GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארז קמיניץ: הוולקחש"פ דן באופן פרטני במשהו ספציפי.
<קריאה: התוכנית חלה על שטח שניתן אישור לפי 6(א)(2).
<יהודה זמרת: בתיקון 76 כתוב שיש שתי אפשרויות לעשות תוכנית בשטח שהוכרז: 1.
<יהודה זמרת: אם התוכנית אושרה על ידי הוועדה, והוועדה זה הוולקחש"פ; 2.
<יהודה זמרת: אם התוכנית אושרה על ידי המועצה הארצית או ועדת משנה שלה, מה שהתקבל.
<יהודה זמרת: באנו ואמרנו שאם הוולקחש"פ אישרה אותה, היא משתחררת מההכרזה ואותו דבר אם היא אושרה על ידי המועצה הארצית או ועדת המשנה שלה – היא גם צריכה להשתחרר מההכרזה.
<יהודה זמרת: מהנוסח כמו שהוא כתוב במקור, בכחול, אפשר היה להבין שהתוכנית חלה על שטח שרק אם הוולקחש"פ שחררה.
<יהודה זמרת: אם המועצה הארצית שחררה אותה, היא לא משוחררת והיא צריכה לחזור עוד פעם.
<תומר רוזנר: אבל תיקנתם את פסקה (2).
<תומר רוזנר: תקרא את פסקה (2) עם הנוסח כפי שהוא מתוקן ותראה שאתה מקבל את מה שאתה רוצה.
<יהודה זמרת: לא, פסקה (2) אמרה שרק אם היא דנה בזה אגב סוגיה של שטחים פתוחים.
<יהודה זמרת: את זה הורדנו, אבל זה לא מייתר את זה, אלה שני דברים נפרדים.
<יהודה זמרת: מה ההיגיון שהמועצה הארצית שחררה את זה מהכרזה וזה לא השתחרר, ואם הוולקחש"פ שחררה את זה – זה כן משתחרר?
<ארז קמיניץ: פסקה (2) עוסקת במשהו אחר.
<קריאה: יהודה, גם אם זה ועדת משנה לקווי בניין?
<קריאה: זה נראה לך הגיוני?
<קריאה: אבל ההרכב של הוועדה שמאשר הקלה בקווי בניין יאשר הקלה בשטחים פתוחים?
<קריאה: זה יותר מהסעיף שאתם רוצים.
<יהודה זמרת: אבל זה לא הסעיף שדנים עליו עכשיו, זה סעיף אחר.
<תומר רוזנר: זה כתוב בפסקה (2).
מירי רגב: מה הבעיה, תבהירו את זה.
<יהודה זמרת: אנחנו יכולים לסכם על העיקרון שזה יחול, ואם צריך בנוסח – אנחנו נדייק.
מירי רגב: תסגרו את הנוסח, העיקרון מובן.
דב חנין: גברתי היושבת-ראש, זה נחמד מה שאתם עושים, אבל היה דיון בוועדה שניהל חבר הכנסת קלפה, בדיוק על סוגיית הוולקחש"פ, ואני מציע שהפרוטוקול של הדיון הזה יהיה חלק מסיכום הוועדה, אחרת אנחנו נמצאים במסלולים מקבילים.
<תומר רוזנר: נכון, אתה צודק.
<תומר רוזנר: הוועדה שניהל חבר הכנסת קלפה החליטה לבטל את פסקה (1)(א) שהוצעה על ידי הממשלה.
<תומר רוזנר: הנושא הזה נידון בינך, היושבת-ראש, לבין השר והחלטת שההחלטה הזאת תבוטל.
דב חנין: אם גברתי רוצה לעשות רביזיה, אין בעיה.
<תומר רוזנר: לא היתה החלטה.
מירי רגב: אין שום רביזיה, אין פה החלטה.
מירי רגב: עם כל הכבוד, לא היתה פה שום החלטה.
מירי רגב: יש החלטות שאנחנו באנו איתן.
מירי רגב: אתם יכולים להציע הצעות, אבל זו לא החלטה.
זבולון כלפה: זה אומר שאנחנו נגיש הסתייגות גם בסעיף הזה.
מירי רגב: אז תציע הסתייגות.
דב חנין: זה רק עושה קצת לפלסתר את הדיונים של הוועדה.
דב חנין: אם כך, בואו נפתח את הדיון מחדש.
דב חנין: אם מה שאמרנו בדיון ההוא לא נחשב ולא נספר, אז בואו ננהל אותו מחדש.
מירי רגב: תדבר, בבקשה.
מירי רגב: אנחנו פותחים את הסעיף הזה מחדש.
דב חנין: הפנייה שלי בנושא הזה, גברתי יושבת הראש, איננה פנייה פורמלית.
דב חנין: אני יודע שאנחנו יכולים להגיש הסתייגות ותהיינה הצבעות - - -
מירי רגב: לא, לא, אין בעיה, אתם יכולים להגיש הסתייגויות ויהיה לכם זמן דיבור על ההסתייגויות, מהבוקר עד הלילה.
דב חנין: אני יודע, מאה אחוז.
דב חנין: אני יודע את הדברים האלה וזה בסדר גמור, וננצל את הזמן הזה.
דב חנין: אבל אנחנו עוד בשלב שלפני.
דב חנין: השלב של ההסתייגויות והשלב של ההצבעות הוא שלב שבו המערכת נסגרת קצת ומתארגנים לקראת הצבעות, אבל אנחנו עדיין בשלב המחשבה הפתוחה, שכולנו מנסים לחשוב ביחד.
