GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גדעון סער: מאחר שזה היום, הנה אני מודיע שב-11 במרץ 2014, ביחד עם הבחירות בנצרת עילית יתקיימו גם בחירות בבית-שמש.
<עופר צבי ברקוביץ': אני חוזר, אני מברך אתכם, את יושבת-ראש הוועדה ואת שר הפנים.
<עופר צבי ברקוביץ': אני מבין גם שיש כוונות נוספות, ואני בהחלט חושב שהפתרון של משבר הדיור נעוץ במכלול של צעדים, הן, כפי שהשר ציין, בהשוואת ההיצע לביקוש, הן בנושאי התחדשות עירונית.
<עופר צבי ברקוביץ': אני מבין גם שיש כוונות אמיתיות לממש את היכולת של השר בסעיף 188 ולבנות דיור להשכרה גם על שטחים חומים, מה שבהחלט יכול להיות זרז משמעותי בתהליך הזה כי הדברים האלה יכולים להיות בניהול עירוני, ניהול של העיריות עצמן.
<עופר צבי ברקוביץ': זה פנייה שפנינו לשר עוד לפני כשנה ואני חושב שהיא משמעותית גם כן, אם היא תתקדם קדימה.
מירי רגב: היא תתקדם.
<עופר צבי ברקוביץ': בהתייחס למה שהובא היום, ואני בהחלט מעריך את הצעדים הללו, אני כן יכול לומר, אני מייצג כאן את ירושלים, שהיא עיר מורכבת יותר ומיוחדת יותר בהיבטים של דיור כי חסרות בה עתודות קרקע בצורה משמעותית לעומת מקומות אחרים ולכן הצעדים בה צריכים להיות אולי גם חריפים יותר.
<עופר צבי ברקוביץ': צריך לחשוב מה הוא בדיוק הקונטקסט הנכון ואיך מטפלים בה.
<עופר צבי ברקוביץ': בהתייחס למה שהוצע כאן, דירות קטנות – למיטב הבנתי כבר צוינו בעבר בחוזר משרד הפנים.
<עופר צבי ברקוביץ': כשאנחנו מדברים על דירות קטנות- - -
מירי רגב: זה לא היה מחייב.
מירי רגב: עכשיו זה מחייב.
<עופר צבי ברקוביץ': אמרתי, אני מברך על זה.
<עופר צבי ברקוביץ': אני חושב שהצעד הנוסף והמתבקש הוא לטפל גם בסוגיית המחיר ולא רק בסוגיית גודל הדירות הקטנות.
<עופר צבי ברקוביץ': אני חושב שאפשר להרכיב מודלים שמכווינים את מחיר הדירות האלה אל מול קבוצות אוכלוסייה או אל מול מחיר השוק ולממש את הדבר הזה בצורה משמעותית.
<עופר צבי ברקוביץ': דירות קטנות לבדן הן תנאי חשוב והכרחי אבל הוא לא מספק.
<עופר צבי ברקוביץ': כדי לפתור את הדבר הזה לעומק, דירות של 2-3 חדרים בירושלים היום הן יקרות מדי והן לא בנות-השגה.
<עופר צבי ברקוביץ': אני חושב שבעניין הזה צריך לעשות צעד נוסף, ואני חושב שזה גם המקום של המדינה.
<עופר צבי ברקוביץ': ברור לנו היום שהרכיב המרכזי במחיר הדירה הוא מחיר הקרקע.
<עופר צבי ברקוביץ': אם המדינה תרצה באמת ובתמים בחלק מהשטחים שלה להכווין לעלות אחרת של הדירות היא תוכל לעשות את זה בהורדת מחירי השמאות.
<עופר צבי ברקוביץ': הדבר הזה חשוב.
<עופר צבי ברקוביץ': עוד משפט אחד באשר לריכוז הדירות להשכרה באותו מבנה.
<עופר צבי ברקוביץ': אני חושב שחברתית ותכנונית נכון יותר לפרוש את הדירות ולא לייצר בניינים שמרוכזות בהם שכבות מסוימות.
<עופר צבי ברקוביץ': ואם לא, צריך לראות מה הפתרון ששומר על אותו מבנה איכותי ומתוחזק ולא הופך להיות "סלאמז", כי יש הרבה "סלאמז" שאני מניח שהמתכננים שלהם לא ראו אותם כ"סלאמז" בעבר והם היום מתנהלים כ"סלאמז".
מירי רגב: גלית לוי מ"המעברה", 3 דקות לרשותך, בבקשה.
<גלית לוי: אני גלית לוי, דיירת הדיור הציבורי.
<גלית לוי: קודם כול אני מבקשת לומר לך, מירי רגב, שמחנו מאוד שאת עובדת על פתרון לדיור ציבורי עם השר לפיד.
מירי רגב: זה לא רק השר לפיד, זה גם שר הבינוי והשיכון.
מירי רגב: אני מקווה שזה יבוא לידי ביטוי, כפי שאמרתי, אנחנו נתחיל כבר בחוק הבא, בעזרת השם, לראות איך אנחנו יכולים לתת לזה פתרון.
<גלית לוי: אבל רוצים לשמוע פרטים.
<גלית לוי: כרגע הדיור הציבורי לא נכלל בחוק הרפורמה וגם לא בחוק לפיד.
