GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פניה קירשנבאום: שיעבדו.
מירי רגב: שיבואו לעבוד.
מירי רגב: מה, הם באו למצוא פה חברותא בארץ?
מירי רגב: אתם רוצים להעביר את כולם לתל אביב.
<חני בן ישראל: אני חושבת שהדבר הזה שהכנסת עושה זה הדבר הכי קל שאפשר לעשות.
<חני בן ישראל: במקום להתמודד עם המצוקה של מטופלים שאמרתי מצוקת אמת, ומה זה להתמודד איתה, זה אומר קצבאות שמאפשרות לשלם שכר כדין, זה אומר גמלאות סיעוד.
<חני בן ישראל: זה אומר קצבאות זיקנה, זה אומר להתמודד עם המצוקה, מצוקת הרווחה אמיתית של קשישים ושל אנשים עם מוגבלות בישראל.
<חני בן ישראל: במקום זה, מה שאנחנו עושים, זה אנחנו מתעללים בעובדות האלה, אנחנו החרגנו אותם מחוק שעות עבודה ומנוחה.
<חני בן ישראל: החרגנו אותם ממוסד הממונה על זכויות עובדים זרים.
<חני בן ישראל: אנחנו קובעים עכשיו מספר מצומצם של מעסיקים שהם יוכלו לעבור ביניהם, ואזורים גיאוגרפיים במטרה לצמצם את היכולת שלהם להיחלץ ממצבים שהם מצבים לא טובים של עבודה, וכל הדברים האלה נעשים בשמו כביכול של עיקרון של טובת המטופלים.
<חני בן ישראל: לא זו טובת המטופלים.
<חני בן ישראל: טובת המטופלים היא מדינת רווחה שמגנה על הזכויות שלהם, ולא מדינה - - -
דוד צור: רק מדינת תל אביב?
פניה קירשנבאום: היא לא דיברה על סיעוד, היא דיברה על הזכויות של עובדים זרים.
מירי רגב: פשוט לא יאומן, כאילו אין לנו עניי עירך, אין אנשים שהם באים - - -
<דפנה אזרזר: אני לא מאחלת לה, אולי אז היא תרגיש.
<דפנה אזרזר: אין מי שיטפל בילד שלי, אז מה פה בעדי?
<דפנה אזרזר: מה?
<חני בן ישראל: דובר פה על נטישה ודברים מהסוג הזה.
<חני בן ישראל: במי התקנות האלה עוסקות?
<חני בן ישראל: התקנות האלה מדברות, מדברים פה על שלושה מעברים בין מעסיקים.
<חני בן ישראל: התקנות האלה מדברות על מי שעברו למעסיק אחר כדין, על מי שעברו למעסיק שיש לו היתר העסקה.
<חני בן ישראל: מדובר על עובדות שצייתו לחוקי המדינה, צייתו לנהלי משרד הפנים שחלים על העסקה שלהן, ועברו כדין בין מעסיקים.
<חני בן ישראל: איך הדבר הזה יכול להיות ניצול לרעה?
פניה קירשנבאום: לא את טועה.
פניה קירשנבאום: מצוין שאם החולה נפטר הועבר למוסד, המעבר לא נחשב.
<חני בן ישראל: גם העובדה שעובדת, כמו שנאמר פה קודם, מדובר ביחסי עבודה.
<חני בן ישראל: אלה יחסים חוזיים.
<שמחה בניטה: אבל עובד שנוטש - - -
פניה קירשנבאום: את מטעה את הציבור, מכיוון שמעבר, למשל, בין מעסיק, כאשר מעסיק עבר למוסד סיעודי, או לאיזשהו מקום, המעבר הזה לא נחשב, אל תטעי, אנחנו מדברים על שלושה מעברים ללא סיבה מוצדקת של המטופל.
<עידית לבוביץ: - - - עדיין סיעודי.
<חני בן ישראל: מדובר פה על ריבוי של מעברים בין מעסיקים.
<חני בן ישראל: הנתונים של משרד הפנים, של רשות ההגירה, לא תומכים בדבר הזה.
<חני בן ישראל: נתונים שאתם מסרתם למרכז המחקר והמידע של הכנסת, מראים של למעלה מ-90% מעובדות הסיעוד עוברות מעסיק עד שלוש פעמים.
<חני בן ישראל: במעברים הכוונה היא גם להתפטרות, אבל גם לפיטורין, וגם למצב של מעבר למוסד סיעודי, וגם למצב של פטירה.
<חני בן ישראל: עם איזה תופעה מבקשים להתמודד פה?
<חני בן ישראל: על מה מדובר בכלל?
<שמחה בניטה: זה נטישה.
<חני בן ישראל: נוהל מתן הודעה מראש.
<חני בן ישראל: הועלו טענות לגבי זה שעובדות עוזבות בלי שהן נותנות הודעה מראש, כמה תלונות התקבלו בעקבות הנוהל הזה בסופו של דבר?
<חני בן ישראל: 40 תלונות בסך הכול, שלוש מהן נמצאו מוצדקות.
<חני בן ישראל: על איזה תופעה אנחנו מדברים פה?
<חני בן ישראל: איזה נתונים אפשר להציג לדבר הזה.
<חני בן ישראל: מה שהכנסת הולכת לעשות זה דבר חמור, הולך לפגוע בזכויות של העובדות האלה בצורה דרמטית, על יסוד נתונים שלא תומכים במהלך הזה, חד וחלק.