דב חנין: בשלב המחשבה הפתוחה הזה קיימנו דיון, לטעמי מאוד פתוח וכן, בוועדה על הוולקחש"פ בהובלתו של חבר הכנסת קלפה.
דב חנין: השאלה הבסיסית ששאלנו בדיון הזה היא השאלה אם המערכת הזאת היא מערכת שלא עובדת, היא מערכת שמסרבלת, היא מערכת מעכבת, או שהיא דבר תקין, ראוי, מתפקד היטב, לא מעכב תוכניות.
דב חנין: אם הוא אכן כזה, אם הכלי הוא אכן תקין, אין סיבה לתקן אותו כי הוא תקין, הוא מתוקן, אין בו בעיה.
דב חנין: לכן, גברתי, ניהלנו פה דיון מקיף.
דב חנין: אני מצטער שבסוגיה הזו, שהיא כל כך כל כך רגישה, השר לא מגיע.
דב חנין: אני לא בא בטענות אל השר, אני אומר שוב, כדי להיות הוגן, שהשר מלווה את הוועדה באופן מאוד אינטנסיבי בנושאים שנראים לו חשובים.
דב חנין: אבל נראה לי שגם הנושא הזה הוא נושא מאוד חשוב ואולי השר לא ער לא.
דב חנין: אנחנו נמצאים במדינת ישראל במצוקה מאוד קשה של שטחים פתוחים.
דב חנין: כבר היום צפונית לבאר-שבע מדינת ישראל צפופה פי שניים מהולנד, שהיא המדינה הצפופה באירופה.
דב חנין: יש לנו מצוקה קשה של שטחים פתוחים שמתבטאת בכך שבשבתות ובחגים בעיקר, כשהמוני בית ישראל – אלה שיכולים להרשות לעצמם לצאת החוצה – כולנו נורא צפופים בכל מקום.
דב חנין: אנחנו צפופים בכל מקום לא מכיוון שאנחנו אוהבים להצטופף, כמו שאומרות האגדות האנטישמיות, אנחנו צפופים בכל מקום מכיוון שפשוט אין לנו ללכת, כי יש מחסור בשטחים פתוחים.
דב חנין: המנגנון הזה של הוולקחש"פ הוא מנגנון שנועד לייצר איזשהו סוג של וסת לשאלת הניהול של השטחים הפתוחים, וכווסת הוא עובד מאוד מאוד טוב.
דב חנין: לכן, ברמה העקרונית, לא נכון לפגוע במנגנון הזה, כי השטחים הפתוחים הם לא שטחים פרטיים שלי או של חבר הכנסת קלפה, הם לא שייכים לא לשמאל ולא לימין.
דב חנין: הם שייכים לעם ישראל, והם מעטים וצריך להגן עליהם.
דב חנין: מכאן אנחנו מגיעים למנגנון שהממשלה מציעה ואני אסביר למה לדעתי המנגנון הזה הוא מנגנון שלא רק יפגע בהגנה על השטחים הפתוחים, אלא בסופו של דבר המנגנון ייצר חסם פיתוח.
דב חנין: בעצם מה אומרת הממשלה?
דב חנין: הממשלה אומרת פעם אחת שהוולקחש"פ החליטה על שינוי ייעוד של שטח חקלאי או פתוח למטרה מסוימת, השטח הזה יוצא מתחום השיפוט שלה לחלוטין.
דב חנין: בעצם הוא יוצא מתחום כוחה של הוולקחש"פ.
דב חנין: אני אתן דוגמה – נניח שאנחנו מדברים על שטח חקלאי ורוצים להקים באותו שטח חקלאי מחסן לטובת חקלאי שרוצה לאחסן את התבואה שלו, והגיעה הוולקחש"פ שצריך לאפשר את השימוש הזה בקרקע ולהוציא את הקרקע לצורך העניין מההגדרה שלה כקרקע חקלאית לטובת המטרה הזאת.
דב חנין: אומרת ההצעה שמציעה הממשלה שברגע שהוולקחש"פ עשתה את הדבר הזה, אפשר יהיה באותו מקום, באופן עקרוני, להקים מגדל של 80 קומות, כי זה כבר לא נמצא בשיפוטה של הוולקחש"פ.
דב חנין: מה תהיה התוצאה ברמה המעשית של המנגנון הזה?
דב חנין: התוצאה תהיה יצירת שמרנות הרבה יותר גדולה של הוולקחש"פ בהחלטה בכל ניסיון להתיר איזשהו סוג של שימוש שאיננו פר סה שימוש חקלאי או פתוח.
דב חנין: התוצאה תהיה שהוולקחש"פ תגיד שאנחנו מאשרים את אותו מחסן לטובת השימוש החקלאי של החקלאי – לצורך העניין זבולון קלפה – ובאותו מקום בעצם מאשרים הקמת מגדלים והקמת בית חרושת לייצור מתכות כבדות.
דב חנין: התוצאה של המנגנון הזה תהיה, גברתי, לא הקלה, לא יצירת יותר גמישות במערכת, אלא להפך – הקשחה של הוולקחש"פ.
דב חנין: אם הייתי יושב בוולקחש"פ הייתי אומר לחבריה: חברים יקרים, תזהרו מאוד.
דב חנין: כשאתם מתירים היום, לא תהיה לכם יותר התרה חלקית, זמנית, גמישה.
