GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב: מקבלים דיווח.
מירי רגב: הדיווחים שלהם, מה לעשות - - -
דוד צור: את לא צריכה את בג"ץ באמצע.
דוד צור: את לא צריכה את בג"ץ שיסייע לך בעניין הזה.
מירי רגב: הדיווחים שלהם לא נותנים מענה.
מירי רגב: הדיווחים שלהם הם כיסוי, עלה תאנה, לכך שהמשטרה כנראה לא תעמוד - - -
דוד צור: אז את צריכה את בג"ץ, מירי?
מירי רגב: אני לא יודעת מה - - -
דוד צור: אז את לא צריכה את בג"ץ.
מירי רגב: אנחנו נפעל בכל האמצעים כדי שהמשטרה תבצע את תפקידה, או להחליף את האחריות על ההר.
דוד צור: אני רוצה להמשיך במה שאני אומר.
דוד צור: לכן אני אומר, הרצון להפוך את המשטרה לשק חבטות ודרכה לשנות את המדיניות – אמרנו כבר מזמן, זה הולך רק למקום אחד, וצריך להפנות את האצבע לשם.
דוד צור: המדיניות, חד- - -
מירי רגב: לא, לא, דוד, אתה יודע מה?
מירי רגב: אני רוצה להגיד לך - - -
דוד צור: רגע, אני יכול להגיד גם משהו שאת לא מסכימה אתו.
מירי רגב: רגע, אני רוצה להגיד לך משהו.
מירי רגב: אני מסכימה אתך שצריך לעשות הפרדה בין הריבונות לבין מימוש החלטת הממשלה.
מירי רגב: אני לא מתעסקת עכשיו עם הריבונות.
מירי רגב: אתמול דיברנו על הריבונות, מה שאנחנו רוצים.
טלב אבו עראר: למה דיברתם?
דוד צור: למה לא באת לשמוע?
מירי רגב: שניה רגע, דוד.
מירי רגב: דוד, תקשיב.
מירי רגב: במליאה דיברנו על הריבונות ולמה אנחנו רוצים להגיע.
מירי רגב: אבל פה, בוועדה הזאת, אנחנו מדברים על דברים ענייניים.
מירי רגב: מה זה אומר דברים ענייניים?
מירי רגב: השר לביטחון פנים בעבר, יחד עם ממשלת ישראל, קיבלו החלטה.
דוד צור: הייתי שם, מירי, תאמיני לי, אני מכיר את ההחלטה של צחי הנגבי.
מירי רגב: יפה, דוד, אבל מה קורה?
דוד צור: אבל זה לא דומה.
מירי רגב: אבל, דוד, המשטרה לא מאפשרת ליהודים לעלות להר הבית.
דוד צור: אני חושב שאת טועה.
מירי רגב: לא מאפשרת, נקודה.
מירי רגב: אז אני אראה לך את רצף האירועים ותראה אותם.
מירי רגב: אי-אפשר להגיד לא ראיתי, לא שמעתי.
מירי רגב: המשטרה לא מאפשרת ליהודים לעלות להר הבית שלוש שעות וחצי מסכנות ביום.
מירי רגב: לא מסוגלת המשטרה לעשות.
מירי רגב: זה הנושא.
מירי רגב: לא הנושא על ריבונות, לא הנושא על ירדן, לא נושא על כלום, רק על זה.
מירי רגב: מדוע המשטרה לא מסוגלת שלוש שעות וחצי לאפשר ליהודים לעלות להר הבית?
טלב אבו עראר: תני לו להמשיך, כמה את מדברת היום?
דוד צור: אני חושב שאנשים מטעים את הוועדה, בכל הכבוד הראוי.
דוד צור: בסמכותה של המשטרה לסגור ולפתוח לסירוגין, על-פי ראות עיניה, בהקשר של ביטחון הציבור, לא בהקשרים אחרים.
דוד צור: ואת זה היא עושה.
דוד צור: יכול למצוא חן בעיני-, יכול לא למצוא חן בעיני-.
דוד צור: אגב, היא לא עושה את זה רק בהר הבית, היא עושה את זה גם במגרש כדורגל, להבדיל, או באירועים המוניים תחת כיפת השמיים, כי זו אחריותה, נקודה.
דוד צור: מכיוון שהאחריות לא מתחלקת בעניין הזה, אז אפשר, על ציר הפיקוד – מהשר לביטחון פנים להגיע עד לאבי ביטון, שעושה עבודה מדהימה לדעתי, במקום סופר-רגיש.
דוד צור: כל העולם ואחותו על הגב שלו, והעיניים נשואות עליו.
דוד צור: לגבי הנושא של ההחלטה של צחי הנגבי.
דוד צור: אולי כדאי פעם אחת לשים את זה על השולחן.
דוד צור: ההר היה סגור בעקבות האירועים החמורים שהיו בפריצת האינתיפאדה השנייה מ-29 בספטמבר – רובי, אני טועה?
דוד צור: 29 בספטמבר 2000 ועד להחלטתו האמיצה של צחי הנגבי - - -
מירי רגב: היום אתה רואה מישהו אמיץ כזה במשטרה או בביטחון פנים שמקבל כאלה החלטות?
דוד צור: קודם כל, זה תפקידו כשר לעשות את הערכת המצב הזאת.
מירי רגב: אבל אני לא ראיתי הרבה שרים כאלה.