<חני בן ישראל: לטעמנו הדבר הזה הוא סותר בג"צ לחלוטין.
<חני בן ישראל: מבקשים לקדם פה הסדר שבית המשפט העליון - - -
<דפנה אזרזר: תגידי, איך את מעודדת שהתעללו בנכים?
<דפנה אזרזר: אני לא מבינה את הקטע שלך.
דוד צור: גברתי, בלי פינג פונג.
דוד צור: אל"ף, זמנך תם, אבל בכל זאת אנחנו נשאל אותך שתי שאלות.
דוד צור: אחת, אם את אומרת שממילא הנתונים אינם תומכים, אז ממה בעצם את מלינה?
דוד צור: השאלה שנייה, איך את מבטיחה שזכויות המטופלים גם יישמרו באיזון שהתקנות האלה מביאות, איך את מבטיחה את הפריפריה?
דוד צור: איך את מבטיחה שהמצב הזה שבו יש נהירה טבעית לביקוש הגדול של המרכז בפריפריה או באזורים יותר בעיתיים לא יקבלו טיפול.
דוד צור: בקצרה תעני לי על שתי השאלות האלה ונמשיך.
<חני בן ישראל: אני רוצה להשיב על הכול.
<חני בן ישראל: הדבר הראשון התקנות האלה, נכון, הן לא נתמכות בנתונים, אבל אנחנו יודעים שכמו כל הסדר חוקי, צפוי להיות לדבר הזה אפקט מצנן.
<חני בן ישראל: הדבר הזה ייוודע בציבור העובדות, ועובדות גם אם תהיה להן אפשרות לעבור בין מעסיקים כחוק, הן תחשובנה פעמיים, זה תוצר לוואי טבעי של התקנות האלה.
<חני בן ישראל: אני רוצה לשאול איך אנחנו - - -
פניה קירשנבאום: כשאני מסתכלת על הצד של המטופל, לדעתי זה מצויין, זה מה שמעניין אותי, הגיעה לפה לעבוד, חתמה, היא ידעה בדיוק למי היא מגיעה, לאיזה תנאים, לאיזה אזור.
<שמחה בניטה: לא כולם ככה.
<שמחה בניטה: - - - לדפוק את כולנו - - -
דוד צור: שמחה, אם אני נראה לך קצת עדין ממירי רגב, את לא טועה, זה נכון, אבל את תנצלי את זה.
דוד צור: אני מבקש שתשלימי את התשובות ואני רוצה להתקדם.
<חני בן ישראל: אני רוצה לשאול את חברי הוועדה, איך אנחנו מעודדים עבודה של עובדים ישראליים בפריפריה, איך אנחנו עושים את זה.
<חני בן ישראל: אנחנו נותנים הטבות ופיצוי, אנחנו נותנים מענקים, אנחנו נותנים מענקים למפעלים שעובדים בפריפריה.
<חני בן ישראל: הדרך לעודד עבודה בפריפריה זה להתגבר על הקושי המיוחד שכרוך בעבודה בפריפריה, ואנחנו יודעים שלגבי עובדות סיעוד שהרחיקו מעל המדינה שלהן, ונמצאות פה ללא רשת של תמיכה, ללא המשפחות שלהן, קשה באופן מיוחד לעבוד בפריפריה, וזה לא סתם שהן מחפשות - -
דוד צור: תודה, ענית לי יפה.
דוד צור: במסגרת ההצעה שהייתה קודם של המאגר, צריך יהיה לחשוב כאן
דוד צור: על עידוד אולי של המאגר הזה בפריפריה כדי לנסות לייצר מאגר אולי יותר אפקטיבי.
<נעמי מורביה: כבוד חבר הכנסת דוד צור, צר לי אבל ברגע שזה ייצא לפועל, מי שייאלץ לשלם בשורה התחתונה, זה הקשיש או הילד הסיעודי או הנכה.
<נעמי מורביה: כי כמו שכל התשלומים נופלים עלינו, גם זה ייפול עלינו.
<נעמי מורביה: אני מבקשת לא - - -
דוד צור: אין שום כוונה שתשלום כלשהו ייפול עליכם יותר ממה שנופל.
<נעמי מורביה: בסוף זה ייפול.
<נעמי מורביה: זה יעבור את כל הגלגולים האפשריים - - -
<שמחה בניטה: זה מה שקורה, למה בג"צ קיבל את הטענות שלנו?
<נעמי מורביה: באוצר יגידו אין כסף, ובסיכומו של דבר, כמו שקורה תמיד, כמו שאנחנו משלמים תשלומים ששום מעסיק ישראלי לא משלם בשוק החופשי, אנחנו משלמים דברים שלא יעלו על הדעת.
דוד צור: התקנות האלה רק מסייעות לכם.
<נעמי מורביה: נכון, מה שהיא הציעה זה מעבר לתקנות.
דוד צור: מה שהיא הציעה, זה בנוסף למאגר, זה לא קשור לתקנות.
<נעמי מורביה: אבל מי ישלם את זה?
<נעמי מורביה: המדינה אין לה, הם יגידו אין לי.
דוד צור: סליחה, אמרנו שזה עניין תיאורתי, הרעיון הוא רעיון לא רע.