דב חנין: אתם משחררים את הרצועה קצת, נותנים להם אצבע, ובעצם נתתם לא רק את כל היד, אלא נתתם להם גם את כל הידיים ואת כל הרגליים.
דב חנין: התוצאה של המהלך הזה תהיה הקשחה של המערכת ולא הגמשה של המערכת.
דב חנין: לכן, גברתי, גם ברמה העקרונית הצורך שלנו להגן על השטחים הפתוחים וגם ברמה המעשית של רצון לקדם מערכות שהן בסופו של דבר יותר גמישות, אני חושב שאנחנו עושים שגיאה גדולה.
דב חנין: אנחנו גם נפגע יותר בקרקע חקלאית וגם נהפוך את הוולקחש"פ מגוף יותר גמיש, שמוכן לייתר התרות כאלה ואחרות, כפי שהוכח פה בדיון, לגוף קשיח שיגיד: אני לא אתן אצבע, כי אין לתת אצבע.
דב חנין: לתת אצבע זה לתת את כל הגוף.
מירי רגב: הסוגיה הזאת עלתה.
מירי רגב: יש לנו כאן טבלת פערים בינינו לבין הממשלה.
מירי רגב: אפילו בנושא הזה כתבתי את עמדתו של חבר הכנסת קלפה, שמעתי את עמדתו, קראתי אותה, וכן את עמדת הוועדה כולה.
מירי רגב: ישבנו על זה יחד עם כל הגורמים המקצועיים ויחד עם השר כדי לבוא לפה עם נושאים שקיבלתי ונושאים שלא קיבלתי.
מירי רגב: בעניין הזה התפשרתי עם עמדת הממשלה, בניגוד לדברים אחרים שעמדתי עליהם וקיבלתי את עמדתה של בינת שוורץ שהסבירה את זה שם.
מירי רגב: אני מבקשת שבינת שוורץ תסביר את מה שהסבירה לי בדיון שהיה עם השר, כדי שגם הוועדה תשמע וכן חבר הכנסת חנין שהעלה פה את הסוגיה הזאת.
מירי רגב: חבר הכנסת חנין, תודה.
מירי רגב: מזל שאמרת את זה כי אז לא היינו מקריאים את זה ואז היתה כאן בעיה.
מירי רגב: טוב שאתה היית יותר עירני מהיועצים המשפטיים שלי שלא ישנים כבר שלושה לילות.
מירי רגב: הם עובדים קשה.
מירי רגב: ועוד רצו להביא אלינו עכשיו ישר את הוופלל"א.
דב חנין: והוופלל"א בכלל יהיה אסון.
דב חנין: זה ברור לגמרי שהוופלל"א יהיה אסון בתנאים האלה.
דב חנין: אני אומר את זה למען הרקורד, שלא יגידו שלא אמרתי.
מירי רגב: גם אם לא היית אומר, אתה לא צריך את הרקורד הזה.
דב חנין: אני רוצה שיהיה כתוב שאמרתי את זה בזמן.
מירי רגב: בינת שוורץ, נא תעני לסוגיה הזאת ולפער הזה.
מירי רגב: אני מקבלת את עמדת הממשלה, אבל תעני כדי שגם חברי הכנסת חנין וקלפה ישמעו את התשובה.
זבולון כלפה: כדי לסגור את העניין, גם אני אגיש הסתייגות.
מירי רגב: אתה יכול להגיש הסתייגות על הכל.
<תומר רוזנר: הסתייגויות צריכות להיות מוגשות בכתב עד ה-27 בחודש.
מירי רגב: הודענו וכתבנו את זה.
מירי רגב: עד ה-27 מגישים הסתייגויות בכתב.
מירי רגב: רק הסתייגויות בכתב.
מירי רגב: אנחנו נדון עליהן במהלך הדיונים על ההסתייגויות והכל בסדר.
<בינת שוורץ: אני אתחיל בדוגמאות.
<בינת שוורץ: תוכנית מגיעה לוולקחש"פ אחרי שהיא עברה דיון בוועדה המקומית והמליצה לאשר אותה, בדרך כלל גם עברה דיון בוועדה המחוזית וגם היא המליצה לאשר אותה, ואז היא מגיעה לוולקחש"פ.
<בינת שוורץ: נגיד שהוולקחש"פ דה באותה תוכנית שנמצאת על קרקע חקלאית מוכרזת וחשבה שנכון לעשות שם אזור תעשייה.
<בינת שוורץ: אחרי כמה שנים באה אור עקיבא ואומרת: באזור התעשייה הזה אני רוצה להוסיף בו שימוש – גני אירועים.
<בינת שוורץ: והתוכנית מוצאת את עצמה חוזרת לוולקחש"פ – שוב מסלול ועדה מקומית, ועדה מחוזית, ולקחש"פ תואילי בטובך לאשר לנו שינוי ייעוד מאזור תעשייה לאזור מגורים.
<בינת שוורץ: זה מצב לא סביר מהסיבה העיקרית שהתפקיד של הוולקחש"פ הוא להגן על קרקע חקלאית ולא להיות עוד מוסד תכנון שמתכנן את המדינה, נוסף על הוועדה המקומית, ועדה מחוזית ועוד אחרות.
זבולון כלפה: כמו שמצאת דוגמה יפה לצד אחד, תני דוגמה יפה לצד השני.
<בינת שוורץ: עכשיו אני אתייחס לדוגמה שהעלה חבר הכנסת דב חנין – מה קורה אם הוולקחש"פ מאשרת בריכות דגים.