דוד צור: אני אומר לך שהשר עוזי לנדאו לפניו עשה הערכות מצב דחופות ביותר כדי לפתוח את ההר למבקרים, ובסופו של דבר, אחרי העברת המקל לצחי הנגבי, התקבלה ההחלטה הזאת, וזו החלטה אמיצה.
דוד צור: מהיום ההוא ועד היום ההר פתוח למקרים.
דוד צור: זה הכלל.
מירי רגב: בכותרת.
מירי רגב: בכותרת, בטקטיקה לא.
דוד צור: עוד פעם, ואני מתעקש לומר את זה, זה הכלל.
דוד צור: ממנו אפשר עכשיו לגזור למטה ולומר כמה פעמים ולמה, את זה אפשר לבדוק.
דוד צור: הערה אחרונה, ואת זה אני אומר דווקא לחברי במשטרה, אני כן סבור – ואני אמרתי לכם את זה בעבר, אני גם נקטתי בעמדה הזאת כשהייתי בארגון – יש פעמים שחייבים לסגור את ההר לכולם.
דוד צור: במקום שההתפרעויות - - -
מירי רגב: שהמשטרה תסגור לכולם?
דוד צור: הדבר היחידי שאני מסכים עם יושבת-ראש הוועדה – היום, בדרך כלל אנחנו מסכימים על הרבה דברים – בזה.
דוד צור: במקום שרמת ההתפרעויות הגיעה למצב שבו אנחנו מרגישים שהסכנה היא בעיקר אמנם למבקרים, גם כצעד טקטי מבצעי, אבל גם כצעד ענישה.
דוד צור: עם כל הרצון לשמור על ההר פתוח, צריך להיות פה סוג של מאזן אימה.
דוד צור: זאת אומרת, בסוף צריך להיות מחיר לחוסר השליטה של הווקף באנשים - -
מירי רגב: ושל המשטרה במה שקורה.
דוד צור: - - ששם הוא מאפשר להם לינה בלילה, היערכות לבוקר, ובסופו של דבר, התפרעויות בזמן העלייה.
דוד צור: ולכן, עם כל הצער שזה יכול לעשות, סגירה של ההר ליום-יומיים היא גם כן מהלך דרמטי אמנם, אבל צריך לעשות אותו, לכולם.
טלב אבו עראר: יום-יומיים?
טלב אבו עראר: אתה נורמלי?
דוד צור: לכולם.
מירי רגב: אם יש התפרעות, לכולם.
טלב אבו עראר: זה מוגזם.
דוד צור: אל תאיימו עלינו, מה יהיה?
דוד צור: מלחמת עולם שלישית?
טלב אבו עראר: למה לסגור?
מירי רגב: שלא יסגרו.
טלב אבו עראר: - - - שלי.
דוד צור: אז לא להתפרע במסגד.
דוד צור: שתהיה שליטה.
מירי רגב: כמו שאמרתי בהתחלה, אני מודה לך – שקט שיהיה פה.
מירי רגב: אני מודה לך על ההצעה הזאת.
מירי רגב: אני חושבת שזאת הצעה טובה.
מירי רגב: אני רוצה להגיד את זה לפני שטלב הולך, אני אסכם את זה בסוף.
מירי רגב: בגלל שאין לנו הסכמות עם המשטרה – ולצערי, אני לא יכולה לקבל את זה שכל הדיווחים פה הם שקריים, זאת אומרת שכל הדיווחים של היהודים הם שקריים ושכל מה שהמשטרה אומרת הוא אמת.
מירי רגב: כנראה שהאמת היא איפשהו באמצע.
מירי רגב: אני אקים צוות של הוועדה, שבמשך שלושה חודשים יגיע להר ויבדוק מה קורה בהר.
מירי רגב: אני כבר אומרת לך, אתה כנראה תהיה יושב-ראש הצוות.
מירי רגב: הצוות הזה יבדוק מה קורה בהר.
מירי רגב: אני אוסיף לצוות הזה גם מישהו מהצבא לשעבר ועוד מישהו.
דוד צור: בתנאי שטלב יהיה אתי.
מירי רגב: בבקשה, אין לי בעיה שטלב יהיה אתך.
מירי רגב: אם המשטרה לא יודעת לתת מענה, פתרון הולם, עם הרתעה, אנחנו נדאג לזה שזה יהיה.
טלב אבו עראר: בוא נסכים שהמשטרה תעשה את העבודה וזהו.
מירי רגב: אני אודיע לצוות הזה, אני אתן לו מינוי מסודר.
מירי רגב: נצביע על הצוות הזה בוועדה.
מירי רגב: הגיעו מים עד נפש מבחינתי.
טלב אבו עראר: לאן את רוצה להגיע?
מירי רגב: נתתי הזדמנות למשטרה, הבהרתי את זה בצורה יפה.
מירי רגב: חבר'ה, אל תשנו מדיניות.
מירי רגב: אתם כל היום מספרים לי על שינוי – אל תשנו מדיניות, רק תתנו ליהודים לעלות שלוש שעות וחצי להר.
מירי רגב: כל הזמן סיפורים.
מירי רגב: מהדוח, היינו בדוח החסוי – דוד - - -
מירי רגב: תקשיב כמה שעות חיכו אנשים.
מירי רגב: 13 בנובמבר, קבוצה של נשים מדווחות: חיכינו מעל שעה.
מירי רגב: 17 בנובמבר: עברנו שעה של השפלות.