דוד צור: אם נאמר ונצליח להכליל את זה כמסגרת עבודה מועדפת לדוגמה, אז את הדלתה תשלם המדינה, ולא תשלם אז זה לא יקרה, אז לא צריך להיבהל ולעשות מכל דבר.
<עודד פלר: אדוני, בהמשך לדברים שנאמרו פה, אמרה סגנית השר כששאלו על אפשרות שעובדים ישראלים יעבדו, רק כמה ישראלים תמצאו שהם מוכנים לעבוד 24 שעות?
<עודד פלר: זה לב העניין.
<עודד פלר: מדינת ישראל שמחויבת לנכים, ולנשים עם מוגבלויות, ולקשישים שלה, בחרה לסבסד את הטיפול באמצעות עובדים זרים.
<עודד פלר: בחרה לסבסד את הדבר המאוד יקר הזה באמצעות ניצול של אנשים אחרים.
<עודד פלר: בואו ניקח עובדים חלשים ממדינות אחרות שאין להם שום אינטרס לא לעזוב את המשפחות שלהם, ולא לעזוב את הילדים שלהם, ולא לשלם דמי תיווך מופקעים, ולא לעשות כל מיני דברים כאלה כדי לבוא לפה לסעוד את הקשישים והנכים שלנו.
<עודד פלר: אבל הם באים לפה, כי הם באים מתוך מצוקה, ואז אנחנו מנצלים את המצוקה הזאת.
דוד צור: מה זאת אומרת, מה זה סחר בבני אדם מה שאתה אומר לי כרגע?
דוד צור: אנשים האלה באים לפה מבחירה.
דוד צור: למה, היית רוצה להשאיר אותם שם?
דוד צור: הם באים לפה מבחירה.
דוד צור: אני מבקש - - - בבני אדם.
תמר זנדברג: בחירה בין אלו אפשרויות.
תמר זנדברג: בחירה זה תמיד בין אלטרנטיבה לתלונות.
תמר זנדברג: יש להם בחירה להיבחר לכנסת, להיות חברי כנסת כמונו?
תמר זנדברג: יש בחירה - - - מהאגודה לזכויות האזרח?
דוד צור: הבחירה שלהם בין להישאר שם ולהרוויח שכר עלוב, לבין לנסוע לקטאר או לערב הסעודית, לבין לבוא לישראל.
דוד צור: בישראל הם לא מקבלים - - -
תמר זנדברג: בכלל, יש חוקי עבודה.
תמר זנדברג: יש כללי עבודה שחלה על כל מי שנמצא פה.
דוד צור: תמר, עם כל הכבוד, את לא נותנת לי לנהל דיון.
דוד צור: תמר, אתן לך זכות דיבור, תדברי, תגידי כל מה שאת רוצה, כמה שאת רוצה.
דוד צור: לכן, הדברים שלך, ואני דוחה אותם על הסף, משתמע כאילו יש פה איזה סחר בבני אדם.
<עודד פלר: אדוני, אני לא מדבר על סחר, יש גם סחר, אני מדבר על ניצול.
<עודד פלר: אנחנו מנצלים את העובדה שמדובר בעובדים חלשים שזקוקים לעבודה הזאת פה.
<עודד פלר: במקום לקבל את העובדה שאנחנו מקבלים אותם פה, חרף המצוקה הכלכלית שלהם - - -
<נעמי מורביה: תגיבו - - -
<עודד פלר: הייתה צריכה מדינת ישראל לשלם כהלכה.
<עודד פלר: הרי ברור לכל אחד ואחת מאיתנו שהעבודה שעושה עובדת זרה בתחום הסיעוד, היו עושים שלושה עובדים ישראליים במשמרות של שמונה שעות.
<עודד פלר: אבל שלושה ישראליים אנחנו לא נממן, אנחנו נביא עובדת אחת, כפי שאמרה סגנית השר, שתעבוד מסביב לשעון 24 שעות.
דוד צור: זה שוק חופשי, לא?
דוד צור: אם היה לזה היצע - - -
<עודד פלר: יש גבולות.
דוד צור: אתה רוצה להכניס ישראליים לעבודת הסיעוד, זה מה שאתה אומר לי?
<עודד פלר: אם אדוני יבטל את שכר המינימום, עדיין יהיה שוק חופשי, ואנשים - - -
דוד צור: נהדר, מי מונע היום מישראלים לבוא להיכנס לשוק הזה?
דוד צור: מי?
<עודד פלר: המדינה.
תמר זנדברג: באיזה שכר?
תמר זנדברג: בשכר של פחות משכר מינימום?
תמר זנדברג: כמה משתכר עובד סיעוד ל-24 שעות?
<נעמי מורביה: אני רוצה לדעת - - - שלי מקבל דמי נסיעות, דמי כיס, חי בבית של המעביד שלו, אוכל, שותה, אנחנו לא מכריחים אותו, לוקחים אותו בתור ילד.
תמר זנדברג: כמה השכר של עובד סיעוד?
<נעמי מורביה: שכר מינימום.
תמר זנדברג: ל-24 שעות.
<נעמי מורביה: לא, אף עובד זר לא עובד 24 שעות.
<נעמי מורביה: הוא ישן את השמונה שעות שלו.
דוד צור: נעמי, אני אאלץ להוציא אותך.
דוד צור: אני אמרתי לך תצאי החוצה להירגע, תחזרי עוד חמש דקות.
דוד צור: יש גבול לסבלנות שלי.
