GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב: כי באנו לשר השיכון דאז ואמרנו לו, אני כתושבת ראש העין: אתה לא תמכור כאן דירה ב-2 מיליון שקלים לזוג צעיר בראש העין – ולכן תקענו לו את כל המכרז.
מירי רגב: והוא לא יכול היה לקדם את זה בלי ראש העיר.
מירי רגב: דרך אגב, שר האוצר עשה דבר חכם – למרות שהוא לא מהמפלגה שלי – ובא עם הסכמי גג, ואמר:
מירי רגב: אנחנו נבוא עם הסכמים, אנחנו נבנה - - -
<בנצי ליברמן: במקרה זה רשות מקרקעי ישראל.
<בנצי ליברמן: במקרה.
<בנצי ליברמן: זה נכון שמשרד האוצר היה שותף רציני.
מירי רגב: יפה, מצוין, מעולה.
מירי רגב: אז מינהל מקרקעי ישראל באו, בשיתוף עם שר האוצר, מצוין, ואמרו: אנחנו באים עם הסכמי גג.
מירי רגב: זה אומר: אני לא נותן רק את הקרקע ואתם באים לפיתוח, אלא יהיה כאן הכל: תחבורה ציבורית ו-.
מירי רגב: מה שברור לחלוטין ולא היה עד עכשיו.
מירי רגב: טוב להיזכר מאוחר מאשר בכלל לא.
מירי רגב: הודות לשני המנהלים החדשים שהגיעו לתחומים האלה, ואני שמחה על כך – וזה לא בציניות.
מירי רגב: מה עכשיו אתה בא ואומר לי?
<ארז קמיניץ: השיווקים של ראש העין מבחינתי זה עדיין שיווקים של רשות רשות מקרקעי ישראל ושיווקים של משרד השיכון.
<ארז קמיניץ: מבחינתי, על הקרקע הזאת אני בונה את הפעולות השיווקיות שלי, ולכן בפעולות השיווקיות שלי אני אשתמש בשיווקים של ראש העין יותר ממה שכתוב פה, אני אעשה - - -
מירי רגב: תעשה יותר, תעשה דיור ציבורי, דיור בר-השגה, דיור לטווח ארוך, תעשה הכל.
<ארז קמיניץ: אומר המינהל: מבחינתי זו לא קרקע פרטית.
<ארז קמיניץ: זה הוויכוח היחיד שנשאר.
<ארז קמיניץ: לא חזרנו אחורה לשום מקום.
<ארז קמיניץ: הוויכוח היחיד שנשאר זה איך להגדיר קרקע פרטית.
<תומר רוזנר: כמה זמן - - -
מירי רגב: איך אתה מגדיר "קרקע פרטית"?
<בנצי ליברמן: קרקע שהמדינה שיווקה היא לא קרקע פרטית.
<תומר רוזנר: כמה זמן?
<תומר רוזנר: יש קרקעות שהקבלן מחזיק בהן כבר 20 שנה.
<בנצי ליברמן: אני מסכים שצריך להגדיר את זה - - -
מירי רגב: זו היתה השאלה: כמה זמן?
<בנצי ליברמן: לא, לא, זו לא היתה השאלה כמה זמן, כי השאלה לפני כן היתה בכלל.
מירי רגב: עכשיו אנחנו שואלים: כמה זמן?
<בנצי ליברמן: אנחנו חושבים ששבע שנים הוא זמן ראוי.
מירי רגב: ואם אתה שיווקת את הקרקע, שבע שנים ההוא תפס את הקרקע ולא עשה איתה כלום?
מירי רגב: אתה רוצה שאני אגיד לך כמה יזמים קנו מכם קרקע בכלום כסף, אתם ניפחתם את החוקים, ועכשיו הם רק שואבים עוד ועוד - - -
<בנצי ליברמן: אנחנו בדקנו את זה וזה לא שזה לא קיים בכלל.
<בנצי ליברמן: התופעה הזאת כמעט לא קיימת.
<בנצי ליברמן: גבעת עמל זה היה לפני 30 שנה.
<בנצי ליברמן: הגופים היחידים שמחזיקים קרקעות, אלה קרקעות היסטוריות, משום שנקנו בזול.
<בנצי ליברמן: בשיווקים של היום הקבלנים רצים – אגב, בראש העין, חוץ מאשר מה שאת ציינת, יושבת-ראש הוועדה, אחת הבעיות המרכזיות היתה שלא יכלו לתת היתרים, כי היה שם מחלף ב-350 מיליון שקל, ועד שהוא נפתר.
<בנצי ליברמן: דבר נוסף, אנחנו הרי גם מתחייבים בקרקעות שלנו לעמוד בשיווקים בהיקף שאנחנו נתחייב בכל שנה.
מירי רגב: בקיצור, אתה רוצה שניתן לך אשראי - -
<בנצי ליברמן: זה לא אשראי.
מירי רגב: - - לפני שאתה מעביר את הכסף לקרן ההתחדשות.
<בנצי ליברמן: זה לא קשור אחד לשני.
מירי רגב: כן, כן, ובסוף הקרן תהיה חייבת לך כסף.
<בנצי ליברמן: מה פתאום, זה לא קשור לזה.
<בינת שוורץ: תן לי לעזור לך, בנצי.
מירי רגב: לא, זה לא יעזור.
מירי רגב: לא יהיה שבע שנים קרקע פרטית – קרקע מינהל שהפכה להיות פרטית ועכשיו היא עדיין קרקע מינהל.