מירי רגב: 19 בנובמבר: כך וכך.
מירי רגב: 15 בינואר – די כבר.
מירי רגב: כמה אפשר?
מסעוד גנאים: מי חיבר את הדוח?
מסעוד גנאים: מר גליק, אתה?
יהודה גליק: כן, אני חיברתי.
יהודה גליק: אני מורה דרך מוסמך.
מירי רגב: דוד, תודה לך על גם הגיבוי בעניין הזה שההר צריך להיסגר לכולם.
מירי רגב: לאחר מכן, חבר הכנסת גנאים.
מירי רגב: מה אני יכולה לעשות?
משה זלמן פייגלין: קודם כל, אני מרגיש צורך לברך אותך על העמידה האיתנה - -
טלב אבו עראר: אתמול היא בירכה אותך.
משה זלמן פייגלין: - - בכל הנושא של הר הבית.
משה זלמן פייגלין: האמת היא שאני לא מבין כיצד את מבליגה על העלבונות האישיים שמוטחים בך, כולל הבוקר, בנושא הפרטיים ביותר.
משה זלמן פייגלין: אני לדבר הזה לא הייתי מגיב - - -
מירי רגב: יש דברים שחבל להתייחס אליהם.
משה זלמן פייגלין: שתהיי בריאה.
משה זלמן פייגלין: אני חושב שכל מה שאמרת הוא אמת, מידיעה בשטח, דוד.
משה זלמן פייגלין: מידיעה בשטח.
משה זלמן פייגלין: יצוק בסלע.
משה זלמן פייגלין: זה המצב.
משה זלמן פייגלין: כולל הביקורת הקשה כלפי המשטרה.
משה זלמן פייגלין: אני חייב להוסיף כאן שצריך גם לומר מילה טובה למשטרה.
משה זלמן פייגלין: אני עליתי להר לפני שבוע, פגשתי שם את אבי.
מירי רגב: תיזהר לעשות משהו ששוב לא ייתנו לך לעלות להר.
מירי רגב: תתנהג יפה.
מסעוד גנאים: מותר לשאול שאלה?
מסעוד גנאים: מותר לשאול, מר פייגלין?
מירי רגב: לוועדת הפנים עוד לא אפשרו לעלות.
מירי רגב: אבל אולי אחריך.
מירי רגב: ועדת הפנים עוד לא קיבלה את הזכות כוועדה מפקחת על מקומות קדושים להגיע להר הבית.
משה זלמן פייגלין: את גונבת לי את המילים מהפה.
מירי רגב: ממתינים.
מירי רגב: בעניין הזה אני ממתינה לאישור משטרה.
משה זלמן פייגלין: זה הדבר הראשון שאני רוצה לומר.
מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, אחרי שהתאסלמת, מותר לשאול אותו שאלה?
משה זלמן פייגלין: כשאני אסיים, ברשותך.
מסעוד גנאים: לא, בקשר למה שנכתב.
משה זלמן פייגלין: אני רוצה לברך את משטרת ישראל – מעבר לכל הביקורת המוצדקת שמושמעת כאן – שאפשרה את עלייתי המסודרת בשבוע שעבר.
משה זלמן פייגלין: לקרוא מכאן, אבי, לכל מקבלי ההחלטות במשטרה לאפשר לא רק לי באופן אישי, אלא גם ועדת הפנים ביקשה לעלות כבר לפני קרוב לשנה.
משה זלמן פייגלין: לא יכול להיות שגוף סטטוטורי של הכנסת, שאמור לפקח, לא עולה להר.
משה זלמן פייגלין: הנה, הוכחתם שאפשר לעשות את זה איתי, אפשר לעשות זה - - -
מירי רגב: ולא קרתה אינתיפאדה.
מירי רגב: עלית להר והשמיים לא נפלו, ואפילו המשטרה הצליחה להשתלט על מה שקרה בשטח, לא יאומן.
מירי רגב: בלי צה"ל ובלי מג"ב, ואו.
משה זלמן פייגלין: היה נינוח ורגוע.
משה זלמן פייגלין: לוקח לי זמן כי מפריעים לי.
משה זלמן פייגלין: נינוח, רגוע ומקצועי.
משה זלמן פייגלין: אין ספק שאתם מסוגלים לעשות את זה, ואנחנו מצדיעים לכם.
משה זלמן פייגלין: בבקשה אפשרו, בכל הדיונים התיאורטיים שמתנהלים פה, לסקור את השטח.
טלב אבו עראר: מה המטרה?
<אבי ביטון: אנחנו מסוגלים.
<אבי ביטון: אני רוצה לחדד את הנקודה.
מירי רגב: אני אאפשר לך לדבר, תאמין לי.
<אבי ביטון: ביום שישי, מיד אחרי שמר פייגלין עלה, פרצו הפרות סדר חמורות בשטח הר הבית.
<אבי ביטון: אני רק רוצה לחדד את העניין - - -
מירי רגב: ובכל זאת השארתם את ההר פתוח כשפרצו המהומות למוסלמים.
משה זלמן פייגלין: עכשיו אני רוצה לומר משהו, אבי, במיוחד לך, ואני לא אומר את זה כביקורת, אלא אני אומר את זה לך ולכל עם ישראל.
משה זלמן פייגלין: אמרתי גם באין ספור ראיונות אתמול שהיו לי עם חברי הכנסת ממרצ ומהשמאל.