דוד צור: (נעמי מורביה יוצאת מחוץ לוועדה).
<עודד פלר: אדוני, הייתה במדינת ישראל קבילה.
<עודד פלר: היה דבר כזה.
<עודד פלר: ועל הבעיות של הקבילה עמד משרד התמ"ת בזמנו, ועמד מבקר המדינה, ועמד בג"צ בפסק דין שכינה את זה מעין עבדות בגירסה מודרנית, תוך שהוא מתייחס גם לעניין הסיעוד.
<עודד פלר: כשאנחנו מדברים פה על אותו פסק דין שבג"צ התערב והגיעו לידי מינוחים, במה הוא עסק, הוא עסק, ואני מצטט מתוך פסק הדין: "במקרים של נטישה פתאומית ללא הודעה".
<עודד פלר: מקרים שנזכרו פה, התקנות לא עוסקות בזה כלל, זה לא המקרה של התקנות.
<עודד פלר: יש נוהל למשרד הפנים שעוסק במקרה הזה.
<עודד פלר: התקנות לא עוסקות במקרה שבו מישהו קם ועוזב בבת אחת ונעלם, והמעסיק נשאר חסר ישע, אלה לא התקנות.
<עודד פלר: התקנות עוסקות במי שעזב כי נתן הודעה, ועזב כדין, ופעל על פי כל דיני העבודה ועל פי כל כללי משרד הפנים, ובכל זאת אנחנו רוצים להגביל אותו יותר מזה.
<עודד פלר: הייתה צריכה מדינת ישראל לסבסד את זה כמו שצריך, לתת מענקים על מנת שאנשים יעבדו בפריפריה, לעזור לנכים ולקשישים בפריפריה באמצעות מענקים על מנת שיוכלו להעסיק.
<עודד פלר: הדבר הזה יוביל בדיוק לאותם תוצאות שהובילה הקבילה שבג"צ פסל.
<עודד פלר: סחר מכר בדמי תיווך, אנשים ישלמו הון עתק כדי לבוא לפה, הם יוגרשו על פי התקנות האלה.
<עודד פלר: אנשים חדשים יבואו וישלמו עוד דמי תיווך.
<עודד פלר: מדובר פה פשוט בתעשייה כלכלית ותו לא.
דוד צור: חשבתי שהאגודה לזכויות האזרח גם דואגת לאזרחים שלנו.
<עודד פלר: אמרתי, מדינת ישראל הייתה צריכה לסבסד את זה.
דוד צור: לא שמעתי מלה אחת על המטופלים.
<דפנה אזרזר: גם אני לא שמעתי, אולי אתה לא צריך לשבת בתפקיד הזה אם כך אתה מדבר.
דוד צור: גברתי, הנוהג פה שהוא אגב לדעתי מוטעה, אבל הוא קיים, זה שרק לחברי הכנסת מותר להתפרץ, אז תשמרו עליו, יש זכויות ויש זכויות יתר.
תמר זנדברג: הנושא של העסקת עובדים זרים בישראל מלווה אותנו כבר כמה שנים טובות, והלך לכל מיני כיוונים.
תמר זנדברג: אני חושבת שקודם כל צריך לשרטט את המסגרת הנורמטיבית שחלה על התחום הזה.
תמר זנדברג: קודם כל, ואני לא חושבת שאיש על כך חולק, במדינת ישראל חלים חוקי העבודה הישראליים על כל העוסקים בתחומם.
תמר זנדברג: לכן, אם יש לנו עובד כלשהו במשק הישראלי שמשתכר שכר מינימום, הוא צריך להשתכר את השכר הזה עבור שעות העבודה הרגילות במשק, אם יש לו שעות נוספות הוא צריך לקבל אותם, הוא זכאי לפנסיה, הוא זכאי – כל חוקי העבודה חלים.
תמר זנדברג: גם ענף הסיעוד הוא לא אקס טריטוריה בדבר הזה, ולא נראה לי - היועצים המשפטיים, תקנו אותי אם אני טועה.
תמר זנדברג: ולכן כשאנחנו באים לייסד כל מיני הסדרים חורגים, כמו, למשל, הסדר הקבילה שהיה קיים בזמנו, אז בג"צ פסל אותו, ובצדק פסל.
תמר זנדברג: עכשיו אנחנו דנים בנסיון למסד איזשהו הסדר קבילה חדש שככל הנראה יהיה בגי"ץ, והדבר מזכיר לי בדיוק את הקמת מתקן הכליאה הפתוח, אחרי שבג"צ פסל את מתקן הכליאה הסגור.
תמר זנדברג: אז אם אנחנו עוסקים כאן בנסיון אוכף בג"צ, אני מציעה שהיועצים המשפטיים יאירו את עינינו, והוועדה תיתן את דעתה האם היא רוצה ללכת להסדר אוכף בג"צ, או לא, או שהיא רוצה לדון האם אנחנו דנים בהסדר על פי חוקי העבודה הישראליים, כן או לא.
דוד צור: חברת הכנסת זנדברג, אני חושב שאפילו מכבוד הכנסת, ואני כבר בדיון שלישי פה לדעתי, כיושב ראש כל פעם בוועדה, כל פעם מהלכים עלינו אימים עם זה שבג"צ יפסול לנו את החוקים.
דוד צור: אני חושב שלנו כחברי כנסת - - -
תמר זנדברג: מה לעשות שאנחנו כל פעם דנים בהסדרים שבאים לפתחנו כי בג"צ פסל הסדרים אחרים.