<גלית לוי: כפי שוויקי וענונו אמרה קודם, הבעיה היא לא 40,000 שממתינים לדיור ציבורי, אלא גם אלה שלא הופיעו ברשימת המתנה בגלל קריטריונים לא הוגנים, כגון אם חד-הורית ל-3 ילדים, במקום מבחן הכנסה שאומר שכל אדם מתחת לקו העוני זכאי לדיור ציבורי.
<גלית לוי: הסיפור האישי שלי – אני הייתי 4 שנים ברשימת המתנה והסיוע בשכר דירה לא היה מספיק.
<גלית לוי: נכנסתי לחובות עד שקיבלתי דירה.
<גלית לוי: עברתי 3 דירות עד שקיבלתי את הדירה הנוכחית.
<גלית לוי: בינתיים שמענו הרבה דיבורים.
<גלית לוי: אנחנו רוצים תוצאות מעוגנות בחוק.
<גלית לוי: תודה.
מירי רגב: בינת שוורץ, אנא תפרטי את ההצעה שלנו, כפי שביקש גיל גן-מור וביקשו אחרים.
<בינת שוורץ: אתחיל מהעקרונות שהנחו אותנו, כממשלה.
<בינת שוורץ: ביחד עם חברת הכנסת מירי רגב והצוות של הוועדה בחנו הרבה מאוד חלופות ואפשרויות.
<בינת שוורץ: בסופו של יום ניסינו לייצר את החלופה שעונה לעקרונות הבאים.
<בינת שוורץ: העיקרון הראשון הוא הבנה עמוקה שעניין דיור בהישג-יד הוא תהליך.
<בינת שוורץ: הוא קשור בהרבה מאוד שינויים במערכת הרגולטורית של ישראל, הוא קשור בהרבה מאוד צעדים, הוא קשור בהרבה מאוד שותפים ולכן אנחנו לא נבחר בפתרון של "זבנג וגמרנו", פתרון אידיאלי שמייצר כאן מהיום למחר שוק שלם של דיור בהישג-יד.
<בינת שוורץ: אנחנו לא רוצים להגיע לשם כי זה פשוט סותר את המהות של התהליך הזה.
גדעון סער: ברשותך, אתנצל בפני הוועדה.
גדעון סער: קיבלנו עכשיו עוד כמה משימות ואני צריך לעזוב.
מירי רגב: תודה, אדוני השר.
<בינת שוורץ: לכן הממשלה רואה את ההצעה הזאת כשלב א' של הסדרת דיור בהישג-יד במדינת ישראל, וכשלב א' אנחנו ננתח את התוצאות שלה ונפיק לקחים ונלמד ונשכלל את שלבים ב' ו-ג'.
<בינת שוורץ: העיקרון השני, חשוב לנו להבטיח בשלב א' רגולציה אפקטיבית.
<בינת שוורץ: אם ניכשל ברגולציה, אם יהיו כאן שחיתויות ויהיו כאן בניינים בלי אחזקה ותהיה כאן מערכת ש"מתחת לשולחן" עושה כל מיני הסדרים – נכשלנו בשלב א', ואם נכשלנו בשלב א' ניכשל בוודאי בשלבים ב' ו-ג'.
<בינת שוורץ: לכן היה לנו חשוב למצוא חלופה שאפשר לעשות עליה רגולציה אפקטיבית ממחר בבוקר.
<בינת שוורץ: העיקרון השלישי הוא שהרשות המקומית במרכז.
<בינת שוורץ: הרשות המקומית היא זאת שנותנת את השירות לאזרח, היא זאת שמחויבת לתת שירותים לאזרח ולכן חשוב לנו שהיא תהיה שותפה פעילה במערך הזה של דיור בהישג-יד שאנחנו מקימים.
<בינת שוורץ: שמענו את זה גם מחבר הכנסת דב חנין ומאחרים.
<בינת שוורץ: העיקרון הרביעי והחשוב ביותר הוא שהממשלה ב"פרונט".
<בינת שוורץ: אי אפשר לזרוק את רעיון הדיור בהישג-יד לשוק הפרטי.
<בינת שוורץ: דיור בהישג-יד הוא מצרך ציבורי והממשלה ככזאת מחויבת לספק אותו.
<בינת שוורץ: לכן אנחנו נייצר כאן שני מסלולים נפרדים – מסלול הממשלה ומסלול לשוק הפרטי.
<בינת שוורץ: אני חוזרת שוב, הממשלה אומרת: לא נזרוק את זה מאתנו.
מירי רגב: זאת פעם ראשונה שהממשלה לוקחת אחריות על דיור בר-השגה.
מירי רגב: זה לא שברצות היזם יהיה דיור בר-השגה וכאשר היזם לא ירצה לא יהיה דיור בר-השגה.
מירי רגב: המדינה מחויבת ליעדים שנתיים, שאם היא לא תעמוד בהם היא תעביר את הכסף לקרן להתחדשות עירונית, זהו.
<בינת שוורץ: לכן ההצעה שלנו – ותיכף אפרט אותה – פשוטה מאוד, ויפה בגלל הפשטות שלה.
<בינת שוורץ: ההצעה שלנו מייחסת חובה לממשלה לעמוד ביעדים של דיור בהישג-יד, ולעומת זה לשוק הפרטי היא מייצרת תמריצים כדי שהוא יבחר.
<בינת שוורץ: אין כאן הטלת חובה על השוק הפרטי להיכנס למשחק הזה.
<בינת שוורץ: יש כאן "גזרים" לשוק הפרטי כדי שהוא ירצה ויבחר להיכנס.