משה זלמן פייגלין: ישנה איזושהי הנחת יסוד שעליית היהודים להר הבית, או הדרישה לשוויון זכויות לתפילה בהר הבית, או חלילה וחס לעגן במציאות את הריבונות כביכול של ישראל בהר הבית, גוררים אלימות ופיצוצים.
משה זלמן פייגלין: למעשה, הם יוצרים פחד נוראי.
משה זלמן פייגלין: כולם מפחדים.
משה זלמן פייגלין: שמענו אתמול מעל בימת הכנסת" חבית חומר נפץ, פירומנים, פרובוקטורים וכולי וכולי.
משה זלמן פייגלין: ודאי שזה נכון.
משה זלמן פייגלין: אין לי ספק שאתה סובר כך.
טלב אבו עראר: זה נכון במאה אחוז.
טלב אבו עראר: אבל אתה עדיין לא - - -
מירי רגב: סליחה, לך אין זכות התפרצות, רק לחברי הכנסת.
טלב אבו עראר: רק - - - להביא את זה.
טלב אבו עראר: אתה לא הגעת לרמת האחריות בכלל.
משה זלמן פייגלין: טלב, אני לא הפרעתי לך לדבר.
משה זלמן פייגלין: אני באמת לא הפרעתי לך.
טלב אבו עראר: תתעסק בדברים חשובים יותר, עזוב.
משה זלמן פייגלין: נכון לא הפרעתי לך?
טלב אבו עראר: מחפש כותרות על דברים שהם - - -
משה זלמן פייגלין: אבל אמרת את זה כבר.
דוד צור: להבדיל ממך, שכל העמדות שלך הן רק ענייניות, לא לכותרות.
טלב אבו עראר: רק מזה, תעזוב.
טלב אבו עראר: שמע לעצותיהם של אחרים.
משה זלמן פייגלין: אני באמת לא יודע לריב.
טלב אבו עראר: אתמול גם מהממשלה השמיעו לך דברים טובים.
משה זלמן פייגלין: הטענה שאני מנסה לומר כאן, רבותי, היא שלא חבית חומר נפץ כביכול יוצרת את הפחד שאני חש פה גם מהשמאל, גם מציבורים אחרים במדינה, ולצערי הרב, גם מן המשטרה, כי הנה, טרחת לציין שמיד אחרי שעליתי היו מהומות.
<אבי ביטון: לא, אבל אני אומר - - -
משה זלמן פייגלין: רק שניה.
<אבי ביטון: אני אומר את העובדות.
<אבי ביטון: צריך שהעובדות יהיו ברורות.
<אבי ביטון: העובדות צריכות להיות ברורות.
משה זלמן פייגלין: כן, כן, אני לא חולק על זה.
מירי רגב: ואין התפרעויות על ההר כשיהודים לא עולים.
משה זלמן פייגלין: אני מבקש, גברתי, שנבין - - -
מירי רגב: רציתי לשאול שאלת הבהרה את המשטרה, האם יש התפרעות על ההר רק כשיהודים עולים או שיש גם התפרעות על ההר כשיהודים לא עולים?
<מיכאל פואה: ביום שישי לא עלו.
משה זלמן פייגלין: לא, לא, לא, אני מבקש לומר משהו אחר.
<אבי ביטון: יום שישי הוא יום שמבחינתנו הוא רגיש.
<אבי ביטון: יש עשרות אלפי מוסלמים, ושם כל האמוציות מתפרצות.
יהודה גליק: אז למה לא סגרו את ההר?
מירי רגב: ואתה לא סוגר את ההר כשיש התפרעויות של מוסלמים?
מירי רגב: אתה לא סוגר את ההר כשיש התפרעות על ההר?
<אבי ביטון: בוודאי שאני סוגר.
מירי רגב: בוא נשמע כמה פעמים אתה עושה את זה.
<אבי ביטון: כשיש מידע מודיעיני על הפרות סדר, אנחנו מגבילים את גיל המתפללים, ודיברתי על זה לפני כן.
משה זלמן פייגלין: אני מבקש לומר משהו אחר.
משה זלמן פייגלין: לא חבית חומר נפץ כביכול יוצרת את הפחד.
משה זלמן פייגלין: הפחד הוא זה שיוצר ומזמין את חבית חומר הנפץ.
משה זלמן פייגלין: וזאת הנקודה, וזה מה שצריך להבין.
משה זלמן פייגלין: אני לא זוכר את הדרגה – ניצב משנה אבי, חשוב לי לשמור על כבודך – כשאתה אומר כאן שבשבי
משה זלמן פייגלין: לכם הכותל הוא קו אדום - - -
מירי רגב: אז למה הר הבית הוא לא קו אדום?
משה זלמן פייגלין: מבלי משים, אתה נגעת בנקודה.
<אבי ביטון: הקו האדום הוא מבחינת האנשים, כי יש מתפללים למטה ואנחנו צריכים להגן עליהם.
יהודה גליק: יש יהודים למעלה, צריך להגן עליהם.
משה זלמן פייגלין: זה לא משנה מאיזה בחינה, אני מסכים אתך.
<אבי ביטון: אנחנו לא נאפשר - - -
מירי רגב: המוסלמים הם לא אנשים שאתה צריך להגן עליהם?
משה זלמן פייגלין: אתה לא מבין אותי.
משה זלמן פייגלין: אבי, אני לא תוקף אותך, אני מבקש להבהיר פה נקודה מהותית.