<בינת שוורץ: למשל, היא אישרה שטח שהוא חקלאי בבסיסו לבריכות דגים.
<בינת שוורץ: בתפיסת ההפעלה שלנו את מערכת התכנון אנחנו אומרים הוולקחש"פ צריכה עכשיו לשקול בדיוק את מה שאמר חבר הכנסת חנין, שמרגע זה והלאה היא לא רואה את התוכנית, אבל יש מוסדות תכנון אחרים שהיא רואה.
<בינת שוורץ: מה שיכול לקרות באמת זה שאחרי שהוולקחש"פ אישרה בריכות דגים, אחרי עשר שנים מישהו יחשוב שצריך לעשות שם בית אריזה.
<בינת שוורץ: קשה לי להאמין שמוסד תכנון בישראל באזור בריכות הדגים של מעגן מיכאל, דווקא שם, יחליט להקים עיר חדשה או יישוב חדש או הרחבה של יישוב.
דב חנין: לנו לא קשה להאמין.
<בינת שוורץ: ואם כן הוא החליט, טוב שהוא החליט כך, והוא יעבור את כל המסלולים הנדרשים: שינוי תוכנית מיתאר ארצית, שינוי תוכנית מיתאר מחוזית, אישור ממשלה - - -
דב חנין: גברתי, גם היתה שאלה וגם ענית עליה.
דב חנין: אמרת: אני לא מאמינה שזה יקרה, ואם זה יקרה – אז טוב שזה קורה.
<בינת שוורץ: לא, התכוונתי - - -
<ארז קמיניץ: בריכות דגים זו דוגמה קצת קיצונית, צריך מטרה שהיא קצת חורגת מהחקלאות.
<ארז קמיניץ: הוועדה החליטה על משהו שהוא קשור לפיתוח, ועכשיו השאלה היא אם אני עושה פיתוח אחר אם אני צריך לחזור אליה.
דב חנין: עו"ד קמיניץ, אני מאוד מאוד מכבד את שניכם ויודע שאתם אנשי מקצוע מאוד טובים.
דב חנין: המצב האופייני הוא לא שהוולקחש"פ מקבלת איזושהי החלטה להקים אזור תעשייה ואז צריך באזור התעשייה הזה להקים איזשהו בית מלאכה שלא היה.
דב חנין: המצב האופייני הוא המצב ההפוך, הוולקחש"פ התירה איזשהו משהו קטן ומהמשהו הקטן הזה רוצים לבנות משהו גדול.
דב חנין: הרי אני רוצה שהוולקחש"פ תאשר משהו קטן אם יש אפשרות לאשר משהו קטן, אני רוצה שהיא תהיה גוף הגיוני.
דב חנין: אתם אומרים: לא.
דב חנין: היא לא יכולה לאשר את המשהו הקטן, כי אם היא תאשר את המשהו הקטן היא יודעת שהיא מאשרת את המשהו הגדול.
מירי רגב: בינת, תעני בקצרה ונמשיך הלאה.
מירי רגב: אנחנו לא רוצים לדון בזה.
<בינת שוורץ: מכיוון שהתפקיד של הוולקחש"פ בחוק ובתפיסת ההפעלה שלנו את המערכה הוא לשמור על שטח פתוח, ככל שהיא אמרה שהשטח הזה כבר לא מיועד לסוג של שטחים פתוחים או חקלאות, יכול להיות שהוא מיועד לאזור תעשייה, מגורים, תעשייה קלה, דעתה לגבי שינוי אותו ייעוד לייעוד אחר לא מעניינת.
<בינת שוורץ: זה כל מה שאני אומרת – דעתה של הוולקחש"פ לא מעניינת יותר.
<בינת שוורץ: יש את דעתה של הוועדה המקומית שתהיה מעניינת, של המחוזית, של המועצה הארצית.
<בינת שוורץ: לא מעניינת דעתה של הוולקחש"פ, וזאת הסיבה שהצענו את השינוי הזה.
מירי רגב: אני מבקשת להמשיך לקרוא את הפערים.
<רוני טיסר: לאור ההערה שעלתה, יש מספר דברים שהיו בנוסח וירדו, ואני אתחיל מעמ' 37 – סעיף קטן (א)(1) לסעיף 62א לחוק הקיים.
<רוני טיסר: אנחנו ביקשנו לשקול מודל אחר לעניין החישוב.
<רוני טיסר: לאחר בחינה מחודשת ובדיקה הוחלט להישאר עם המודל הקיים.
<רוני טיסר: בעמ' 39 – אנחנו ביקשנו שההגבלה הקיימת לעניין מגרש לתעסוקה תחול גם לעניין מגרש החל על מלונאות.
<רוני טיסר: לאחר דיונים הוחלט שבגלל שרוצים לעודד את השימוש למלונאות, לא להחיל את ההגבלה הזאת.
<רוני טיסר: לכן הנוסח חזר לנוסח שהוצע על ידי הממשלה.
<רוני טיסר: בעמ' 43 – לעניין תוכנית כוללנית, אני מקריאה את הנוסח: (4) בסעיף קטן (ג) – (א) במקום הרישה יבוא "בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), אישרה הוועדה המחוזית תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת שמתקיים בה המפורט להלן (להלן – תכנית כוללנית), לא יחולו הוראות סעיפים קטנים (א1) ו-(א2) ויראו כתכנית בסמכות ועדה מקומית לעניין ועדה מקומית עצמאית או ועדה מקומית עצמאית מיוחדת, תכנית מיתאר מקומית או תכנית מפורטת החלה בשטח שעליו חלה התכנית הכוללנית שמתקיים בה האמור בסעיף קטן (ג1), ובלבד שאם התכנית הכוללנית אושרה לפני יום 15.6.2006 ביום ההחלטה על הפקדתה טרם חלפו עשרים שנה מיום אישורה של התכנית הכוללנית.