מירי רגב: קרקע מינהל – קחו קרקע מינהל שלא שווקה, והיא קרקע מינהל ושם תעשו את השיווקים, ושם תבנו דיור בר-השגה, ושם תביאו לידי ביטוי מדיניות ממשלתית-חברתית.
<תומר רוזנר: הוא רוצה בחדשים.
מירי רגב: לא, לא בחדשים.
מירי רגב: אתה רוצה את זה לא בחדשים.
מירי רגב: אתה אומר לי עכשיו: אני, מינהל מקרקעי ישראל, מכרתי שטח שלי ליזם בראש העין.
מירי רגב: בעצם מהרגע שמכרת את השטח, זה כבר לא שטח של מינהל מקרקעי ישראל, זה שטח פרטי.
מירי רגב: אבל אתה אומר לא, שבע שנים זה עדיין שטח של מינהל מקרקעי ישראל.
<בנצי ליברמן: ואז מה?
מירי רגב: אתה אומר שרק אחרי שבע שנים זה יהפוך לשלו.
<בנצי ליברמן: הקרקע שלו והוא יכול לקבל בנייה - - -
מירי רגב: כן, אבל הוא בנה עליה.
מירי רגב: הוא בנה על השטח הזה 10,000 יחידות דיור, מתוכם הוא קיבל את התמריצים וכו'.
מירי רגב: למי זה ייחשב עכשיו ביעדים, לך או לו?
<בנצי ליברמן: מה שכבר שווק?
מירי רגב: מה שכבר שווק.
<בנצי ליברמן: זה לא ייחשב ביעדים שלי.
מירי רגב: אם כך, מה זה מעניין אותך?
מירי רגב: רגע, רגע, אני יודע מה אני שואלת.
מירי רגב: שיהיה פה שקט, אני לא צריכה עזרה.
מירי רגב: אני שואלת שאלה פשוטה – אתה אומר:
מירי רגב: אני מכרתי קרקע, כמינהל מקרקעי ישראל, מהרגע שמכרתי את הקרקע אני רוצה שעוד שבע שנים אחרי זה עדיין ישמש כקרקע של מינהל מקרקעי ישראל, למרות שזו קרקע שנמכרה.
<בנצי ליברמן: לא, זו לא הכוונה.
מירי רגב: אז בוא תסביר.
<תומר רוזנר: זה בדיוק זה.
מירי רגב: רגע, אולי לא הבנתי.
<בנצי ליברמן: הקרקע הופכת להיות קרקע של היזם.
<בנצי ליברמן: לעניין התמריץ – התמריץ שהוא יכול להוסיף אחוזים, רק לעניין הזה – אני מבקש שבשנים הקרובות זה לא ייחשב שהוא יוכל להשתמש בתמריץ הזה.
<בנצי ליברמן: כי התמריץ הזה, בשנה, שנתיים הקרובות, מעכב את הקבלנים.
<בנצי ליברמן: הרי מה יקרה – קבלנים שיש להם תמריץ כזה יהיו ב-hold וייכנסו לתחשיבים כלכליים אם כדאי להם או לא כדאי להם.
<בנצי ליברמן: אותן יחידות דיור שאני אצטרך אותם - - -
מירי רגב: רגע, אני רוצה להבין משהו.
מירי רגב: אני אשאל אותך שאלה אחרת: כשאתה מוכר את הקרקע, אין לך שום מגבלה מתי הוא מתחיל לבנות?
<בנצי ליברמן: אני מחייב אותו לבנות תוך 36 חודשים.
מירי רגב: אתה אוכף את זה?
<בנצי ליברמן: אני לא אוכף את זה כי אני לא יכול לאכוף את זה.
מירי רגב: אז למה אתה מחייב אותו?
מירי רגב: אתה אומר נו, נו, נו אם תפיל, אבל הוא מפיל – אז מה?
<בנצי ליברמן: יש תמריץ.
<בנצי ליברמן: התמריץ אומר שברגע שהוא עומד ביעדים הוא משלם רק 85% מהקרקע.
מירי רגב: זה לא יאומן שאתם מוכרים קרקע ואתם לא מחייבים את היזם לעשות עם זה משהו.
<בנצי ליברמן: אי אפשר.
<בנצי ליברמן: אם את רוצה, אפשר עכשיו לפתוח את זה ולדבר שעתיים למה אי אפשר לאכוף את זה.
דב חנין: זאת הבעיה.
דב חנין: כאן אנחנו מגיעים לבעיות האמיתיות.
<בנצי ליברמן: שמה, מה הבעיה האמיתית, חבר הכנסת חנין?
מירי רגב: הקיבוצים, לדוגמה.
דב חנין: הבעיה האמיתית שמחזיקים קרקעות - - -
<בנצי ליברמן: מי מחזיק?
<בנצי ליברמן: מי?
מירי רגב: סליחה, אתה חבר כנסת?
מירי רגב: אתה מהממשלה?
מירי רגב: תגיד תודה שאתה פה.
<בנצי ליברמן: אני חושב שבאמת צריך או ליצור מס רכוש או סוג של היטל בגין עיכוב בנייה.
<בנצי ליברמן: אנחנו מדברים על זה כבר מספר שנים.
<בנצי ליברמן: חייבים את זה.
<בנצי ליברמן: טוב, אבל זה לא בבית ספרי העניין.
<בנצי ליברמן: אני חושב שזה נכון.
מירי רגב: בבית ספרו של מי?
<בנצי ליברמן: של הממשלה.
מירי רגב: אבל לך יש חוזה עם היזם, לא לממשלה.