משה זלמן פייגלין: כשאתה אומר הכותל הוא קו אדום – וזה לא משנה כרגע אם יש אנשים או אין אנשים – אתה אומר: בעניין הזה אין פחד.
משה זלמן פייגלין: וכשאתה אומר שבעניין הזה אין פחד, אז פתאום גם אין חבית חומר נפץ.
משה זלמן פייגלין: אתה שם לב?
משה זלמן פייגלין: כלומר, אני אומר לך, אבי, שאם בשבילך עמוק בתודעה של המשטרה השלוש שעות וחצי עלובות הללו, לא כולל יום שישי, היו קו אדום, לא היה פחד.
משה זלמן פייגלין: הוא לא היה פה עכשיו לצעוק.
משה זלמן פייגלין: הוא לא היה פה עכשיו להפחיד.
משה זלמן פייגלין: הרי מה הוא עושה?
משה זלמן פייגלין: הוא מאיים באלימות בצורה מתוחכמת.
משה זלמן פייגלין: כי הוא יודע שאתה מפחד.
משה זלמן פייגלין: אתה לא מפחד מאלימות - - -
טלב אבו עראר: מי שמחפש אלימות זה אתה.
<אבי ביטון: זה לא נכון.
טלב אבו עראר: אתה, בהבערת הנושא הזה, זה שיא האלימות.
משה זלמן פייגלין: הפחד - - -
מירי רגב: שקט, תנו לו לדבר.
טלב אבו עראר: זה שיא האלימות שאתה מעלה נושאים כאלה.
טלב אבו עראר: זה שיא האלימות שהוא נוהג כך.
משה זלמן פייגלין: הפחד – לא של המשטרה, של אותם חלקים בציבור הישראלי ששכחו שהר הבית הוא שלנו – הוא זה שמזמין את האלימות.
משה זלמן פייגלין: הוא לא רק מזמין אלימות בהר הבית, הוא מזמין אלימות בכל הארץ, כולל פלילית אגב.
משה זלמן פייגלין: הבעיות הפליליות הן, בין השאר, כי יש פחות ופחות מדינה.
משה זלמן פייגלין: זה משהו מהותי מאוד, הרבה מעבר למעטפת שלך באופן מקצועי, אבל דרכך אני מעביר פה מסר.
משה זלמן פייגלין: הבעיה היא הרבה מעבר להר הבית.
משה זלמן פייגלין: אותו פחד של מי ששכח שירושלים שלו גורם לנו לאבד את המדינה, בעקבות זאת לאבד שליטה על העולם התחתון, על מה שקורה בציבור הערבי ובכל מקום.
מסעוד גנאים: אולי גם משבר הדיור?
משה זלמן פייגלין: ואז זה חוזר אליכם, אל המשטרה, וידיהם קצרות מלהושיע.
משה זלמן פייגלין: אני רוצה לומר לך דוד, תשובה קצרה למה שאמרת.
משה זלמן פייגלין: אמרת שהמשטרה - - -
טלב אבו עראר: שלוש דקות ממני לקח פייגלין.
טלב אבו עראר: עשר דקות, הרצאה אולי.
משה זלמן פייגלין: כי אתם מפריעים לי כל הזמן.
מירי רגב: סיים בבקשה.
טלב אבו עראר: כשחבר כנסת ערבי מדבר, שקט, שקט, שקט.
טלב אבו עראר: תגידי לו שקט.
מירי רגב: דיברת, ולא הפרעתי לך לדבר.
טלב אבו עראר: שיפסיק עם השטויות.
מירי רגב: פייגלין, סיים בבקשה את דבריך.
משה זלמן פייגלין: נקודה אחרונה.
משה זלמן פייגלין: אני חייב להתייחס לנקודה חשובה שהעלה חבר הכנסת דוד צור, שהמשטרה לא קובעת מדיניות.
משה זלמן פייגלין: הדיון פה היום הוא לא הדיון של מי ההר וכולי, הדיון הוא לגבי התנהלות המשטרה.
משה זלמן פייגלין: אתה צודק ולא צודק.
משה זלמן פייגלין: אתה בעצמך, זמן קצר אחרי שאמרת את הדברים, קראת למשטרה לשנות מדיניות.
משה זלמן פייגלין: כלומר, בין ההנחיה העמומה של הממשלה לבין מה שמתנהל בשטח ישנו מרחב שבו - -
מירי רגב: אבל אין שם יכולת לקבל החלטות.
משה זלמן פייגלין: - - כן בפועל נוצרת מדיניות על-ידי המשטרה.
משה זלמן פייגלין: אבי, זה חשוב.
משה זלמן פייגלין: אני מדבר אליך.
דוד צור: זה בחצר של הממ"ז.
דוד צור: הממ"ז יכול לקבל החלטה.
משה זלמן פייגלין: אבל הוא לא - - -
מירי רגב: שקט, רגע, חברים.
יהודה גליק: זאת לא המדיניות שנקבעה לשוטר.
יהודה גליק: הוא אומר לך שההר היה פתוח, והוא משקר, זו לא המדיניות.
משה זלמן פייגלין: מה שאני אומר – תני לי להשלים את הנקודה הזאת.
מירי רגב: אל תדאג, אני אסכם את זה – בפגרה נעשה דיון עם השר.
יהודה גליק: זה לא נכון - - -
משה זלמן פייגלין: אני מבקש לחדד.