<בינת שוורץ: וגם אם הוא לא יבחר, לא קרה כלום, הממשלה לקחה על עצמה את האחריות.
<בינת שוורץ: לכן ההצעה היא כדלקמן.
<בינת שוורץ: אפרט קצת יותר את מה שחברת הכנסת מירי רגב אמרה.
<בינת שוורץ: נתחיל מהממשלה.
<בינת שוורץ: במסגרת תיקון מספר 102 לחוק התכנון והבנייה נעשה תיקון עקיף לחוק רשות מקרקעי ישראל.
<בינת שוורץ: התיקון לחוק יטיל חובה על הממשלה לקבוע יעדים שנתיים לדיור בהישג-יד, כאשר היעדים השנתיים יבחינו בין דירות שישווקו בצורה של השכרה ארוכת טווח, עם פיקוח על עליית המחיר, לבין השכרה במחיר מופחת, כשאנחנו מדברים על 20% פחות ממחיר השוק שקבע השמאי הממשלתי.
<בינת שוורץ: אלה שני היעדים שהממשלה, על-פי החוק, תהיה חייבת לקבוע בכל שנה.
<בינת שוורץ: מכיוון שליעדים האלה יש משמעות תקציבית, משום שמדובר כאן בהפסד הכנסות למדינה, ערך קרקע המדינה יורד לקרוב לאפס מייד בשתי האופציות הללו, לכן היעדים הללו יתוקצבו.
<בינת שוורץ: יקבע החוק שככל שהממשלה לא עמדה ביעדים שהיא קבעה לעצמה, כל יתרת התקציב שנמצא בסעיף התקציבי הייחודי הזה תיכנס לקרן להתחדשות עירונית.
<בינת שוורץ: הקרן להתחדשות עירונית תטפל במגוון של דברים, בין היתר היא תוכל כמובן לטפל גם בדיור בהישג-יד ולתמוך בו.
<בינת שוורץ: זה הממשלה.
<בינת שוורץ: אגב, אנחנו רואים בממשלה את המסלול העיקרי ואת המוביל העיקרי של השינוי הזה.
<בינת שוורץ: נעבור לעניין השוק הפרטי.
<ארז קמיניץ: עוד שתי מילים בהקשר הזה.
<ארז קמיניץ: יש היום החלטות של מועצת מקרקעי ישראל, החלטות 1249, 1248 וגם המחליפות שלהן, שמתייחסות לאפשרויות לייצר דיור בר-השגה ושיווקים, בעיקר של רשות מקרקעי ישראל וגם של משרד הבינוי והשיכון.
<ארז קמיניץ: לא נקבע מעולם עד היום, ממשלת ישראל עדיין לא קבעה עד היום יעדים, היא לא קבעה כמה מתוך השיווקים שלה היא מייעדת לדיור בר-השגה.
<ארז קמיניץ: צריך להבין גם, אנחנו לומדים, משרד האוצר, משרד הבינוי והשיכון, רשות מקרקעי ישראל, שלכל שיווק יש מימון.
<ארז קמיניץ: הם בודקים את הכשלים, בודקים מדוע שיווק מסוים מתנהג באופן מסוים – ויש שיווקים של דיור בר-השגה שלא הצליחו בכלל – בודקים למה זה לא מצליח, איפה הכשלים וממשיכים הלאה ומשפרים.
<ארז קמיניץ: לא נעשתה עד היום שום עבודה עם יעדים מתוכננים מראש, עם אמירה מראש של הממשלה: אנחנו מתכוונים לשווק עד סוף השנה כך וכך דירות בשכירות וכך וכך דירות בשכירות במחיר מופחת.
<ארז קמיניץ: צריך להגיד שזאת פעם ראשונה שהממשלה לוקחת על עצמה אחריות בעניין הזה, והאחריות נלקחת גם באופן שיש בו תוצאות.
מירי רגב: קבעו יעדים לשנת 2014.
מירי רגב: זה אומר שהממשלה לוקחת אחריות.
מירי רגב: מה לעשות, לממשלה יש אחריות על האזרחים שלה.
מירי רגב: זה בעיניי אחד הדברים הכי חשובים.
<בינת שוורץ: אולי אשים על השולחן את מה שלא נאמר כאן.
<בינת שוורץ: בוודאי כולכם שמתם לב שלא סיכמנו בממשלה שהחוק הזה יחייב את הממשלה לקבוע יעדים גם למכירה במחיר מופחת.
<בינת שוורץ: מכירה במחיר מופחת, כפי שכל מי שעוסק בנושא הזה יודע, יש לה יתרונות וחסרונות.
<בינת שוורץ: מצד אחד, זה הטבה גדולה מאוד.
<בינת שוורץ: מצד שני, זה למעט מאוד אנשים.
<בינת שוורץ: מצד שלישי, הם יכולים אחרי 5 שנים, או אחרי כל פרק זמן שייקבע למכור את זה במחיר השוק.
<ארז קמיניץ: מצד נוסף, הם גם עושים עסקאות שאחרי שנתיים הם מצליחים למכור את זה.
<בינת שוורץ: ומצד רביעי, זה באמת מצרך שהציבור צריך אותו.
<בינת שוורץ: מכיוון שהנושא הזה נמצא כרגע בדיונים אינטנסיביים מאוד בין משרד האוצר ובין משרד הבינוי והשיכון ורשות מקרקעי ישראל, אנחנו כרגע כממשלה לא יכולים להגדיר יעדים ברורים.