<בנצי ליברמן: אני אסביר.
<בנצי ליברמן: בסופו של דבר היכולת לאכוף את הדבר הזה היא במסגרת ההצעה הממשלתית שתאפשר את העניין הזה.
<בנצי ליברמן: כבר מזמן הצענו להחזיר את מס רכוש ו/או להטיל היטל בגין עיכוב בנייה, אבל זה משום מה מתעכב.
מירי רגב: קח את הקרקע בחזרה.
<בנצי ליברמן: אני לא יכול לקחת אותה.
מירי רגב: השתמשת בכסף?
<בנצי ליברמן: לקחת את הקרקע חזרה - - -
מירי רגב: טוב, עזוב, בוא נדבר על דיור בר-השגה, אני לא יכולה עכשיו להתחיל להתעסק עם כל הבעיות של מינהל מקרקעי ישראל.
מירי רגב: אני לא אפתור את כל הבעיות, אני רוצה לפתור רק בעיה אחת:
מירי רגב: דיור בר-השגה בחוק התכנון והבנייה ודיור ציבורי בוופלל"א.
מירי רגב: מה אתה רוצה, שבע שנים?
<בנצי ליברמן: אני אסביר מה זה השבע שנים.
<בנצי ליברמן: השבע שנים זה לא להגדיר שהקרקע היא שלו.
<בנצי ליברמן: לעניין התמריצים, קרקע שאני משווק - התמריץ הספציפי הזה – אני טוען שאם יש לו אותה והוא עוד לא התחיל לבנות, כי למשל החסם נפתר אתמול, הוא יעצור ויבדוק כמה חודשים אם כדאי לו או לא כדאי לו.
<בנצי ליברמן: בשנת 2014 ו-2015 - - -
<תומר רוזנר: כלומר, אם אתה משווק בעוד שנה, זה שבע שנים מעוד שנה.
מירי רגב: איך ליזם יהיה אינטרס לקנות ממך קרקע?
<בנצי ליברמן: היזם קונה קרקע לא בשביל השכירות.
<בנצי ליברמן: בשביל השכירות הוא יקנה ממני קרקע ב-20% פחות.
מירי רגב: אל תדאג, היזם קונה קרקע כדי שתהיה לו קרקע.
<בנצי ליברמן: לא נכון.
<בנצי ליברמן: בדקנו את זה וזה לא נכון.
<בנצי ליברמן: אנחנו בדקנו את זה בוועדה לריכוזיות.
<בנצי ליברמן: עשינו עבודה על הריכוזיות.
<אמיר הלר: אני יכול לנסות לעזור.
מירי רגב: כן, "בוני הארץ", בוא דבר שחס וחלילה לא תפסידו משהו.
<אמיר הלר: אני לא מפסיד כלום.
<אמיר הלר: תאמיני לי, אני כאן כדי לסייע.
מירי רגב: כן, אני יודעת את זה.
<אמיר הלר: ראשית, בנצי באמת ייצג את רשות מקרקעי ישראל, אבל חשוב לי להגיד שמינהל מקרקעי ישראל משווק לכל מי שרוצה לזכות בקרקע.
<אמיר הלר: משרד השיכון שמשווק יחד עם מינהל מקרקעי ישראל, משווק את זה בעיקר לקבלנים וקבלנים מחויבים עם ערבויות ביצוע, קרי אם הם לא עומדים במועדים מחלטים להם את הערבויות.
<בנצי ליברמן: זה רק לפיתוח.
<אמיר הלר: לא, גם לבנייה.
<אמיר הלר: לעניין השיווקים – שלא תחשבו שיזמים/קבלנים ירוצו לקחת קרקע שהם קנו מהמינהל והשקיעו על זה הון עצמי - -
מירי רגב: אם הם לא יחכו, אז למה אני לא אתן לו שבע שנים?
<אמיר הלר: - - ויתחילו לחכות ולנסות לעשות תוכנית ולהוסיף זכויות, שגם ככה – כפי שנאמר בדיון הקודם – הזכויות האלה לא טובות בכל מקום ובכל אזור שהמדינה משווקת את הקרקע.
<אמיר הלר: לכן אני חושב שיש כאן דיון ארוך על השאלה אם הקרקע שרכש היזם מהמינהל היא כזאת שיכולים לתת לא את זכויות הבנייה, קרי לעשות שינוי תב"ע עם אותן זכויות של קרקע פרטית, הוא קצת עקר, ולדעתי אפשר להישאר עם הנושא של קרקע פרטית כקרקע פרטית, קרקע מינהל כקרקע מינהל, למרות שאני זה שבדיון הקודם אמרתי שחבל, כי אם יש במקום מסוים כדאיות כלכלית – לעשות את זה.
מירי רגב: בסוף האינטרס שלנו שתהיה כמה שיותר בנייה, מה זה אכפת לי אם זו קרקע פרטית או קרקע מדינה.
<בנצי ליברמן: כי אני צריך בשנת 2014, 2015, כל היתר בנייה אתמול.
<בנצי ליברמן: הדבר הזה, התמריץ הזה יכול לעצור קבלנים כדי לחשוב קצת.
<אמיר הלר: אני לא חושב שזה יעצור כל כך הרבה קבלנים לעשות את זה.
מירי רגב: עמדתך לא מקובלת עלי.
מירי רגב: דב חנין, אתה חבר הוועדה, נא עמדתך.
דב חנין: גברתי, אני רוצה להגיד את תחושתי.