יהודה גליק: אי-אפשר לעבור לסדר-היום.
יהודה גליק: האיש פה אמר שההר היה פתוח אתמול.
יהודה גליק: הוא שיקר.
יהודה גליק: לא יכול להיות - - -
משה זלמן פייגלין: יהודה - - -
יהודה גליק: לא יכול להיות, זאת לא מדיניות.
יהודה גליק: זה לא הממ"ז ולא ראש ממשלה.
מירי רגב: יהודה, תודה.
משה זלמן פייגלין: יהודה, אני מבקש.
יהודה גליק: אבי ביטון שיקר פה לוועדה, ההר היה אתמול סגור, הוא אמר שהוא היה פתוח.
משה זלמן פייגלין: זה ייבדק.
משה זלמן פייגלין: הפרטים הטכניים ייבדקו.
משה זלמן פייגלין: אבל אני רוצה לדבר על המהות.
יהודה גליק: הוא פשוט שיקר.
משה זלמן פייגלין: יהודה, עכשיו אתה מפריע לי.
מירי רגב: רק תסיים בבקשה.
משה זלמן פייגלין: אני טוען שמדיניות ישראל על הנעשה בהר הבית נקבעת גם על-ידי המשטרה, למרות שפורמלית זה לא מה שקורה, אבל הם יוצרים מציאות בשטח שהיא מקרינה החוצה ויוצרת עובדות שהופכות להיות מדיניות מדינת ישראל.
דוד צור: אבל היא במרחב ההחלטות שלהם.
מירי רגב: אבל הם לא עושים את זה.
מירי רגב: אין שם אומץ לקבל החלטות אמתיות.
משה זלמן פייגלין: משפט אחרון - - -
משה זלמן פייגלין: משפט אחרון.
משה זלמן פייגלין: המדיניות שהמשטרה היא זו שקובעת צריכה להיות שעליית יהודים להר הבית היא קו אדום בדיוק כמו הכותל.
מירי רגב: מאה אחוז, צודק.
מירי רגב: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.
מירי רגב: לאחר מכן - -
משה זלמן פייגלין: אני מתנצל, אני חייב לברוח.
מירי רגב: - - תודה.
מירי רגב: שלוש דקות את, תשובת המשטרה, וסיכום שלי.
מירי רגב: על היערכות לחגים נביא את השר ואת הרמטכ"ל.
מסעוד גנאים: אני חושב שהשאלה והנושא של מסגד אל-אקצא, הרגישות והחשיבות שלו, גדולות יותר מאשר החלטת משטרה או החלטה כלשהי לבקר בו, לחסום שם, לסגור שם.
מסעוד גנאים: זו שאלה דתית ופוליטית, ויש לה השלכות בינלאומיות.
מסעוד גנאים: מבחינה פוליטית, מסגד אל-אקצא הוא בשטח כבוש.
מסעוד גנאים: מזרח ירושלים נכבשה ב-67'.
מסעוד גנאים: אתם שם בזכות הכוח הצבאי הכובש.
דוד צור: אולי שוחררה.
דוד צור: שוחררה זו גם מילה.
מסעוד גנאים: אתה אומר שוחררה, אני אומר נכבשה.
מסעוד גנאים: אני אומר שהיא נכבשה.
דוד צור: זו פוליטיקה.
מסעוד גנאים: ב-67', אמר צור, הרסתם רובע שלם, רובע המוגרבים.
מסעוד גנאים: רובע המוגרבים, הרסתם אותו.
מסעוד גנאים: האנשים שם - - -
דוד צור: אנחנו בהיסטוריה עכשיו?
דוד צור: מי פתח במלחמת 67'?
מסעוד גנאים: לא, לא, לא, לא להיסטוריה, אני מדבר עובדות.
מסעוד גנאים: כדי שפייגלין לא יאמר שאני מאיים.
מסעוד גנאים: אנחנו לא רוצים לאיים.
מסעוד גנאים: להיפך, מירי רגב מאיימת על המשטרה, וגם פייגלין מאיים על המשטרה.
מסעוד גנאים: אנחנו לא מאיימים.
מסעוד גנאים: אנחנו אומרים שני דברים – פוליטית, השטח הזה הוא כבוש.
מסעוד גנאים: ב-67' הרסתם רובע שלם, מוגרבים.
מסעוד גנאים: זרקתם את האנשים שם בגלל הכותל.
מסעוד גנאים: והיה הכותל.
מסעוד גנאים: ועכשיו אין מה להשוות, כבוד היושבת-ראש, בין המוסלמים לבין היהודים במתחם מסגד אל-אקצא.
מסעוד גנאים: כי מסגד אל-אקצא הוא מקום קדוש למוסלמים.
מסעוד גנאים: וכאשר הדוח הזה, שמי שחיבר אותו, מר גליק והעמותות הקיצוניות - -
דוד צור: אז למה הם זורקים אבנים?
מירי רגב: למה הם משחקים שם כדורגל וזורקים אבנים?
מסעוד גנאים: - - אז אני יודע מה המטרה שלהם.
מסעוד גנאים: השאלה השנייה היא שאלה דתית.
מסעוד גנאים: זה שטח ששייך למיליארד וחצי מוסלמים, שהמקום הזה הוא קדוש להם.
מסעוד גנאים: הוא בריבונות ירדנית.
מסעוד גנאים: עם זה הממשלה הישראלית הסכימה.