<בינת שוורץ: כאשר יסתיימו הדיונים יוחלט אם הולכים למחיר למשתכן, כמה, לאיזה סוג אוכלוסייה ואז מן הסתם זה יתפרסם, אבל כרגע זה הסיבה שלא שמנו על השולחן את המכירה במחיר מופחת.
דב חנין: אני מבקש לומר הערה קצרה.
מירי רגב: אנא תמתין.
מירי רגב: אתן לך להתייחס.
מירי רגב: היא תסיים להציג ואז אתן לך להתייחס.
<בינת שוורץ: זה המסלול של הממשלה.
<בינת שוורץ: המסלול של השוק הפרטי –כפי שאמרתי קודם, אנחנו מתכוונים אך ורק לתמרץ את השוק הפרטי.
<בינת שוורץ: זאת אומרת, העיקרון הראשון הוא שיזם שרוצה לעשות את זה בא בבקשה.
<בינת שוורץ: אין חובה לקבוע בכל תוכנית דברים מסוימים, אין.
<בינת שוורץ: יש כאן רצון של יזם.
<בינת שוורץ: ולמה שהיזם ירצה?
<בינת שוורץ: היזם ירצה משום שאנחנו נקבע בחוק התכנון והבנייה שהוא יכול, בסמכות ועדה מקומית, להוסיף חבילה יפה של זכויות בנייה.
<בינת שוורץ: זה משתנה מסוג תוכנית אחת לאחרת.
<תומר רוזנר: אני מציע שתפרטי.
<בינת שוורץ: יזם יוכל בוועדה מקומית לקבל תוספת של כ-80 אחוזי בנייה ביחס לתוכנית שאישרה הוועדה המחוזית, ובלבד שאת כל הבניין הוא מייצר להשכרה.
<בינת שוורץ: בואו נדבר רגע על הקביעה לגבי הבניין כולו.
<בינת שוורץ: ראשית, במודל הכלכלי שבחנו התוספת של 80% בנייה ביחס לתוכנית מאושרת למגורים, שהיא כלכלית ליזם, מייצרת כלכליות נוספת ליזם.
<בינת שוורץ: זאת אומרת, ב-70 ומשהו אחוזי בנייה הוא היה שווה-ערך לתוכנית הקודמת, שזה רק מגורים, ולכן נתנו עוד קצת כדי שהוא ממש ירצה.
<בינת שוורץ: הוא מגדיל את הרווח שלו.
<בינת שוורץ: למה בניין שלם?
<בינת שוורץ: אנחנו חושבים שזה הפתרון הנכון לשוק הפרטי לגבי שלב א' של דיור בהישג-יד.
<בינת שוורץ: ראשית, קל יותר לעשות עליו רגולציה, לפקח ולהבטיח שאכן לא נעשים דברים שאנחנו לא רוצים שייעשו.
<בינת שוורץ: קל יותר לתחזק אותו ולנהל אותו, ולפקח על התחזוקה ועל הניהול.
<בינת שוורץ: נאמר כאן כאילו בבניינים האלה האוכלוסייה היא מסוג אחד.
מירי רגב: יש שם גם סטודנטים.
<בינת שוורץ: זאת אוכלוסייה מגוונת לחלוטין.
<בינת שוורץ: כל מי שלא יכול כרגע לקנות דירה ורוצה לשכור דירה, אבל עם שקט, שלא יקפיצו לו בכל שנה את המחיר, הוא קהל היעד.
<בינת שוורץ: זה יכול להיות אנשים שאת הדירה הראשונה שלהם משכירים לאחרים, זה יכול להיות צעירים ויכול להיות גם מבוגרים שפינו דירה גדולה.
<בינת שוורץ: לכן אנחנו לא דואגים מההיבט החברתי של בניין שלם להשכרה.
<בינת שוורץ: חשוב לא פחות, הפורמט של בניין שלם ייצר בשוק חברות שיתמכו באחזקה של הבניינים האלה, והרי זאת נקודת החולשה בשוק בישראל.
<בינת שוורץ: הקבלנים יודעים לבנות ויודעים למכור, אבל לא יודעים לתחזק.
<בינת שוורץ: צריך שיקומו חברות שיתמכו בזה ואותן ישכרו הקבלנים כדי לתחזק את הבניין.
<בינת שוורץ: המודל הזה יוכל לייצר כאן שוק של חברות להשכרה.
<בינת שוורץ: אחרי שיהיה שוק של חברות להשכרה ואחרי שננתח ונראה איך עשינו רגולציה על בניין שלם וכולי, יכול להיות שהשלב הבא יהיה – אנחנו נבחן את זה, לא כרגע – אפשרות למודלים אחרים, כמו בעיריית ירושלים, ש-20% או 40% מהבניין יהיה להשכרה והשאר למכירה, ואז ייכנסו קבלנים קטנים יותר למשחק.
<בינת שוורץ: אבל אני עוד לא יודעת.
מירי רגב: או חברות עירוניות שיתחרו בקבלנים.
<בינת שוורץ: זה שלב ב'.
<בינת שוורץ: הסיבה שאנחנו הולכים על בניין שלם בשלב א', כי אנו סבורים שזה ממזער את הסיכונים.
<בינת שוורץ: זה מעלה את הסיכוי להצלחה של שלב א'.