<רוני טיסר: הנוסח הזה הוא בהמשך לדיון שהיה בוועדה.
<רוני טיסר: אני אתייחס בקצרה לסעיפים נוספים שירדו: לעניין תוכניות כוללניות ההצעה שהוועדה המחוזית תקצוב זמנים ותכין את התוכנית עם הוועדה המקומית לא הצליחה וחזרנו לנוסח הממשלתי לעניין זה; הסעיף לעניין מסמך רקע חברתי-כלכלי ירד; הסעיף לעניין חלופות בתוכנית ירד.
<רוני טיסר: זה היה בפרק הרישוי.
<רוני טיסר: זה היה סעיף חדש שנוסף בסעיף 145;
מירי רגב: יש עוד משהו?
<תומר רוזנר: כן, הוראות תחילה, הוראות מעבר ותקנות ראשונות.
<רוני טיסר: הוראות מעבר - עמ' 66 - סעיף 58(א): (א) תכנית שהופקדה או נדחתה לפני יום התחילה, יחולו עליה הוראות החוק העיקרי כנוסחו ערב יום התחילה.
<רוני טיסר: אני קוראת סעיף נוסף שלא מופיע לכם בנוסח, בהמשך לדיון בוועדה לעניין תוכניות שהיו בסמכות ועדה מחוזית ועברו לסמכות ועדה מקומית: (ב) תוכנית שהוחלט להפקידה ולפי חוק זה הסמכות לגבי אותה תוכנית נתונה למוסד תכנון אחר, תועבר התוכנית למוסד התכנון האחר וימשיכו לדון בה לפי הוראות חוק זה.
<רוני טיסר: סעיף נוסף לאור החזרה לנוסח הממשלתי לעניין פקיד היערות – אנחנו ביקשנו, והצעתנו התקבלה, שייקבעו תקנות ראשונות לעניין פקיד היערות שלושה ימים מיום התחילה.
מירי רגב: אוקיי, תוסיפו את זה.
<בינת שוורץ: למה שלושה חודשים מיום התחילה?
מירי רגב: זה מה שסיכמנו, מיום התחילה.
<רוני טיסר: עמ' 68, אני קוראת את נוסח סעיף קטן (ח):
מירי רגב: ממשלה וייעוץ משפטי, נא לשים לב אם הקראנו את כל השינויים, את כל הפערים, חוץ מאשר דיור בר-השגה שתכף נמשיך את הדיון בו.
<ארז קמיניץ: יש עוד משהו אחד קטן בעמ' 21, בניגודי עניינים, בסעיף ב-44ג – ניגוד עניינים תדיר.
<ארז קמיניץ: צריך לשנות את כותרת השוליים, אי אפשר למנוע ניגוד עניינים תדיר, אפשר לעשות הסדר ניגוד עניינים לא תדיר.
מירי רגב: נכון, צודק.
<ארז קמיניץ: בסעיף קטן (ב) אני מבקש לייצר איזושהי הסמכה לתקנות - רשאי שר הפנים בהתייעצות עם שר המשפטים לקבוע תקנות שידברו על איזה פרטים בדיוק, כדי שנהיה מכוסים.
מירי רגב: בסדר, אין לי בעיה עם זה.
<תומר רוזנר: דיברנו על הסעיף של הפגיעה?
<ארז קמיניץ: פגיעה בגלל בתים משותפים?
<ארז קמיניץ: אמרנו שיהיו הוראות שלושה ימים מתוך התחילה, היינו עוד חצי שנה מהיום.
<תומר רוזנר: שכל הסעיף ייכנס לתוקף רק ביום הזה?
<תומר רוזנר: בסדר, אז צריך להגיד את זה.
<ארז קמיניץ: אני לא יודע אם אמרנו או לא.
מירי רגב: אז קדימה, אז תגידו את זה.
מירי רגב: כל מה שאתם לא בטוחים שאמרתם, נא להגיד.
<ארז קמיניץ: הואיל שאת התקנות לעניין בתים משותפים נעשה – מה שאמרנו 75% - אנחנו צריכים עוד קצת זמן, שלושה חודשים מיום התחילה, אז כל הסעיף הזה יהיה שלושה חודשים מיום התחילה ולא ביום התחילה.
מירי רגב: מאה אחוז, זה נרשם בפרוטוקול.
<רוני טיסר: בעמ' 57 – משהו שדיברנו עליו בדיון ואני אקרא את זה ליתר ביטחון.
<רוני טיסר: זה בהמשך לתיקון 100 שעבר: (2) הן נעשות בהתאם לתכנית מפורטת מאושרת או בהתאם לתכנית מיתאר מקומית מאושרת הכוללת הוראות של תכנית מפורטת והן אינן תכניות כאמור בסעיף 145(ח).
מירי רגב: עוד?
<הדס ברוה: אני רוצה להעיר - - -
מירי רגב: לא, את לא ממשלה ואת לא כנסת.
<הדס ברוה: נכון, אבל היה שינוי היום בבוקר שהוקרא לראשונה ולא ניתנה לנו אפשרות להתייחס.