מסעוד גנאים: עכשיו אתם באים לשנות את הסטטוס-קוו, רוצים לשנות את זה?
מסעוד גנאים: אז אתם חייבים לשלם את המחיר.
מירי רגב: לא רוצים לשנות כלום.
מירי רגב: שלוש שעות וחצי לעלות להר.
מסעוד גנאים: ב-2000 ראש האופוזיציה שרון נכנס וגרם לאינתיפאדה.
מסעוד גנאים: עשרות יהודים וערבים נהרגו.
מסעוד גנאים: ואם מדברים על שוויון וצדק, למה לא נותנים למוסלמים להיכנס למסגד אל-אקצא?
מסעוד גנאים: תושבי הגדה המערבית יכולים להיכנס?
מסעוד גנאים: יכולים לבוא?
מסעוד גנאים: תושבי הגדה המערבית, ערבים מוסלמים, יכולים להתפלל במסגד אל-אקצא?
מסעוד גנאים: הם לא יכולים.
מסעוד גנאים: וגם עזה.
מסעוד גנאים: שתיים, בקשר להצקות של המתפללים המוסלמים.
מסעוד גנאים: מבחינת
מסעוד גנאים: כם, זה רק חד-סטרי, שהיהודים, מטרידים אותם.
מסעוד גנאים: היהודים לא חייבים לבוא לשם.
מסעוד גנאים: המקום לא שייך להם, זה אחת.
מסעוד גנאים: שתיים, מוסלמים וערבים, כאשר הם נכנסים למסגד אל-אקצא, מציקים להם.
מסעוד גנאים: תעודת הזהות של הערבי או הערבייה היה במקום הזה, עכשיו תלך למשטרה ותיקח את תעודת הזהות שלך, כדי להתיש אותם.
מסעוד גנאים: אני חושב, כבוד היושבת-ראש, שהנושא הזה הוא נושא רגיש, נושא שיש לו השלכות.
מסעוד גנאים: אתמול היו הפגנות בירדן.
מסעוד גנאים: אתמול הפרלמנט הירדני קרא לממשלה לנתק את היחסים עם ישראל.
מסעוד גנאים: אני לא מאיים, אבל יש כאלה שמאיימים שעכשיו העולם הערבי המוסלמי – מלחמות, אביב ערבי, מלחמות אזרחים, אז אפשר לעשות, אפשר לשנות.
מסעוד גנאים: אתם טועים.
מירי רגב: יהודית דסברג, בבקשה, שלוש דקות בלבד.
מירי רגב: תשובת המשטרה בבקשה, ואז סיכום שלי.
מירי רגב: בפגרה אנחנו נתאם דיון עם השר על זה.
<יהודית דסברג: אני מארגון של נשים למען המקדש.
<יהודית דסברג: עליתי להר.
<יהודית דסברג: בזמן האחרון, אני חושבת שמאז שסגרו את ההר למשה פייגלין, יש יותר ויותר קבוצות שכביכול יושבות ולומדות בהר, וברגע שמשער המוגרבים נכנסת קבוצה של יהודים, אז הנשים האלה מתחילות לצעוק, ואז צועקים משם ומשם ומשם.
מירי רגב: ואז המשטרה סוגרת.
מירי רגב: בעיה, הפרות סדר.
<יהודית דסברג: ואז פתאום איש אחד יצא מקבוצה אחת והתחיל לקלל, ולתקוף, ולאיים וכולי.
<יהודית דסברג: ואז השוטר אומר לנו – אני מדריכה קבוצה – בואו, תזוזו, תסתלקו.
<יהודית דסברג: אז אמרתי: למה?
<יהודית דסברג: תסתכל עלינו, אנחנו אנשים טובים, אנחנו לא מתקיפים אף אחד.
<יהודית דסברג: אנחנו עומדים בשקט.
<יהודית דסברג: למה אתה מגרש אותנו?
<יהודית דסברג: הוא אלים, תגרש אותו.
<יהודית דסברג: אז הוא אומר בואו נעזוב.
<יהודית דסברג: אז אני אומרת לו: רגע, אם אני הייתי עונה לו עכשיו, נכון היית מוריד אותי מההר?
מירי רגב: היית נעצרת.
<יהודית דסברג: נכון היית מוריד אותי מההר?
<יהודית דסברג: אז למה?
<יהודית דסברג: התפקיד שלכם כמשטרה הוא לסלק את האלימות.
<יהודית דסברג: לא את הגורמים לאלימות, את האלימות.
<יהודית דסברג: המשטרה שומרת על הסדר.
<יהודית דסברג: אז מי שתוקף ואלים – אם אתם תפחדו מאלימות, אז מה אנחנו נעשה?
<יהודית דסברג: התפקיד שלכם הוא להגן על האוכלוסייה מפני אלימות.
<יהודית דסברג: אתה יודע שהם רוצים להיות אלימים, תסגור, תדלל.
<יהודית דסברג: כמו שלנו אתה מרשה רק קבוצה של חמש או רק קבוצה של 20, בבקשה, תגיד.
<יהודית דסברג: אתם מאיימים באלימות?
<יהודית דסברג: אנחנו נרשה רק לקבוצה קטנה בליווי של שוטרים כדי להגן עליהם.
מירי רגב: לא, שייסגר ההר.
<יהודית דסברג: בבקשה, אין בעיה.
<יהודית דסברג: אבל למה?
<יהודית דסברג: אני יודעת, כי הווקף שולט ולא אתם שולטים.