דב חנין: לא הייתי שותף בהידברות שגברתי ניהלה עם הממשלה, וכפי שגברתי יודעת – אמרתי את זה גם בוועדה – יש לי ביקורת על התוצאה.
דב חנין: אני חשבתי שהתוצאה צריכה להיות יותר מרחיקת לכת.
דב חנין: אבל יש לי תחושה קשה מהדיון הזה, כי אני חושב שגברתי הגיעה לסיכומים מסוימים – או לפחות כך זה הוצג בדיון שבו השתתף גם שר הפנים – והתחושה היא שיש מין שיטת סלאמי כזאת שבה מציגים דברים, ואחר כך פתאום מסתבר שזה בעצם לא מה שסוכם, זה קצת פחות, ופתאום קרקעות המדינה יוצאות החוצה, וקרקעות המדינה, מה לעשות, זה חלק גדול מהקרקעות במדינת ישראל.
דב חנין: לכן אני מציע, כהצעה לסדר, אם אין הסכמה בנושא הזה – אז אפשר להפסיק את הישיבה עד שהממשלה תעשה חושבים - - -
מירי רגב: מה אתה אומר, איזו הצעה נהדרת יש לך.
דב חנין: נכון, אני מציע הצעה מצוינת.
מירי רגב: תעשה את הכל שלא יהיה חוק, הא?
דב חנין: אני לא בעניין.
דב חנין: גברתי, כמו שאת יודעת, אני הייתי מגיע לסיכומים יותר מרחיקי לכת.
דב חנין: אני מגן על גברתי בעניין הזה.
דב חנין: אין בעד מה, אני עושה את זה בידידות רבה.
דב חנין: אני אומר שכדאי להפסיק את הדיון הזה כדי שהממשלה תעשה חושבים עם עצמה אם היא מתכוונת לעמוד בסיכומים, כפי שהוצגו לוועדה.
דב חנין: שוב, אני לא הייתי בחדר.
דב חנין: אבל אם הבנתי נכון את הסיכומים, הסיכומים היו - - -
דב חנין: אז אני אומר את הדברים כפי שאני מבין אותם.
מירי רגב: באופן עקרוני, אני לא מקבלת את זה.
מירי רגב: אני מקבלת את עמדת הממשלה כפי שסיכמנו אותה בדיונים ארוכים והוצגה בוועדה בהשתתפותו של שר הפנים.
מירי רגב: אני כבר אומרת – ואמרתי את זה גם לאורי אריאל הבוקר, שאני מאוד מאוד מעריכה את אורי, וגם אותך, בנצי – שבקטע של הוופלל"א, כדי שלא נגיע לאותם מקומות של רגע אחרון, כל הקטע שלא קשור לוויפלל"א, הקטע של הקניין והשיווק, נכון שההיבט המרכזי הוא השחקן המרכזי, אבל גם לאורי אריאל יש מה להגיד פה ולכן חשוב לי מאוד שאורי יהיה בדיון הזה ויציג את זה כמו שיאיר לפיד מציג את ההיבט הכולל.
<ארז קמיניץ: בוודאי, אלה ההיבטים המקצועיים.
מירי רגב: אז אני אומרת שוב, כדי שלא נגיע בסוף לפינות האלה של הרגע האחרון.
מירי רגב: אנחנו נודיע מראש מתי גם אורי יגיע לפתיח של הדיון עם העקרונות שלו ושל בנצי.
מירי רגב: זה חשוב מאוד בהיבט הזה.
מירי רגב: עקרונית אני לא בעד לשנות את עמדת הממשלה.
מירי רגב: אני רוצה לסכם את זה כך.
מירי רגב: אם הממשלה רוצה לשנות את עמדתה, אין שום בעיה, אבל אני לא אעמוד בלוחות הזמנים שהממשלה ביקשה להעביר חוק.
מירי רגב: הדבר היחיד שעמדתי עליו במהלך כל החוק הזה – מעבר לחוקתיות וכו' – זה דיור בר-השגה.
מירי רגב: לא יהיה דיור בר-השגה – לא יהיה חוק.
<תומר רוזנר: ולכן מה את אומרת?
מירי רגב: לכן אני אומרת: כמו שזה כתוב כאן.
<תומר רוזנר: כאן כתוב שלוש שנים.
מירי רגב: מה שכתוב.
<בינת שוורץ: אני רוצה להציע הצעה בשם הממשלה כולה.
<בינת שוורץ: קודם כל, כל מה שהצגנו לממשלה כל הזמן זה שיש שני מסלולים: מסלול של קרקע שהמינהל משווק, וזה מסלול היעדים; ומסלול לקרקע פרטית עם הרבה זכויות בנייה.
<בינת שוורץ: הסברנו למה ואת כל הרציונל.
<בינת שוורץ: אני חייבת לתאר לכם מצב שבו המינהל משווק את הקרקע והוא קובע: שלושת המגרשים האלה לשכירות.
<בינת שוורץ: מי שמגיע הצעה, מוריד מייד את מחיר הקרקע ב-80%, כי הוא יודע שהוא ירוויח פחות, ואז הוא מקבל את הקרקע ב-20% מערכה, הולך לוועדה המקומית ומקבל השבחה.
<בינת שוורץ: זה יוצר שתי בעיות: האחת, שאדם קיבל משאב של המדינה והתחייב כבר במכרז לבנות שכירות, אבל הוא הולך לוועדה המקומית כי יש לו סמכות בחוק ומגדיל את הזכויות.
<תומר רוזנר: לא, אין לו סמכות, כי הוא צריך הרשאה מהמדינה.