<בינת שוורץ: הצלחה של שלב א' בשוק הפרטי היא זאת שתגרור את שלב ב' ו-ג', וכישלון יחסל גם את שלבים ב' ו-ג', ולכן הממשלה התעקשה שזה יהיה בניין שלם.
<בינת שוורץ: לגבי דירות קטנות- - -
<ארז קמיניץ: לפני שמגיעים לדירות הקטנות- - -
<בינת שוורץ: נכון, לא דיברתי על הסוגים שיהיו בבניין השלם.
<בינת שוורץ: הסוג היחיד שיהיה בשלב א' הוא השכרה ארוכת-טווח לאותו בן אדם, כאשר המבנה כולו יהיה להשכרה ל-10 שנים לפחות.
<בינת שוורץ: אותו בן אדם יקבל 3 שנים בלי עלייה במחיר פלוס אופציה לעוד 3 שנים, שאפשר יהיה לעדכן את המחיר.
<תומר רוזנר: דיברנו על 15 שנים, לא על 10 שנים.
<בינת שוורץ: 3 3 4.
מירי רגב: אבל זה לא 15 שנים.
מירי רגב: דיברנו על 15 שנים.
<ארז קמיניץ: בין 10-15 שנים.
<ארז קמיניץ: יש מודל כלכלי שצריך עוד ללבן אותו.
<בינת שוורץ: המשמעות של 15 שנים זה פשוט- - -
מירי רגב: העיקר שלא יעלו את מחיר שכר הדירה.
<תומר רוזנר: את זה צריך עוד ללטש.
<ארז קמיניץ: זה בין 10-15 שנים.
<ארז קמיניץ: מבחינת זכויות הבנייה שיינתנו כתמריץ, אנחנו מדברים על ועדה מקומית עצמאית, שוב, אנחנו מדברים על השוק הפרטי.
<ארז קמיניץ: בוועדה המקומית העצמאית זכויות הבנייה יתחלקו בעצם לשלוש קבוצות: קבוצה של בניינים עד 2 קומות, קבוצה של בניינים בין 3-9 קומות וקבוצה של בניינים של 9 קומות ומעלה.
<ארז קמיניץ: בכל הקבוצות הללו, על מה שיש היום אנחנו מוסיפים עוד 20%.
<ארז קמיניץ: דהיינו, אם בקבוצה הראשונה של שתי קומות אפשר להוסיף בתוכנית בסמכות ועדה מקומית עצמאית 100% בנייה, אז במידה שייקח הקבלן על עצמו דיור בהישג-יד, דהיינו שכירות ארוכת-טווח, הוא יקבל 120% בנייה.
<ארז קמיניץ: אם הוא בקבוצה השנייה של 3-9 קומות, שהיא הקבוצה המרכזית המיועדת לבנייני השכרה, לקחת בניין של 6 קומות, של 4 קומות, של 5 קומות ולקבל בו עוד זכויות, אם היום הצעת החוק דיברה על סמכות לוועדה המקומית העצמאית להוסיף 60% הרי שאם יבקש הקבלן לעשות דיור בהישג-יד, שכירות ארוכת-טווח, הוא יקבל 80%.
<ארז קמיניץ: ובדומה גם בבניינים של 9 קומות ויותר, אם היזם יבקש לעשות שכירות ארוכת-טווח במקום 30% הוא יקבל 50%.
<ארז קמיניץ: זה עדיין בבדיקה כלכלית, יכול להיות שצריך לשנות את זה.
<תומר רוזנר: המספרים המדויקים יוצגו בהקראה.
<דרור גרשון: זה יהיה בניין רב קומות?
<דרור גרשון: זה כבר לא כלכלי.
<ארז קמיניץ: הקבוצה העיקרית היא באמת לא הקבוצה השלישית.
<ארז קמיניץ: הקבוצה השלישית לא מיועדת לבניינים של השכרה ארוכת-טווח.
<ארז קמיניץ: זה בעיקר הקבוצה השנייה.
<ארז קמיניץ: גם בקבוצה הראשונה היינו מצפים לראות בבניינים שהיום מותרים בתוכנית שאושרה בוועדה המחוזית לשתי קומות, יוכלו להיות בניינים של 5 קומות, שהם בהחלט יכולים להיות בניינים טובים שנותנים מענה.
דב חנין: מה המחיר ההתחלתי?
<ארז קמיניץ: המחיר ההתחלתי שייקבע הוא מחיר השוק כפי שיקבע השמאי הממשלתי מטעמו.
<ארז קמיניץ: עליית המחיר בכל שנה לא תעלה על עליית המדד פלוס 1% או 2%.
<ארז קמיניץ: אנחנו צריכים עוד לבדוק את השיעור, אבל תהיה בכל מקרה עלייה מתונה מאוד.
<ארז קמיניץ: חוזה השכירות שיינתן לשוכר הוא ל-3 שנים עם אופציה להארכה ל-3 שנים נוספות.
מירי רגב: כדי למנוע את עליית המחיר בכל שנה.
<ארז קמיניץ: יש פה שני היבטים, גם מניעה של עליית המחיר וגם חוזה לתקופה ארוכה יחסית.
<ארז קמיניץ: זה מה שמייצר ודאות בשכירות.
<בינת שוורץ: מה שארז קמיניץ אמר, בניין בן 3 קומות, הכוונה היתה שזה שטח שחלה עליו תוכנית שאישרה הוועדה המחוזית שמאפשרת זכויות בנייה בהיקפים של 3-9 קומות.