<יהודית דסברג: סליחה, כבוד יושבת-הראש, כשהשוטר שם ענה לי, ריחמתי עליו.
<יהודית דסברג: באמת ריחמתי עליו.
<יהודית דסברג: הוא בין הפטיש והסדן.
<יהודית דסברג: בין זה שהמדינה נתנה לווקף את השלטון במקום לבין זה שהם אחראיים על שלומנו כביכול, אבל אין להם סמכות כי הסמכות היא של הערבים.
מירי רגב: לא, יש להם סמכות.
מירי רגב: אני חושבת שאין מה לרחם על השוטר, אני חושבת שהשוטר לא מבצע את תפקידו.
מירי רגב: אני חושבת ששוטרים מסוגלים לבצע את תפקידם, ואם הם היו אומרים שלוש שעות וחצי על אפכם ועל חמתכם היהודים יכנסו, הם היו נכנסו.
מירי רגב: וברגע שיש התפרעויות בזמן של היהודים, סוגרים את ההר, אף אחד לא נכנס.
מירי רגב: אתם מתפרעים?
מירי רגב: אנחנו נראה לכם מה זו התפרעות.
מירי רגב: אבל בגלל שאין יכולת לקבל החלטות, ובגלל שהמשטרה דואגת להתפרעויות, אז זה לא קורה.
מירי רגב: ולכן ההר נסגר.
מירי רגב: לכן אני לא מרחמת על השוטרים.
מירי רגב: אני חושבת שהשוטרים לא מבצעים את תפקידם על ההר, נקודה.
<יהודית דסברג: יש להם הוראות לא לבצע את תפקידם על ההר.
מירי רגב: אז שיתפטרו מתפקידם.
מירי רגב: אם הם לא מסוגלים, שיתפטרו מתפקידם.
מירי רגב: הם לא באו רק לשמור על שלום הציבור היהודי, גם שלום הציבור המוסלמי.
מירי רגב: ואני אוודא שישמרו גם של שלום הציבור המוסלמי.
מירי רגב: וכשמוסלמי מתפרע ויכול לפגוע במוסלמי אחר, שיסגרו הכול.
יהודה גליק: אני רוצה רק להציג - - -
יהודה גליק: לא הצגנו כלום.
מירי רגב: לא הצגת כלום, אבל הדיון עלה.
מירי רגב: מה שמשנה זו לא ההצגה, זה הדיון.
יהודה גליק: אבל יש פה כל מיני תופעות, זה הדוח.
מירי רגב: אני יודעת, יש את הדוח.
מירי רגב: שלחתי אותו להתייחסות לשר.
יהודה גליק: בסדר, אבל יש פה סרטון שרואים את הדברים בעין.
יהודה גליק: דקה.
מירי רגב: בסדר, שניה.
מירי רגב: אוקי, שניה.
מירי רגב: המשטרה, בבקשה, תענו.
מירי רגב: יועץ השר, תענה בבקשה.
<אבי ביטון: אני מציע שאולי משרד החוץ שנמצאים פה - - -
מירי רגב: רגע, אתה רוצה שמשרד החוץ יהיה אחראי על מה שקורה על ההר?
מירי רגב: אני שאלתי אותך שאלה אחת בלבד.
מירי רגב: תקשיב, אתה כנראה לא מבין את מה שאני אומרת.
<אבי ביטון: אז קודם כל אני אסביר.
<אבי ביטון: אנחנו - - -
מירי רגב: אני אחדד את שאלתי.
מירי רגב: משטרת ישראל אחראית לכך ששלוש שעות וחצי ביום יהודים יוכלו לעלות להר.
מירי רגב: לא להתפלל בהר, לעלות להר.
מירי רגב: יהודים לא עולים להר שלוש שעות וחצי ביום, וזאת משום הערכת המצב שאתם עושים, שדווקא בשלוש שעות וחצי האלה, דווקא ביום הזה, יש הפרות סדר.
מירי רגב: ואני שואלת אותך כיצד אתה המשטרה גורם להרתעה בקרב המוסלמים, שיהודים יוכלו לעלות להר?
מירי רגב: בדיוק כמו שעכשיו יש מאבק נגד הפשיעה, אתה תיאבק ותילחם על כך שיהודים יוכלו לעלות להר.
מירי רגב: זו התשובה שאני רוצה ממך.
מירי רגב: ותסביר לי מדוע כל יום אנשים מחכים שעה.
מירי רגב: עכשיו אני אומרת עוד דבר, אם הם יחכו שעה, כל שעה שהם יחכו, ההר יפתח לעוד שעה.
מירי רגב: אתה יודע, אני עשיתי עכשיו סנקציה - - -
<אבי ביטון: אם תהיה החלטה של הדרג המדיני, אנחנו נפתח גם לכל היום.
מירי רגב: כל שעה – תמחקו עוד שעה.
מירי רגב: אתה סגרת את ההר לשעה, לא הדרג המדיני אמר לך.
<אבי ביטון: זה בסמכות הסטטוטורית שלי.
מירי רגב: בסמכות שלך, אחרי שסגרת את ההר לשעה, תפתח אותו לשעה.
<אבי ביטון: ממש לא, זה לא בסמכות.
<אבי ביטון: הסמכות שלי היא לסגור לא לפתוח.
מירי רגב: אה, הסמכות שלך היא רק לסגור.
<אבי ביטון: נכון, זו הסמכות שלי.