דוד צור: אני חושב שמכבודנו ככנסת לחזק את המעמד שלנו כמוסד מחוקק.
דוד צור: אני לא חושב שהיועצים המשפטיים אחרי שהם עברו על החוקים האלה על התקנות, הם לא יתנו דעתם אם התקנות סותרות חוקי יסוד.
תמר זנדברג: חבר הכנסת צור, אתה רוצה לחוקק כאן תקנה, ואתה רוצה לאשר כאן תקנה, האם אנחנו רוצים לאשר כאן תקנה שחורגת מחוקי העבודה הישראליים הרגילים?
תמר זנדברג: תסביר לי את משמעותן של התקנות.
<שמחה בניטה: היא דואגת להם יותר מאשר לנו.
דוד צור: אני מתרה בכם, עם כל הכבוד, נותנים לכם פה במה בלתי רגילה, אל תנצלו את זה.
תמר זנדברג: אני חושבת שזה מה שעומד במוקד.
תמר זנדברג: אני רק רוצה מלה אחת, נעמי ושמחה, וחברות יקרות, זה שמדינת ישראל שמה אתכן כחסם, כבאפר, כדי שהיא עצמה תוכל לא למלא אחר חוקי העבודה שהיא עצמה חוקקה, זה קודם כל מציאות מצערת.
תמר זנדברג: דבר שני, זה לא עוזר לכן לקבל את הטיפול הסיעודי הראוי שאתן זקוקות לו, כי לא באמצעים, הרי אתן יודעות, אתן חיות עם העובדים האלה 24 שעות, לא אני.
תמר זנדברג: אתן רוצות עובד כזה שאתן צריכות להטיל עליו כפייה על מנת שלא יינטוש, שבכלל המלה נטישה חלה לגביו, ולא יפטרו אותו בפיטורין כמו לגבי כל עובד אחר במשק.
תמר זנדברג: אבל זה לא מסייע לכן - - -
<דפנה אזרזר: מה הקשר?
<דפנה אזרזר: אם בן אדם הוא לא מוסרי זה לא משנה כמה תשלמו לו.
דוד צור: אני יוצא לחמש דקות, אני אחזור תיכף.
דוד צור: בבקשה, היועצת המשפטית של משרד הפנים, להתייחס לסוגיה החוקית או לא חוקית של התקנות.
<שושנה שטראוס: רציתי להגיד במקרה הספציפי הזה המדינה הודיעה לבג"צ בדיון שהיו גם הארגונים וגם הנכים, הודיע שאנחנו מתכוונים לעשות תקנות כאלו, ובג"צ כתב, הוא דווקא הורה לקדם את התקנות, זה אותו בג"צ שקבע את היסוד על הקבילה - - -
דוד צור: אומר היועץ המשפטי שלנו תומר שהוא המליץ, הוא לא הורה, הכנסת לא מקבלת הוראות.
דוד צור: סיימנו שהיועצת המשפטית אמרה לנו שההמלצות בג"צ הייתה לתקן את התקנות.
דוד צור: כמובן שבהנחה שרוח התקנות תואמות את החוק.
<תומר רוזנר: אני חושב שהתקנות בהחלט עושות את האיזון הנכון בין ההגנה על זכויות העובדים והאוכלוסייה החלשה האחרת שבה אנחנו עוסקים שזו אוכלוסיית המטופלים.
<תומר רוזנר: בהחלט נותנות מענה ראוי למתח הזה בין שתי האוכלוסיות.
<אירית זילברברג: אני בהחלט מקבלת בברכה את הנוהל, אני חושבת שגם הקשישים - - -
<נעמי מורביה: אני באתי לברך ויצאתי קצת מקוללת היום.
<נעמי מורביה: אני רוצה לברך את יושבת ראש הוועדה ואת הוועדה על זה שהיא הרימה את הכפפה, ואחרי דיונים שנמשכו שנים ובג"צ, ועוד דיונים, ועוד כל מיני התנגשויות של הטיטנים, כנסת ישראל ראתה לנכון למסד ולעשות את התקנות האלה, אנחנו מברכים, ואנחנו מאוד מודים לכם, במיוחד לוועדת הפנים והסביבה, כיוון שכל הדיונים שנערכו בוועדות אחרות, התמסמסו ולא קרה איתם כלום.
<נעמי מורביה: אני מברכת ומודה לכם, במיוחד לסגנית השר הגברת פניה קירשנבאום.
<ליאורה בכור: אני מייצגת מהגרי עבודה בתיקי עבודה וגם הגירה.
<ליאורה בכור: אני מרגישה שמאוד חסר כאן דיון על הנושא של עבודה.
<ליאורה בכור: מדובר ביחסים בין מעסיק ועובד.
<ליאורה בכור: דיברנו המון היום על נטישה, אבל כמו שציינה עורכת הדין בן ישראל ועודד פלר, שיש כבר נוהל, נוהל הודעה מוקדמת.
<ליאורה בכור: אנחנו פתרנו את הבעיה של מה שנקרא נטישה, יש הודעה מוקדמת, אנשים נותנים זמן.
<שמחה בניטה: אתם לא עושים את זה.
<ליאורה בכור: נשים את זה בצד.
<ליאורה בכור: אני רוצה לדבר על מה הסיבה להפסקת עבודה, מדוע אנשים עוזבים את העבודה שלהם, וזה בעיקר בגלל כמה דברים.