מירי רגב: סליחה, ההתייחסויות היו, הנדסאים היו ואפילו באו אלי לשיחה אישית.
<הדס ברוה: היה סעיף אחד ספציפי מתוך מה שהוקרא ולא התייחסנו אליו.
מירי רגב: התייחסתם להכל ואני סיכמתי את נושא ההנדסאים.
מירי רגב: קיבלתם "בקר הנדסאי", זהו, גמרנו, די.
<הדס ברוה: בסדר גמור, אבל הערה אחת וזו ההזדמנות האחרונה שלנו להעלות אותה - - -
מירי רגב: אמרתם את זה כבר ארבע פעמים.
<הדס ברוה: את לא יודעת מה כי לא אמרנו - - -
מירי רגב: בזה נגמר העניין.
<תומר רוזנר: בנושא הזה אנחנו נסיים את פרק התכנון ונותרו לנו בפרק זה רק סעיפי הדיור בר-השגה.
<תומר רוזנר: אלה סעיפים שהקראנו בדיון הקודם.
מירי רגב: הקראנו את כל הסעיפים של הדיור בר-השגה.
<תומר רוזנר: הקראנו בדיון הקודם את הסעיפים של דיור בר-השגה: עמ' 34, פסקה (14).
<תומר רוזנר: זה המסלול מה שאנחנו נכנה אותו בשם קוד: "מסלול מינהל" – מסלול אדמות מינהל, אפשרות להגדיל שטחים.
<ארז קמיניץ: אתם רוצים להתחיל לדון בזה בלי בנצי ליברמן?
מירי רגב: אמרנו לו להגיע ברבע לשבע, אז ניתן לו אפשרות להגיע.
מירי רגב: נעשה חמש דקות הפסקה – בשבע ורבע יתחיל הדיון על דיור בר-השגה.
מירי רגב: נא תראו אם לא שכחתם משהו בעניין הזה.
מירי רגב: חברים, אנחנו ממשיכים בדיון בפרק דיור בר-השגה.
מירי רגב: האם הממשלה הגיעה לסיכומים לגבי הנוסח שהוקרא בוועדה, האם יש שינויים מהנוסח שהוקרא בוועדה?
<בינת שוורץ: כן, אנחנו נציג.
<בנצי ליברמן: בינת, תסבירי מה הוקרא בממשלה ומה השינויים, כי הרי ההבנות שהיו - - -
מירי רגב: אני לא מבינה מה זה.
מירי רגב: מה, אנחנו פתחנו את דיור בר-השגה?
מירי רגב: אין בעיה, לא יהיה חוק.
מירי רגב: לא יהיה חוק.
מירי רגב: לא יצא תזכיר.
<בינת שוורץ: רגע, קודם כל המטרה היתה לשמוע, נכון?
מירי רגב: אני לא מבינה מה יש לשמוע מהממשלה.
מירי רגב: ישבנו שעות על גבי שעות לגבי דיור בר-השגה והצלחנו להגיע לסיכום.
<בנצי ליברמן: ישבנו אצלך פה וגם ישבנו במקומות אחרים - - -
מירי רגב: אצלי ואצל גדעון והגענו לסיכום.
מירי רגב: הדבר היחיד שהיה פער זה שאני ביקשתי סנקציה על היעדים הממשלתיים של מינהל מקרקעי ישראל.
מירי רגב: משום שרציתי שתמשיך לנהל שם את המקום הרבה זמן, אמרתי שזה לא יהיה התפטרות של ראש המינהל, אלא יהיה משהו אחר.
מירי רגב: הסנקציה שהבאנו היתה שהתקציב יגיע לקרן התחדשות עירונית, קרן שמתעסקת בחיזוק מבנים, בדיור ציבורי, בבינוי פינוי-בינוי, בנושאים שהם פרופר לאוכלוסיה חלשה.
מירי רגב: הפער היה מי ינהל את הקרן, כשלי נראה נכון מאוד שזה יהיה שר השיכון והבינוי, משום שכל סוגיית התחדשות עירונית יושבת במשרד שלו, בגזרה שלו, ובשיתוף פעולה עם שלושת הנציגים הבכירים: פנים, אוצר ובינוי.
מירי רגב: זה היה הפער היחידי.
מירי רגב: עכשיו אני שומעת שיש פערים נוספים.
מירי רגב: בבקשה, בואו נפתח את כל החוק מחדש.
מירי רגב: בבקשה, בואו תגידו לי איזה עוד פערים יש בנושא דיור בר-השגה.
מירי רגב: רק נציגי ממשלה וחברי כנסת מדברים פה היום.
<בנצי ליברמן: כשישבנו ודנו, לפחות מבחינתי, לא היה צריך להיפתח שום דבר.
<בנצי ליברמן: הסיכום היה שבכל מה שקשור לתמריץ שאנחנו נותנים לתוספת הזכויות וכך שבניינים יכולים להיהפך לבניינים שכולם השכרה, מדובר על קרקע שהיא קרקע פרטית.
<בנצי ליברמן: הסברנו שכל העסק הזה מבחינתנו – וצריך להבין את הרציונל למה - - -
מירי רגב: אבל עמדתכם לא התקבלה.
<בנצי ליברמן: אני לא יודע שעמדתנו לא התקבלה, כי זה היה סיכום - - -
מירי רגב: אתה אישית, לא מישהו שהוא - - -
<בנצי ליברמן: בכל המקומות שישבתי אישית - - -
מירי רגב: אתה אישית ישבת בדיון עם גדעון סער ושם נסגר הנושא של קרקע פרטית - - -
<בנצי ליברמן: אני יכול לסיים?