<בינת שוורץ: הוא לא צריך הרשאה.
<בינת שוורץ: לא לפי סעיף 14, לפי פיסקה (16).
<בינת שוורץ: זה מצב לא סביר.
<בינת שוורץ: הסיטואציה השנייה היא שהיום, כשאנחנו במשבר ובמלחמה - - -
<תומר רוזנר: לפי פיסקה (16) מותר לו בכל מקרה.
מירי רגב: היועץ המשפטי ושאול אדם, נא לשמור עלי בנושא דיור בר-השגה.
<בינת שוורץ: בואו נעשה סדר - - -
<תומר רוזנר: מה הכנסת עכשיו את פיסקה (16)?
<בינת שוורץ: אני לא יודעת מה המספר של הפיסקה, זו הפיסקה שבה הוא מגדיל את זכויות הבנייה.
מירי רגב: היא זרקה מספר, חשבה שאנחנו רדומים ואתמול עבדתם עד ארבע לפנות בוקר.
מירי רגב: צריך לומר שלמרות השינה המאוחרת שלך, אתה ערני.
<בינת שוורץ: אם תיתני לי חמש דקות שקט, אני אוכל גם להתרכז.
<בינת שוורץ: הבעיה התחילה כשניסינו להגדיר מהי קרקע פרטית ומהי קרקע מדינה, כי היה ברור לכולנו שעל מה שאנחנו מכנים "קרקע מדינה" אנחנו לא צריכים למכור זכויות בנייה נוספות.
<בינת שוורץ: המדינה מחויבת להוציא X אחוזים מהשיווקים לדיור להשכרה.
מירי רגב: יפה, הגיע הזמן, תודה לאל.
<בינת שוורץ: זה היה הרציונל וזה נשאר הרציונל.
<בינת שוורץ: באנו להגדיר מה זו "קרקע פרטית" ומה זו "קרקע מדינה" ואמרנו שקרקע פרטית היא גם קרקע מדינה שיש עליה חוזה חכירה לדורות.
<בינת שוורץ: זה רק הגיוני, חוזה חכירה לדורות זה כאילו - - -
<יהודה זמרת: ועוד לא נבנה.
<בינת שוורץ: אומר המינהל - - -
מירי רגב: זה פשוט לא יאומן: קרקע מדינה זה קרקע פרטית.
<בינת שוורץ: זה בדיוק ככה.
<בינת שוורץ: חכירה לדורות זה כמו בעלות.
<בינת שוורץ: מה בא המינהל ואומר?
<בינת שוורץ: המינהל אומר: אני משווק את הקרקע, אני רוצה שיבנו אותה מחר בבוקר, אבל בגלל ההתייעלות במינהל אני משווק את זה כבר עם חוזה חכירה לדורות.
מירי רגב: אז תשווק את זה עם בנייה עד שבע שנים.
<תומר רוזנר: שיכתוב בחוזה שאסור לפני.
<בינת שוורץ: הבטחתם חמש דקות שקט.
<בינת שוורץ: ואז אנחנו נכנסים למצב שבו המינהל שיווק מחר את הקרקע עם חוזה חכירה לדורות.
<בינת שוורץ: הבן אדם שיווק קרקע להשכרה, ירד ערך הקרקע והמינהל קיבל פחות כסף, ועכשיו, מכיוון שהיא מוגדרת אצלנו בחוק כקרקע פרטית, לא רק שהקבלן לא יבנה מחר בבוקר ויתרום לתיקון במשבר בשוק הדיור, הוא יתעכב עכשיו שנה או יותר בוועדה המקומית כדי לעשות תוכנית מחדש, וגם יקבל זכויות בנייה בלי שהוא שילם על זה למדינה.
<בינת שוורץ: אנחנו רוצים למנוע את זה.
<בינת שוורץ: הדרך למנוע את זה היא מאוד פשוטה, והיא כבר היתה כתובה במה שעלה כאן.
<בינת שוורץ: בנוסח שעמד בפני הוועדה היה כתוב שקרקע פרטית – זה התייחס לקרקע ציבורית, לא חשוב - היא קרקע שחל עליה חוזה חכירה שהוא בן פחות משנתיים, מלפני 2012.
<בינת שוורץ: כבר אז אמרנו, כממשלה, שאנחנו מבקשים לבחון את מספר השנים כי אנחנו יודעים שאם זה שנתיים זה לא מספיק.
<בינת שוורץ: כל הסיטואציות האלה שתיארתי קודם יכולות לקרות.
<בינת שוורץ: לכן אנחנו מבקשים, בהסכמת כולנו, להחיל את השנים האלה ולהפוך את זה משנתיים לחמש שנים.
<בינת שוורץ: זאת אומרת, מהרגע שהמינהל משווק קרקע, חמש שנים היא לא תיחשב, לעניין תוספת זכויות לצורך השכרה, כקרקע פרטית.
<בינת שוורץ: היא תיחשב קרקע מינהל.
מירי רגב: אז אני נותנת לכם עוד הצעה – תחייבו אותו לבנות.
<בינת שוורץ: מחייבים אותו.
מירי רגב: תוך X זמן.
<בנצי ליברמן: הוא חייב.
מירי רגב: לא, עכשיו בחוק.
מירי רגב: אם לא – הוא יחזיר את הקרקע.
מירי רגב: אין מחייבים אותו.
מירי רגב: גמרנו, אני מוכנה לעשות את זה.