<בינת שוורץ: את השטח הזה אפשר יהיה לקחת לוועדה המקומית ואם יבוא יזם ויגיד: אני רוצה לעשות דיור בהישג-יד, הוא יקבל אוטומטית 80% בנייה נוסף לזכויות הבנייה שיש לו על המגרש.
<בינת שוורץ: זה כמעט הכפלה של הזכויות.
<בינת שוורץ: לפי הבדיקה שערכנו זה יהיה לו כדאי.
<קריאה: רק בין 3-9 קומות.
<בינת שוורץ: גם במקום שהתוכנית מאפשרת רק 2 קומות אפשר יהיה להוסיף 120% בנייה.
<בינת שוורץ: אנחנו מגיעים ל-4.5 קומות, שזה בניין יפה להשכרה באזורים של בנייה נמוכה יותר.
מירי רגב: רק שזה לא ייהפך ל"סלאמז".
<תומר רוזנר: צריך להסביר את התוספת שמלווה את כל הסיפור הזה.
<ארז קמיניץ: התוספת החמישית, מבחינת משרד המשפטים, במובן הצורך בפיקוח.
<ארז קמיניץ: הזכרנו שבתוכניות שרשות מקרקעי ישראל או משרד הבינוי והשיכון הוציאו יש יכולת פיקוח באמצעות רגולציה, באמצעות החוזים.
<ארז קמיניץ: בשוק הפרטי אנחנו לא יכולים לשלוט באותה רמה שאפשר לשלוט במכרזים של רשות מקרקעי ישראל או של משרד הבינוי והשיכון.
<ארז קמיניץ: לכן אנחנו צריכים הוראות חוק.
<ארז קמיניץ: התוספת החמישית, כפי שהיא מוכרת והופצה, בעצם פחות או יותר נשארת במתכונתה.
<ארז קמיניץ: תהיה הערה במרשם המקרקעין על היות כל תתי-החלקות דירות שיישאו הערה מיוחדת, שתיקרא "הערת דיור בהישג-יד".
<ארז קמיניץ: ההערה הזאת תמנע למשל ניסיון של היזם, של הקבלן למכור את הדירות, את תתי-החלקות בדירה ליחידים.
<ארז קמיניץ: בסופו של דבר אנחנו חוששים ממצב שבו ייעשו עסקאות מכר לפלוני ואלמוני, אחד, שניים, שלושה, ארבעה.
<ארז קמיניץ: ברגע שנכנס מספר רב של בעלים לתוך בניין כזה אין ספק שהשכירות לא נשמרת.
<ארז קמיניץ: אי אפשר לשמר מצבים של שכירות כאשר יש ריבוי בעלים בבניין אחד.
<ארז קמיניץ: נדאג שיהיה קשה מאוד לעשות את הדבר הזה.
<ארז קמיניץ: יהיה גם מנגנון שיופעל על-ידי משרד הבינוי והשיכון, של פיקוח באמצעות כלים סמי-עונשיים, עיצומים כספיים.
<ארז קמיניץ: במקרה שיימצא שיש בניין שמיועד להשכרה שאינו משמש להשכרה המנהל במשרד הבינוי והשיכון יוכל להטיל עיצום כספי.
<ארז קמיניץ: אנחנו מייחסים חשיבות רבה מאוד לעובדה שהמטרה שאנחנו רוצים בגינה לתת תוספת זכויות תקוים.
<ארז קמיניץ: אם רצינו לתמרץ דיור בהישג-יד, כרגע מסוג שכירות במחיר מפוקח, אנחנו רוצים שהמטרה הזה תקוים, וכדי שהמטרה הזאת תקוים צריך לייצר כלי רגולציה משמעותיים.
<ארז קמיניץ: היה ויכוח גדול, וזה חלק מהוויכוחים שגם יושבת-ראש הוועדה נחשפה אליהם, מי יישא ברגולציה הזאת, כי אנשים מבינים שהרגולציה הזאת תהיה חשובה ביותר.
מירי רגב: היא מחויבת המציאות.
<ארז קמיניץ: וצריך לעמוד בה.
<ארז קמיניץ: זה מטלה על כל משרד שייקח את זה על עצמו.
<בינת שוורץ: אני רוצה להדגיש כאן עוד שני דברים.
<בינת שוורץ: ראשית, לגבי רמת הוודאות.
<בינת שוורץ: כדי שיזם ירצה לעשות את זה חשבנו שנכון יהיה לקבוע בחוק את החבילה.
<בינת שוורץ: זאת אומרת, הוא לא יקבל "עד 80% בנייה".
<בינת שוורץ: הוא יקבל 80% בנייה, נקודה, תוספת בתמורה לכך שכל הבניין יהיה להישג-יד.
<בינת שוורץ: אנחנו מעריכים שיזמים יברחו מכל משא ומתן מול ועדה מקומית, מול בכלל כל מוסד תכנון.
<בינת שוורץ: לכן, כדי לייצר ודאות ושקט ולהפוך את זה ליותר אטרקטיבי ליזם קבענו את החבילה כחבילה.
<בינת שוורץ: בניין שלם – במקרה הזה מגרשים של 3-9 קומות – תמורת תוספת של 80% בנייה.
<גיל גן-מור: מדובר על דיור להשכרה.
<גיל גן-מור: לא בהישג-יד.
<בינת שוורץ: החלק השלישי, דירות קטנות.