<בנצי ליברמן: בכל המקומות שאני הייתי, גם אצל גדעון וגם לפני, סוכם קרקע פרטית.
<בנצי ליברמן: נקודה.
<בנצי ליברמן: זה סוכם.
<בנצי ליברמן: זה מה שסוכם.
<בנצי ליברמן: בינת שוורץ היתה בישיבה ונדמה לי שגם ארז קמיניץ, וזה מה שסוכם.
<בנצי ליברמן: הרציונל הוא כדלהלן - - -
דב חנין: זה אומר לא 90% מהקרקעות - - -
<בנצי ליברמן: מה פתאום.
<בנצי ליברמן: לא בטח, ואני אסביר למה.
מירי רגב: אני עוד לא מבינה מה הבעיה.
<בנצי ליברמן: אז אני אסביר שנייה.
<בנצי ליברמן: אני יכול לדבר?
<בנצי ליברמן: באופן עקרוני, באזורי הבינוי קרקע פרטית וקרקע מדינה זה 50 – 50.
<בנצי ליברמן: זה היתרי הבנייה.
<בנצי ליברמן: אני אסביר את העניין: אנחנו נמצאים היום במאבק אדיר על מנת לגרום לכך שכל קרקע שתשווק יהיה לה היתר בנייה לאלתר.
<בנצי ליברמן: כל יחידה מבחינתנו זה יחידה כחלק מהמאבק שאנחנו מנהלים מול הביקוש שכל הזמן הולך וגואה.
<בנצי ליברמן: כל קרקע שאנחנו נשווק או ששיווקנו – קחו למשל קרקעות ששיווקנו בראש העין בשנת 2010.
<בנצי ליברמן: יש כ-4,500 יחידות דיור שבשנה הקרובה אמורים לקבל היתרי בנייה כי פתרנו את החסם העיקרי של מחלפון.
<בנצי ליברמן: המשמעות של הדבר הזה שבאותם מקומות שבהם התמריץ הזה יכול להיות, אנחנו נימצא במקום שהיזמים ייקחו את הזמן שלהם, יבחנו את האפשרויות הכלכליות ואנחנו נימצא במקום שבו במקום שיבנו מחר, יבנו בעוד שנה וחצי, שנתיים.
<בנצי ליברמן: הממשלה הולכת לשווק קרקעות בהיקפים של עשרות אלפי יחידות דיור במסגרת החברה להשכיר.
<בנצי ליברמן: המשמעות של עשרות אלפי יחידות דיור, זאת אומרת שהמדינה הולכת לשווק קרקעות ב-20% מהערך שלהן.
<בנצי ליברמן: הפתרון הזה מצוי.
<בנצי ליברמן: אבל מה שקורה היום בקרקעות שכבר נמצאות אצל היזמים, ברגע שאני אאפשר להם תמריץ שכזה, הם פשוט יעצרו, יבחנו חודשים - - -
מירי רגב: ההצעה שלו לא לתת שום תמריץ פרטי.
<בנצי ליברמן: לא, בקרקע פרטית כן לתת.
<בנצי ליברמן: בקרקע פרטית, כמו שדיברנו, לאפשר את התמריץ הזה.
<בנצי ליברמן: קרקעות שהממשלה שיווקה והקבלנים התחייבו לבנות תוך 36 חודשים והם לא עומדים בזה - - -
<בנצי ליברמן: ההצעה שלי להישאר, לפחות כפי הבנתי – בקרקעות פרטיות התמריץ הזה חל.
<בנצי ליברמן: קרקעות שהמדינה שיווקה, התמריץ הזה לא חל.
<תומר רוזנר: בכלל לא?
<בנצי ליברמן: רגע, שנייה אחת, אנחנו הגענו לעניין - - -
מירי רגב: חזרנו למצב שאם היזם רוצה דיור בר-השגה – יהיה, אם היזם לא רוצה – לא יהיה.
<ארז קמיניץ: אני רוצה לעשות סדר.
<ארז קמיניץ: קודם כל, זה לא שאם היזם רוצה, כי יש שני מסלולים.
<ארז קמיניץ: על זה דיברנו כבר בדיון הקודם.
<ארז קמיניץ: פיסקה (14) עוסקת בקרקע ציבורית, בקרקע של המינהל, בקרקע שהמינהל או משרד השיכון משווק.
<ארז קמיניץ: בקרקע הזאת יהיה דיור בהישג יד לפי מה שנותנת הפסקה, היינו תמריץ של עוד 20% בזכויות ושינוי ב-25% מהשטח הכולל המותר לבנייה למסחר.
מירי רגב: זה לא רק לגליל ונגב.
<ארז קמיניץ: לא, לא, זה כל הארץ.
<תומר רוזנר: מה ההגדרה של "קרקע ציבורית"?
<ארז קמיניץ: רגע, אני רוצה לעשות סדר.
<בנצי ליברמן: תומר, גם תקשיב לרציונל לפני שאתה קופץ.
<ארז קמיניץ: צריך ללכת רגע אחורה כדי לבנות מחדש.
מירי רגב: תסביר לאט שאני אבין.
<ארז קמיניץ: בסופו של דבר, פסקה (14) נותנת לשיווקים של מינהל מקרקעי ישראל בקרקע ציבורית עוד איזשהו אינסנטיב להגדיל זכויות.
<ארז קמיניץ: זה לקרקע ציבורית.