מירי רגב: אני מוכנה ללכת אתכם ולומר חמש שנים – אתה מוכר קרקע של המדינה, מכרת אותה ואתה מחייב אותו בחקיקה, לא תקנות ולא פיקוח, כי אתם יודעים רק להרוס גני אירועים ובתים של חיילים דרוזים שמשרתים בצבא ומתנחלים מסכנים.
<בנצי ליברמן: אתה רוצה שנבטל את הפינויים שלהם?
<בנצי ליברמן: אפשר גם את זה בחוק.
מירי רגב: בוא נחייב אותם לבנות.
מירי רגב: אם הם לא בונים, הקרקע חוזרת למדינה.
<יהודה זמרת: אם הם יבנו - - -
מירי רגב: בחוק, אין לא בחוק.
<בינת שוורץ: זה החוזה שהם מוציאים - - -
מירי רגב: אין לא בחוק.
מירי רגב: בחוק יהיה כתוב שזה החוזה.
<בינת שוורץ: איזה חוק?
מירי רגב: בחוק הזה.
<בינת שוורץ: החוק הזה הוא חוק התכנון והבנייה והוא לא מטפל במכרזים שמוציא המינהל.
מירי רגב: לא מעניין אותי.
מירי רגב: כמו שעשינו בחוק הזה תיקון לחוק היועץ המשפטי, לסעיף כך וכך בחוק העונשין של כך וכך וכך, תעשי תיקון לחוק מקרקעי המדינה.
<קריאה: אם ייבנה, זה בסדר.
מירי רגב: ואם לא ייבנה?
<יהודה זמרת: מבחינתי, ברגע שהוא בנה, זו כבר קרקע פרטית.
<בנצי ליברמן: זה בוודאי שכן.
<תומר רוזנר: ואז הוא לא יכול לקבל תוספת זכויות.
מירי רגב: אבל אז הוא לא יקבל תוספת זכויות ולא יקבל כלום, ומה עשיתם?
מירי רגב: סחרתם בקרקע פרטית, שאדם רוצה ללכת ולקבל את זכויות הבנייה, כמו שעשה ארנון גלעדי או ביטן בראשון לציון, ועכשיו אתם רוצים למנוע ממנו לעשות את זה.
מירי רגב: כדי לתת למונופול לעבוד.
<ארז קמיניץ: אנחנו אומרים חמש שנים או אם כבר נבנה, אז פחות מחמש שנים – מייד לאחר בנייתו.
<שאול אדם: תוך שנתיים אפשר לצאת לבינוי.
<שאול אדם: תוך שנה הוא יגיש בקשה - - -
<ארז קמיניץ: חמש, ואם בנה – לפני.
<ארז קמיניץ: או תקופה קצרה יותר, ככל שנבנתה הקרקע.
מירי רגב: מה זה "נבנתה הקרקע"?
<ארז קמיניץ: נניח קיבל היתר.
<תומר רוזנר: והביא אתי חפירה.
<תומר רוזנר: לא, אל תיכנס לזה.
<בינת שוורץ: בסיכומו של עניין, מה שאנחנו מבקשים זה חמש שנים במקום שנתיים.
<בינת שוורץ: הודענו את זה בדיון הקודם בוועדה.
<בינת שוורץ: אמרנו ששנתיים זה נראה לנו מעט מדי ואנחנו חייבים לחזור ולבדוק עם משרד השיכון ועם מינהל מקרקעי ישראל.
<בינת שוורץ: בדקנו, ואנחנו חוזרים ומבקשים חמש שנים.
מירי רגב: זה שאת מדברת מהר לא אומר שאת צודקת.
מירי רגב: את לא משכנעת אותי.
מירי רגב: את עצמך שכנעת, ואולי גם את בנצי, אבל זה טוב לעמק חפר, לגז בים, לגז ביבשה, אבל לא מתאים לוועדה הזאת.
מירי רגב: את מבינה מאיפה באנו.
מירי רגב: אנחנו לא החבר'ה של איכות הסביבה, מנומסים.
מירי רגב: לא, אנחנו לא.
מירי רגב: כרגע אנחנו לא משנים את השנתיים.
מירי רגב: הלאה, הדיון הבא, הסעיף הבא.
<ארז קמיניץ: אמרנו שלוש.
<תומר רוזנר: שלוש זה בסדר.
<קריאה: תומר מוכן להתפשר.
<בינת שוורץ: סליחה, זה לא שלוש.
<ארז קמיניץ: אני לא אומר שלוש או חמש.
<בינת שוורץ: בואו נוציא את הפרוטוקול של הדיון הקודם.
מירי רגב: לא, הפרוטוקול של הדיון הקודם ממש לא מעניין, כי אם את רוצה שנוציא את הפרוטוקול של הדיון הקודם, אני משאירה את הסיכום של חבר הכנסת זבולון קלפה.
מירי רגב: אל תתחילי איתי עם דיון קודם.
מירי רגב: כשנוח לך משאירים את הפרוטוקול של הדיון הקודם וכשלא נוח לך, נפתח את הפרוטוקול.
<בינת שוורץ: בדיון הקודם הודענו שאנחנו עומדים - - -
מירי רגב: אז מה אם הודעתם?
מירי רגב: אז באה הממשלה ועמדת הממשלה לא התקבלה על ידי הכנסת.
מירי רגב: מותר לכנסת לא לקבל את עמדת הממשלה.
<ארז קמיניץ: יש עוד כיוון והוא מבחינת השנים, גם להתייחס לתקופה הנוכחית הזאת ואולי לעשות דיפרנציאציה בשנים בין המשבר הזה למה שיהיה בעתיד, ולכן אולי אפשר לעשות עוד מדרגה שתעזור לנו אולי להגיע להסכמה עם הוועדה.