<ליאורה בכור: הם לא מקבלים את הזכויות שלהם כעובדים, ואף אחד לא מטופל - -
דוד אזולאי: הקושי בעבודה - - -
<ליאורה בכור: אף אחד לא המטופל ולא המטפל רוצה להגיע לבית דין לעבודה.
<ליאורה בכור: במקום שמישהו נפטר, גם הילדים שלו לא רוצים להגיע לבית דין לעבודה.
<ליאורה בכור: מה שקורה שאנשים צריכים עזרה, המטופלים צריכים עזרה, הם נמצאים במצוקה כלכלית, וצריכים סבסוד.
<ליאורה בכור: אם הם לא יכולים לסבסד את העבודה של העובד, אז הם לא יכולים לקחת עובד, בן אדם שלא יכול לשלם הוא לא יכול לעבוד כמעסיק.
<ליאורה בכור: התלונה שלי מהמדינה, כי אני חושבת שצריכים מקום לסבסוד, אנשים צריכים עזרה הם במצוקה.
<ליאורה בכור: עוד סיבה.
דוד צור: מותר לה גם לומר דברים שאת לא מסכימה איתם, אז תקשיבו.
<ליאורה בכור: נעשה סקר על ידי "קו לעובד", לגבי הנושא של דמי תיווך, ושאלו המון שאלות.
<ליאורה בכור: שאלו שאלות מדוע הפסקתם לעבוד אצל המעסיק שלך, בשנה הראשונה, בשנה השנייה, בשנה השלישית, אנשים לא עובדים, לא עוזבים את המעסיק הראשון, אתה יודע למה?
<ליאורה בכור: כי שילמו הון תועפות דמי תיווך.
<ליאורה בכור: מדוע הם עוזבים?
<ליאורה בכור: הם עוזבים בגלל סיבות האלה - מחסור במזון, העסקה בניגוד לתנאי היתר, קשיי שפה, שהלשכה לא דואגת שמישהו שהוא לא דובר עברית, יהיה עם מישהו שלא דובר אנגלית או שפחה אחרת.
<ליאורה בכור: הלשכות לא דואגות לתאם בין המעסיק והעובד, וכאן יש לי תלונה מאוד קשה עם הלשכות.
<ליאורה בכור: הם לא עושים את העבודה שלהם, ועובדים סוציאליים לא בודקים את העובדים לפני שהם הולכים לעבוד.
<ליאורה בכור: הקשיים הפיזיים, אשה שהיא מאוד קטנה, שהולכת לעבוד אצל מישהו שהוא 200 קילו, מרותק לכסא גלגלים, כמובן שאין התאמה בין עובד והמעסיק, זה הסיבה להפסקת עבודה.
דוד צור: אני רק מסב את תשומת ליבך, לפני שאני נותן לחבר הכנסת דוד אזולאי לדבר, לסעיף 3(ב) שמדבר בדיוק על מה שאמרת "שנמצא כעובד זר התפטר מעבודתו מחמת הרעה מוחשית בתנאי עבודה, או מחמת נסיבות אחרות שביחסי עבודה לגבי אותו עובד שבהן נדרש ממנו כי ימשיך בעבודתו ביחסי התעללות בעובד במסגרת העסקה, לא יראו בכך ניצול לרעה של אשרתו ורשיון שהייתו של העובד".
דוד צור: יש פה איזון ברור.
<ליאורה בכור: אבל האיזון הזה נעשה אחר כך, למשרד הפנים אין שום נתון לגבי תנאי העסקה, אלא אחרי שזומן העובד לשימוע, סליחה, אחרי שהוא זומן לשימוע.
דוד צור: מה רצית שזה ייעשה לפני?
<ליאורה בכור: אבל הנתונים לא מגיעים למשרד הפנים, הם לא יודעים, אין מקום כאן לתקנות.
דוד צור: אנחנו דנים בתקנות, והתקנות מאזנות בעניין הזה, מאפשרות את העניין.
תמר זנדברג: אני הבנתי בגלל קושי בהשמה, ולכן אם נפתור בהשמה לא הצטרכו את התקנות.
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני רוצה קודם כל לברך על התקנות האלה, ולהזכיר לחברתי סגנית השר, כחברת ועדת הפנים, אנחנו דנו בחוק הזה לפני כשלוש שנים, לשמחתי הרבה אני מברך על כך, כי הגענו לרגע הזה שמאוד רצינו שאז יהיו תקנות עם חלוקה גיאוגרפית לאותם עובדים סיעודיים.
דוד אזולאי: אחת הבעיות שהייתה לנו אז והתעוררה, אני רואה פה תיקון, הייתי אומר תיקון חלקי, אבל אני תמיד אומר: "תפסת מרובה לא תפסת", ולכן גם פה, אין ספק יש רצוי ויש מצוי.
דוד אזולאי: מבחינתי הייתי רוצה לראות חלוקה גיאוגרפית אחרת לגמרי, ואנחנו מכירים את זה.
דוד אזולאי: עובד שקיבל לעבוד באחד המושבים בצפון, ודאי שזה לא טוב, מעבר לסוג העבודה שאנחנו לא יודעים מי המטופל שלו.