<ארז קמיניץ: צריך לזכור שהקרקע הציבורית בכלל הנתיב המרכזי שלה והמקום המרכזי שבו היא פועלת זה בסעיף אחר שגברתי ביקשה – שלא להשתמש במילים קצת יותר חריפות מהמילה "ביקשה" – להכניס להצעת החוק, וזאת שאלה היעדים.
<ארז קמיניץ: כרגע בקרקע ציבורית, היינו בקרקע של מינהל מקרקעי ישראל ומשרד השיכון משווקים, המדינה תצטרך לקבוע יעדים, מועצת מקרקעי ישראל תמליץ, הממשלה תקבל או לא תקבל - - -
מירי רגב: יעדים אחת לשנה, שאם היא לא תעמוד ביעדים - - -
<ארז קמיניץ: יש סנקציות.
מירי רגב: אז היא מעבירה את הסנקציות לקרן התחדשות עירונית.
דב חנין: אלה שני מישורים שונים של דיון.
<ארז קמיניץ: זה נכון, אני רק אומר - - -
מירי רגב: מה ההצעה, אני לא מבינה?
מירי רגב: למה הוא מתעסק עם קרקע פרטית, שיתעסק עם קרקע מדינה.
מירי רגב: למה, מה עניינו קרקע פרטית?
מירי רגב: שמינהל מקרקעי ישראל יבצע, ישווק, יוריד את ערך הקרקע, יבנה.
מירי רגב: מה קשור כאן קרקע פרטית?
<ארז קמיניץ: ולכן הפיסקה הזאת נמצאת - - -
<קריאה: אתם מדברים אותו הדבר - - -
<ארז קמיניץ: אתה צודק.
<ארז קמיניץ: אלה שני מישורים שונים - - -
מירי רגב: אני לא מבינה מה ההצעה.
<ארז קמיניץ: המסלול לקרקע הציבורית, צודק חבר הכנסת חנין, המרכזיות והעיקר שלו אינם בסמכויות לתכנון, אלא ביעדים שייקבעו על ידי הממשלה.
<ארז קמיניץ: עכשיו אנחנו עוברים לקרקע פרטית.
<ארז קמיניץ: קרקע פרטית לא נמצאת בפיסקה (14).
<ארז קמיניץ: פיסקה (14) לא תיתן כמעט שום דבר לקרקע פרטית, אלא בקרקע פרטית אנחנו מוסיפים זכויות בנייה לדיור בצורה משמעותית, וביחס לקרקע פרטית אנחנו אומרים לקבלנים הפרטיים – קבלנים שהקרקע שלהם ולא שיווקים של המינהל - - -
מירי רגב: ואנחנו לא יכולים לחייב אותם ללכת על דיור בר-השגה - - -
<ארז קמיניץ: לא מחייבים, נותנים תמריץ.
מירי רגב: נכון, נותנים תמריץ.
מירי רגב: אז מה הבעיה, יהיו יותר דירות.
מירי רגב: הוא אומר: אני רוצה שיהיה מונופול.
מירי רגב: הוא אומר: אל תיצרו לי עכשיו תחרות על קרקע פרטית, אני רוצה להישאר מונופול.
<בנצי ליברמן: לא אמרתי את זה לרגע אחד.
מירי רגב: אתה לא אומר את זה, זה מה שאני מבינה.
מירי רגב: זו הפרשנות שלי.
מירי רגב: אמרתי שאתה אמרת?
<ארז קמיניץ: מה שאומר משרד השיכון, רשות מקרקעי ישראל: קרקע פרטית היא לא ענייננו.
<ארז קמיניץ: קרקע פרטית, הקבלן הפרטי שיעשה מה שהוא רוצה, שיבנה עוד וכו', רק שימו לב, כשאתם עושים את הפעולה הזאת ביחס לשוק הפרטי, אתם מייצרים גם השלכות רוחב.
<ארז קמיניץ: תשימו לב לזה כשאתם עושים את הדבר הזה, והשלכות הרוחב - - -
מירי רגב: תחרות, אתה צודק.
מירי רגב: מצד אחד בוופלל"א מסבירים לנו למה צריך להפריט את הכל - - -
<בנצי ליברמן: בגלל זה מפריטים את קק"ל - - -
מירי רגב: מפריטים את קק"ל, ועכשיו אתם רוצים - - -
<תומר רוזנר: תחרות - - -
<בנצי ליברמן: הוא עוד לא סיים את הטיעון, איך אתה יכול לענות על משהו שהוא עוד לא סיים?
<בנצי ליברמן: הוא עוד לא סיים, פעם שלישית - - -
מירי רגב: הנה, בואו ניתן לו לסיים.
<ארז קמיניץ: בסופו של דבר, אומר משרד השיכון, רשות מקרקעי ישראל: אין לנו שום בעיה עם קרקע פרטית.
<ארז קמיניץ: בקרקע פרטית יהיו תמריצים שיהיו בקרקע פרטית, אל תיגעו לנו בשיווקים.
<ארז קמיניץ: בשיווקים שלנו אנחנו נדאג לדיור בר-השגה באמצעות הכלים שלנו.
<ארז קמיניץ: עכשיו השאלה היחידה שנשארה זה איך אנחנו רואים מבחינתנו מה זה "שיווקים שלנו".
<ארז קמיניץ: בראש העין היה שיווק שלנו, של מדינת ישראל שהיה שיווק שנמשך לאורך תקופה ארוכה - - -
מירי רגב: נכון, למה זה נתקע?