<בינת שוורץ: הסכמנו, אני חייבת להגיד שזה היה קשה מאוד, כי זה נושא תכנוני ואני לפחות לא אוהבת לקבוע אמירות תכנוניות בחוק, אבל הסכמנו שכל תוכנית מסוג מסוים – כל תוכנית שכוללת יותר מ-100 יחידות דיור – תכלול לפחות 20% דירות קטנות.
<בינת שוורץ: רק כדי להכיר את הנתונים, בשנת 2013, או 2012, אני לא זוכרת, הגודל הממוצע של דירה בהתחלות בנייה בישראל היה 172 מטר.
<בינת שוורץ: זה עצום, ובאמת אנחנו מתגייסים כאן בחקיקה להגיד: לא מאשרים יותר.
<בינת שוורץ: קובעים בתוכנית שלפחות 20% יהיו דירות קטנות כהגדרתן, כי יש שני סוגים, אתם זוכרים.
<תומר רוזנר: אותן הגדרות שהיו בווד"לים.
<בינת שוורץ: אותו עיקרון של הווד"לים, כולל אפשרות במקומות שבהם מסיבות סוציו-כלכליות או מסיבות מרחביות מיוחדות או במקרים מאוד-מאוד חריגים יוכל מוסד תכנון לא לעשות את זה, לא להגיע ל-20%, אבל זאת הנורמה.
<בינת שוורץ: בחרנו בתוכנית בעלת 100 יחידות דיור ויותר, אל"ף, משום שכ-60%-65% מכלל יחידות הדיור שנמצאות בתוכניות נמצאות בתוכניות האלה, של יותר מ-100 יחידות דיור, ולא בתוכניות של פחות יחידות דיור.
<בינת שוורץ: בי"ת, אנחנו חושבים שאם כל תוכנית קטנה ונקודתית – וכולם יודעים ש-75% מן התוכניות במוסדות התכנון כוללות כל אחת עד 20 יחידות דיור – אם נטיל על כל התוכניות הללו את החובה לייצר 20% דירות קטנות זה יאט את תהליך התכנון, זה יאט את המשק, זה יפגע בדיור, זה יפגע בכל מה שאנחנו רוצים כרגע לשפר בעצמנו.
<בינת שוורץ: לכן אנחנו חושבים שלהחיל את זה על תוכניות שכוללות 100 יחידות דיור ויותר זה נכון, זה הפתרון האמיתי ברמת חקיקה.
<בינת שוורץ: אזכיר רק שחוזר מנכ"ל משרד הפנים, שקובע שיש לבחון כל תוכנית שכוללת יותר מ-10 יחידות דיור, עדיין בתוקף.
<בינת שוורץ: זה הנחיה, זה הנחיה מקצועית שאנחנו עוקבים אחריה ומוסדות התכנון בוחנים.
<בינת שוורץ: דרך אגב, מכיוון שאנחנו באמת רואים שבתוכניות הקטנות כמעט אין טעם אז בחקיקה הסתפקנו ב-100 יחידות דיור ויותר.
מירי רגב: דב חנין, בבקשה התייחסות.
מירי רגב: אחר-כך אני רוצה להגיד איך ימשיכו הדיונים.
דב חנין: קודם כול, אני רוצה להגיד מילה טובה, או שתי מילים טובות.
דב חנין: מילה טובה אחת היא שאני חושב שאתם נוהגים נכון כשאתם נותנים עדיפות לדירות בהשכרה על פני דירות למכירה בהנחה.
דב חנין: אני חושב שמכירה היא גם הרבה יותר מסובכת וזה גם לא הבעיה החברתית הבוערת.
דב חנין: הבעיה החברתית הבוערת היא אותם אנשים, במיוחד אנשים צעירים ואחרים, שלא מסוגלים בכלל למצוא לעצמם פתרונות דיור, ולכן הדגש על השכרה הוא דגש נכון.
דב חנין: אני מברך על הרעיון של דיור להשכרה במחיר מפוקח.
דב חנין: אני חושב שאתם עושים צעד בכיוון הנכון.
דב חנין: אבל נדמה לי שזה לא דיור בר-השגה כי נקודת המוצא, המחיר ההתחלתי הוא בסופו של דבר מחיר השוק הנוכחי, לפי הערכה שמאית, וזה משאיר אותנו במחירים שרוב האנשים, לפחות שאני מכיר ושאני מסתובב בסביבתם – אולי אני לא מסתובב פשוט בסביבה הנכונה – לא מסוגלים לשכור דירה.
דב חנין: לכן יש לנו בעיה.
דב חנין: אם אנחנו רוצים לפתור את הבעיה של אותם המון-המון אנשים שלא מסוגלים להשיג קורת-גג, לאנשים האלה אין פתרון.
מירי רגב: זה בשוק הפרטי, אבל המדינה תיתן במחיר מופחת, של 20% פחות מן ההערכה השמאית.
<יהודה זמרת: סיוע בשכר דירה המדינה תמשיך לתת.
<תומר רוזנר: חבר הכנסת חנין מדבר על המחיר המופחת ב-20%, על זה הוא מדבר.
איתן גינזבורג: זה מה שקורה עכשיו ברעננה, במחירים של השכירות המפוקחת בפרויקט של המדינה, של 230 דירות להשכרה.
איתן גינזבורג: יוצאת שכירות גבוהה למדי כי מחיר השוק ברעננה גבוה.
מירי רגב: אבל זה בגלל שיש פרויקט אחד ברעננה.