<ארז קמיניץ: אבל אנחנו צריכים לדבר על זה - - -
<בינת שוורץ: חמש דקות הפסקה?
מירי רגב: רגע, יש לנו עוד דברים, אולי תהיה לכם רבע שעה הפסקה.
<תומר רוזנר: יש לי הצעה.
<תומר רוזנר: ביום ראשון ישבנו עם הממשלה וגיבשנו שורה של תוספות והסדרים שצריכים להציג לוועדה בנושא של דיור בר-השגה.
<תומר רוזנר: אני מציע שהממשלה תצא להתייעצות ואנחנו נציג את הדברים שמסוכמים.
<ארז קמיניץ: לא, אני רוצה לשמוע.
<תומר רוזנר: אנחנו לא מקריאים נוסחים, אלא רק נגיד מה שסיכמנו בעקרונות.
<שאול אדם: אני קצת לא מסכים עם תומר רוזנר בעניין של השלוש שנים.
<שאול אדם: אני חושב שבשקלול של הוועדות שהולכות להיות על פי החוק הזה, אז שנה לקבלת היתר זה בסדר גמור ותוך שנתיים - - -
מירי רגב: אתה אומר שהנוסח הראשון, שנתיים, הוא טוב.
<שאול אדם: טוב מאוד.
משה כהן: המטרה של הדבר הזה אינה לעצור את התהליכים שרצים כרגע על קרקעות ששווקו.
משה כהן: מה שיקרה הוא שקבלנים יעצרו כדי לקבל את האחוזים העודפים.
משה כהן: חבל שזה מה שיקרה על קרקעות ששווקו - - -
מירי רגב: אבל אתה יכול לעשות את זה ולאסור עליהם ללכת לזה.
<יהודה זמרת: אלה חוזים ישנים.
מירי רגב: אז שיכניס חוזה לסעיף.
<יהודה זמרת: אלה דברים מכאן ואילך.
<יהודה זמרת: מהיום יכתבו בחוזה שאסור להם לשווק.
מירי רגב: נתקדם.
<גלעד קרן: בפיסקה (14) - - -
<קריאה: אז תעזוב את פיסקה (14) - - -
<גלעד קרן: לא, אני מציג רק את הדברים שלא קשורים.
מירי רגב: אמרנו שאנחנו דנים עכשיו רק על דיור בר-השגה, רק דברים מסוכמים.
<גלעד קרן: פיסקה (14), בשורה השלישית, כתוב "מהוראות חיקוק" וזה צריך להיות "מהוראות לפי חוק זה".
<גלעד קרן: בעמ' 38, בסעיף (1א), במקום "מהוראות חיקוק" יהיה "מהוראות לפי חוק זה".
<גלעד קרן: בעמ' 38, בסעיף קטן (1א), סעיף קטן (ב) – במקום "80%" זה "85%".
<גלעד קרן: בעמ' 38, בסעיף קטן (1א), סעיף קטן (ג) – במקום "50%", זה "60%".
<אמיר הלר: זה 120, 85 ו-60?
<אמיר הלר: אין סיכוי מבחינה כלכלית.
מירי רגב: אוקיי, אז תרוויחו פחות.
מירי רגב: תרוויחו פחות.
<תומר רוזנר: 85% אומר שעל תשע קומות אתה יכול לעשות שבע.
<אמיר הלר: סעיף (ב) הוא מצוין, סעיף (ג) – לא כדאי כלכלי.
<תומר רוזנר: בסדר (ג) הוא ליודעי ח"ן.
<גלעד קרן: אני עובר לנוסח השני של התוספת השישית.
<גלעד קרן: בעמ' 1, בהגדרה "בן משפחה" – אנחנו מורידים "לרבות ילד חורג", ומוסיפים "מי שסמוך על שולחנו".
<תומר רוזנר: אנחנו מוסיפים "מי שסמוך על שולחנו" כדי לאפשר תאים משפחתיים מודרניים.
מירי רגב: כן, כן, כן, חד-משמעית.
<גלעד קרן: בהגדרה "השכרה ארוכת טווח" – במקום מה שכתוב באדום – "עשר שנים מיום מתן אישור לאכלוס המבנה", זה יהיה "10 שנים מיום שהוא הודיע על כך ש-50% מהדירות לפחות הושכרו".
מירי רגב: ביעדים של מינהל מקרקעי ישראל אין שם רק גליל ונגב, נכון?
<תומר רוזנר: אנחנו נגיע לזה, זה הסעיף האחרון.
מירי רגב: זה צריך להיום גם, לא רק.
<תומר רוזנר: אנחנו נצטרך לראות את כל הסעיף הזה כולו כי אני מבין שיש בו שינויים רבים, שאנחנו עדיין לא יודעים, שהם בגדר סוד עדיין.
מירי רגב: כל מה שהוא סוד, נפתור אותו.
מירי רגב: אנחנו אוהבים לפתור סודות.
<גלעד קרן: בנוסף, בהגדרה "השכרה ארוכה טווח" – הסכם השכירות יהיה "הסכם שכירות בכתב".
<גלעד קרן: סעיף 2, הנוסח יהיה: לא יעשה אדם שימוש ביחידת דיור להשכרה ארוכת טווח ולא ירשה לאחר לעשות, אלא למגוריו של שוכר ובני משפחתו ומי שסמוך על שולחנו על פי הסכם להשכרה ארוכת טווח.