דוד אזולאי: אבל אין ספק שמי שקיבל עבודה באזור הצפון באחד המושבים, תמיד טוב לעבוד בחיפה, בחדרה בירושלים, זה הכי קלאסי בשביל העובדים הזרים.
דוד אזולאי: אבל מה לעשות, יש כרגע רצוי, איך אומרים, זה לא מה שרצינו אנחנו, זה המצוי ולא הרצוי.
דוד אזולאי: יחד עם זאת, אני אומר, צריך לשקול, ואני פונה פה לסגנית השר שבזמנו הייתה שותפה לדיונים בוועדה פה בנושא הזה.
דוד אזולאי: אחד הוויכוחים הגדולים היה שבאמת גם אלה שמתנגדים וגם אלה שתמכו, לא רצו להגביל את העובד הזר בעבודתו, ולא לנעול אותו לאיזשהו מקום מסוים לקבוצה מסוימת.
דוד אזולאי: פה בכל זאת נתנו איזשהם מרחבים לאותם אנשים.
דוד אזולאי: להגיד שבזה תם ונשלם, בפרוש לא.
דוד אזולאי: אבל אני מציע לחבריי לתמוך בהצעת החוק הזה, ואני תומך בתקנות האלה, כי אני חושב שזה מתחיל לעשות קצת סדר.
דוד אזולאי: אני מאמין שבהמשך יופקו הלקחים, ויוכלו לשפר את הדברים על מנת לאפשר יותר תנודה מבלי לפגוע בעובד הזר, וגם מבלי לפגוע באותו סיעודי.
<אבנר עורקבי: בהמשך לדבריו של היושב ראש הקודם, דוד אזולאי, שאנחנו היינו שותפים לוועדה יחד איתו.
<אבנר עורקבי: היו פה הרבה מריבות, היו הרבה התכתשויות עם הצד השני, למרות שאנחנו גם לפעמים גם נוטים לשמוע אותם, וגם נוטים להבין אותם מאיפה זה בא ולמה זה בא.
<אבנר עורקבי: אנחנו גם היינו בבג"צ, אני רוצה לומר לגברת תמר זנדברג, בעצם בג"צ בעצמו קבע שעניין של נטישה, שופטים, שופטת בבג"צ, עניין של נטישת עובד סיעודי, זה עניין פלילי, זו עבירה פלילית, ולכן יש לתת עליה את הדעת, ברגע שאתה עוזב זר ואין לו מי שיטפל בו, אין מי שייקח אותו לשירותים, אני מקווה שלא תהיי בסיטואציה הזאת הלא נעימה.
<אבנר עורקבי: דבר שני, אני מבקש לברך גם את ועדת שושני שישבה על המדוכה הרבה חודשים, ואת פניה קירשנבאום, הרבה תודה לכם, זה עלה בהרבה דמים.
<אבנר עורקבי: יישר כוח על כל מה שאתם עושים.
<אבנר עורקבי: אנחנו נקווה בעזרת השם להמשיך לעבוד איתכם.
<שמחה בניטה: (מחיאות כפיים).
פניה קירשנבאום: אני רוצה לתקן, ועדת שושני עוד לא סיימה את העבודה, אתה יודע, הם עדיין ממשיכים לדון.
פניה קירשנבאום: והיה ביכולתנו לחכות ולהגיד, אנחנו נחכה לוועדת שושני, ולעוד דבר, ובינינו התלבטנו והרצון היה ללכת להרבה דברים, אבל היינו צריכים לשים לעצמנו גבול ולהגיד, אנחנו כרגע מגישים את התקנות כאלה כדי להתחיל את התהליך.
פניה קירשנבאום: כמו שאמרתי לכם, אנחנו ניפגש פה אתכם, וכבר דנו, באמת, חבר הכנסת אזולאי הזכיר, היינו שותפים פה, נפגשנו והכרנו בוועדה הזאת, לא משום מקום אחר.
פניה קירשנבאום: אני אומרת לכם, אני מציע שבהחלט נצביע על התקנות האלה.
פניה קירשנבאום: הרי אתם יודעים שהתקנות זה חלק מהסיפור, יש עוד דברים שאנחנו מטפלים גם בוועדה הומניטרית, גם שם אנחנו פותרים חלק מהבעיות.
פניה קירשנבאום: צריך לראות את התמונה הכוללת.
פניה קירשנבאום: כרגע מדברים על התקנות, אני מציעה שנצביע על התקנות כמות שהם.
פניה קירשנבאום: אני אומרת לכם, אנחנו לא בסוף הדרך, אנחנו אפשר להגיד בתהליך, ואנחנו מתקדמים.
פניה קירשנבאום: נראה איך התקנות האלה עובדות, אם יהיה צורך ניפגש אתכם, ניפגש פה בוועדה, נדון ונשקול.
פניה קירשנבאום: אנחנו באנו לתקנות האלה עם ראש פתוח ועם לב כואב, וראינו את כל אותם מקרים, ואת כל הפניות שבאו אלינו גם של הילדים וגם של הפריפריה ושקלנו וחשבנו, וראינו בזה כרגע את הפתרון האופטימלי.
פניה קירשנבאום: לכן אני באמת מבקשת מחברי כנסת שנמצאים כאן בתקנות האלה.
פניה קירשנבאום: אנחנו פתוחים וועדת שושני ממשיכה לדון, וגם כמו שאמרתם, יש לכם אוזן קשבת גם ברשות האוכלוסין, ואני מבטיחה לכם שאנחנו שם בשבילכם.