איתן גינזבורג: היחיד בארץ.
מירי רגב: אבל ברגע שיהיו כמה פרויקטים כאלה ויהיו הרבה מאוד דירות כאלה להשכרה, כולל ה"ויפללא", כולל מה שאנחנו נעשה, זה יגדיל את היצע הדירות להשכרה ואז אוטומטית זה יוריד את המחירים.
דב חנין: אשלים את האמירה שלי.
דב חנין: אני מתכוון לשתי הרמות.
דב חנין: בוודאי בשוק הפרטי המנגנון שאתם מציעים, נקודת המוצא שלו היא מחיר שוק לפי הערכה שמאית, וגם המנגנון שהמדינה תעשה, שאני מברך עליו, אני חושב שחשוב שהמדינה תעשה, אני חושב שאתם עושים צעד בכיוון הנכון.
דב חנין: אני חושב שהוא לא צעד מספיק, כי אני חושב ש-20% מתחת למחיר השוק הוא עדיין רחוק מאוד ממה שאנשים צריכים.
דב חנין: אני חושב שהקריטריון לדיור בר-השגה, הקריטריון המקובל בעולם והנכון הוא קריטריון שמחבר את הדיור בר-השגה, או את הדיור בהישג-יד, בואו נדבר בעברית, להכנסתם של האנשים.
דב חנין: כאשר זה קורלטיבי להכנסתם של האנשים אז זה בהישג-יד לאותם אנשים.
דב חנין: רשמתי לעצמי הערות רבות.
דב חנין: אשמח, גברתי, להעיר אותן כאשר יהיה לנו נוסח כתוב של הדברים.
דב חנין: בהחלט נותר ויכוח לא קל, אבל אני רוצה גם בסיום הדיון הזה, גברתי יושבת-הראש, להביע הערכה גם לעמדתך ולהתייצבותך בנושא הזה.
דב חנין: אני יודע שזה היה ויכוח לא פשוט ולא קל.
דב חנין: למרות שההישגים הם לא מה שרציתי, אני רציתי הרבה יותר ואמשיך לנסות לשכנע אותך ואת הוועדה שצריך הרבה יותר, אבל אני חושב שצעדנו צעד מסוים בכיוון נכון ועל כך בהחלט צריך גם לברך.
הוא כדלקמן: שימי לב, בינת שוורץ, אתם רוצים להביא את הצעת החוק להצבעה במושב הזה.
הוא כדלקמן: קרי, אם יש לכם עוד שינויים ממשלתיים שלא יבואו עד ליום ראשון לדיון בוועדה אנחנו לא נעמוד בלוח הזמנים שקבענו.
הוא כדלקמן: על-פי לוח הזמנים שקבענו, ביום שלישי הבא נוציא תסקיר.
הוא כדלקמן: עד 27 בפברואר חברי הכנסת אמורים להגיש הסתייגויות.
הוא כדלקמן: ב-2-4 במרץ ייערך דיון על ההסתייגויות של חברי הכנסת בלבד.
הוא כדלקמן: ביום רביעי, ב-5 במרץ, מהבוקר ועד למחרת יתקיימו הצבעות – בעד ונגד, בעד ונגד.
<גיל גן-מור: לא תאפשרו להגיב על הנוסח של דיור בר-השגה?
<גיל גן-מור: יש מומחים שירצו להתבטא.
מירי רגב: שמענו אתכם בווד"לים ושמענו אתכם גם פה.
מירי רגב: קיימנו מספיק דיונים בנושא דיור בר-השגה.
מירי רגב: אי אפשר להגיד שבדיון הזה פה, ובכלל בוועדה, לא שומעים את הארגונים.
מירי רגב: סליחה, הכנסת לא אמורה לשמוע ארגונים.
מירי רגב: הכנסת אמורה לשמוע חברי כנסת.
מירי רגב: אני מאפשרת להתבטא מעל ומעבר.
<אריק אשרמן: מתי יהיה דיון על הדיור הציבורי?
מירי רגב: כפי שאמרתי, חוק התכנון והבנייה לא יפתור את בעיית הבנייה במדינת ישראל.
מירי רגב: דיור ציבורי זה משהו אחר.
<אריק אשרמן: - - -
מירי רגב: לא תקבל ממני שום תוכנית כי אני לא שרה.
מירי רגב: כאשר יגיע ה"ויפללא" לדיון נדבר על ה"ויפללא".
מירי רגב: עם כל הכבוד, לא אפתור את כל בעיית הדיור במסגרת תיקון חוק התכנון והבנייה.
מירי רגב: גם כך עשיתי מעל ומעבר וכפיתי על הממשלה דברים שמעולם אף אחד לא הצליח לכפות על הממשלה.
מירי רגב: גם פה עשינו דברים, בפעם הראשונה חייבנו את הממשלה לבוא עם מדיניות בנושא דיור בר-השגה.
מירי רגב: בחלום הרטוב של דב חנין הוא לא חשב שזה יהיה, וזה קורה כאן, והוא יכול להגיד את זה, וזה קורה.
דב חנין: אני לא רוצה לספר על החלומות הרטובים שלי...
מירי רגב: אני חולמת רק על דיור, שתדע.
מירי רגב: מזכיר לי היועץ המשפטי של הוועדה, וזה צריך להיות כתוב במייל שנשלח לכל חברי הכנסת, יוצגו רק הסתייגויות שהוגשו בכתב עד 27 בפברואר.