<גלעד קרן: לגבי סעיף 4, אני מציע שכרמית יוליס תיתן את הנוסח שהוסכם
<כרמית יוליס: בסעיף 4(ב), בסיפא, אנחנו רוצים שייקבעו גם תקנות לעניין דמי ניהול ואחזקה שישלם השוכר.
<כרמית יוליס: השרים יקבעו תקנות לגבי הגובה הזה.
מירי רגב: זה יבוא לאישור הוועדה?
<תומר רוזנר: הממשלה לא מציעה את זה.
<כרמית יוליס: זה לא בנוסח של הממשלה.
מירי רגב: אז אוקיי, תרשמו, אין כזה דבר, כל מה שקשור – מה אתה רוצה, שנחזור לתאגידי המים?
מירי רגב: יסכמו השרים – שר האוצר, שר הפנים ושר השיכון – את דמי הניהול וזה יבוא לאישור ועדת הפנים.
מירי רגב: אני לא מתכוונת שנגיע למצב כמו של רשות המים.
מירי רגב: אני הולכת לבטל אותה, אתה רוצה שאני אכניס את זה עכשיו מכיוון אחר?
מירי רגב: מחיר יהיה בפיקוח ועדת הפנים של הכנסת.
<ארז קמיניץ: אני רק אסביר - - -
מירי רגב: לא, אז תסביר אחר כך.
מירי רגב: זה פער.
מירי רגב: אמרתי את זה, ואני לא מבינה מה קורה פה.
מירי רגב: כל מה שאני מסכמת בדיון אחד, הכל נהפך.
<תומר רוזנר: זה משהו חדש ולא היה בנוסח הקודם.
<כרמית יוליס: בסעיף 5, אנחנו מציעים להוסיף שהשר, בהתייעצות עם שר האוצר, רשאי יהיה לקבוע את גובה שכר הדירה המרבי ליחידת דיור המושכרת בהשכרה ארוכת טווח.
מירי רגב: מי מפקח על זה?
מירי רגב: כל המחירים בפיקוח ועדת הפנים.
מירי רגב: כל המחירים.
מירי רגב: כל המחירים – של שכר הדירה, של דמי הניהול.
מירי רגב: מה חשבתם, שדרך זה תכניסו הכנסות למדינה?
<ארז קמיניץ: לא, נהפוך הוא.
מירי רגב: בסדר, תחזירו תשובה - גם הפיקוח של דמי הניהול וגם של שכר הדירה המרבי.
<כרמית יוליס: בסעיף 5 אנחנו מוסיפים פיסקה (ג), לאור הערה של הוועדה: לא ידרוש בעלים של יחידת דיור להשכרה ארוכת טווח משוכר אלא דמי שכירות שנקבעו לפי סעיף קטן (א) והשתתפות בדמי ניהול ואחזקה כפי שנקבעו לפי סעיף 4(ב) ואלו בלבד.
<כרמית יוליס: כלומר, אלה שני העניינים היחידים שניתן לדרוש ממנו.
<תומר רוזנר: צריך להבהיר.
<תומר רוזנר: מה שהוועדה ביקשה, ולדעתי זה סוכם, אבל אנחנו נבהיר שאת הנוסח המדויק אנחנו נגיד בהמשך.
<כרמית יוליס: לזה התכוונו ל"התניית שירות בשירות".
<תומר רוזנר: אבל זה לא מספיק מה שזה אומר.
<תומר רוזנר: צריך לומר שהמשכיר לא יתנה – כי הוא לא דורש ממנו שום דבר, הוא רק מתנה – שאם הוא רוצה להיכנס לדירה הוא צריך לקנות את הריהוט ממנו.
<תומר רוזנר: זה נוסח שמקובל בחוקי הצרכן.
<כרמית יוליס: אין לנו התנגדות לזה.
<תומר רוזנר: לכן אני אומר שהעיקרון צריך להיות מוסכם שהוא לא ידרוש מהשוכר ולא יתנה את השכירות בשום תנאי שאינו קשור לדמי השכירות או לדמי הניהול וכמובן לקיום תנאי החוזה שיהיה ביניהם, וכמובן שהוא לא ישבור את הקירות ולא ילכלכך את הדירה וכו' וכו'.
<גלעד קרן: עמ' 4, בסעיף 6, פיסקה (1) – בסוף הפיסקה כתוב "שקבע השר", זה שר המשפטים.
<כרמית יוליס: יש לנו כמה סעיפים שמדברים על זה שהמנהל צריך לתת אישור ולפי הערת הוועדה אנחנו נבהיר: לא ייתן המנהל אישור אלא אם כן ראה כי ההתחייבות נושא ההערה אינה סותרת הוראות חוק זה לעניין דיור בהישג יד.
<כרמית יוליס: זה רלוונטי גם לפיסקת משנה (2) וגם ל-(4)
<גלעד קרן: וגם ל-7(א)(2) ו-7(א)(4).
<כרמית יוליס: ב-7, בפיסקה (ג) נאמר:
<כרמית יוליס: בסעיף זה "העברת זכויות.
<כרמית יוליס: ..".
<כרמית יוליס: לאור הערה של הוועדה זה יהיה: "למעט משכון או שיעבוד אחר", ולא רק "שיעבוד" כפי שהיה במקור.
<כרמית יוליס: סעיף 11 הוא סעיף שהכנסנו בו הרבה שינויים לאור ההערות שהגיעו מהוועדה ביחס להסמכת המפקחים.
<כרמית יוליס: אני אקרא: סמכויות פיקוח 11.