דוד אזולאי: הערה קטנה לדברי סגנית השר.
דוד אזולאי: מה שאני מציע, אני באמת חושב שנאשר היום, חבל להתעכב.
דוד אזולאי: אני מבקש שבעוד שנה.
<אמנון בן-עמי: זה מה שהוצע.
פניה קירשנבאום: אני קבעתי את זה.
פניה קירשנבאום: בעוד שנה לפתוח ולדון על זה שוב, ואם יש צורך בשינויים נעשה שינויים.
דוד אזולאי: אז יהיו לקחים, נוכל לדעת מה צריך לתקן.
<הילה רענן: אנחנו מבקשים שבתקנות של האזורים הגיאוגרפיים, בסוף תקנה 6א, אחרי שמופיע המשפט: "ובלבד שניתנה לעובד הזר הזדמנות להשמיע את טענותיו", לכתוב: "בשים לב לחירותו של עובד, כך שלא יכפה עליו לעבוד אצל מעסיק אחר".
פניה קירשנבאום: שלחנו את זה לכל המשרדים ולא קיבלנו תגובות, למה לא קיבלנו תגובה שלכם?
דוד צור: אנחנו גם לא רואים צורך בעניין הזה.
דוד צור: לצערי לא הייתם פה בדיון בדיוק כשדיברנו על הנושא הזה ארוכות.
דוד צור: אפשר להגיע להצבעה, קראנו את כל התקנות.
דוד צור: תקנות הכניסה לישראל (קביעת אזורים גיאוגרפים), להעסקת עובדים זרים בענף הסיעוד, התשע"ג-2013.
דוד צור: בעד – רוב
דוד צור: התקנות אושרו.
דוד צור: תקנות הכניסה לישראל (אמצעי בקרה על מעבר עובדים זרים בענף הסיעוד), התשע"ג-2013, מי בעד?
דוד צור: התשע"ג-2013 נתקבלו.
מירי רגב: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את ועדת הפנים והגנת הסביבה בדיון שני שעוסק בעיקרי החוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), מה שאנחנו מכנים "ויפללה".
מירי רגב: אנחנו נדון היום בסעיפים 1 -8.
מירי רגב: החוק הזה הוא חוק שהציג אותו שר האוצר לפני שבוע או שבועיים יחד עם ראש אגף התקציבים.
מירי רגב: מי שמלווה את החוק הזה מבחינת שר האוצר הוא סגן ראש אגף התקציבים, ערן, שילווה את החוק כולו יחד עם נציגים נוספים ממשרד האוצר.
מירי רגב: ביקשתי שלכל הפרק של התכנון תגיע בינת שוורץ.
מירי רגב: אני חושבת שנכון יותר שהיא תהיה פה.
מירי רגב: החוק הזה מעורר הרבה מאוד שאלות ותהיות.
מירי רגב: זה שהיא לא נמצאת כאן לא מקובל עלי.
מירי רגב: אני מקבלת אותך בברכה, אריאל, אבל מבקשת להעביר את המסר לבינת.
מירי רגב: בינת צריכה להיות פה בדיוק כמו שכשנגיע לקטע של השיווק יפתח את הקטע שר הבינוי והשיכון ויהיה נציג שיוכל לתת את ההסבר לכך.
מירי רגב: זה נכון ששר האוצר הוא זה שמוביל את החוק, אבל בסוף שר האוצר אמור לקבל את השירות מאותם גורמים ממשלתיים שעוסקים.
מירי רגב: אנחנו לא מלאימים את התחום הזה מהמדינה.
מירי רגב: הגורמים המקצועיים צריכים להיות פה.
<תומר רוזנר: אותו דבר שיכון ובינוי.
מירי רגב: אותו דבר שיכון.
מירי רגב: עם ארז, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, כבר סגרתי שהוא יהיה כאן בכל מה שקשור לקניין ולזכויות של הקרקע.
מירי רגב: אנחנו נודיע לכם איך נדון בחוק הזה במהלך הפגרה.
מירי רגב: יהיה מספר דיונים לא רב.
מירי רגב: גם במהלך הפגרה ננסה לקדם את החוק.
מירי רגב: אני מקווה שנצליח לקדם את הקטע התכנוני עוד במושב הזה.
מירי רגב: אם נספיק, על הכיפאק.
מירי רגב: בכל מקרה לא יהיו שום הצבעות על החוק הזה.
מירי רגב: החוק יוצבע כולו, כפי שאנחנו עושים עם חוק התכנון והבנייה שיבוא להצבעה, בעזרת השם, שבוע הבא אחרי שנסיים את פרק ההסתייגויות.
מירי רגב: כפי שהחוק מונח על שולחנכם אתם רואים שיש הרבה קטעים אדומים.
מירי רגב: מי שפעם ראשונה נמצא בדיונים בחוק הזה יודע שההערות האדומות זה הערות הוועדה, כשהכתב השחור הוא הכתב שמקובל על הוועדה ועל הממשלה.
מירי רגב: הכתב האדום הוא בעצם נושאים שאו שלא דיברנו עליהם עם הממשלה, או לא הגענו לסיכומים עם הממשלה.
מירי רגב: יותר ממה שנמצא בחוק אנחנו נדון על מה שלא נמצא בחוק .
מירי רגב: בחוק הזה שמונח יש הרבה מאוד נושאים שלא נמצאים.