GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון כלפה: מימיני אני מקווה שלא, במיוחד אחרי הצרות של היום נראה לי שנשארתי בדד.
דוד אזולאי: אמרו לי אנשי השלטון המקומי: אנחנו לא יכולים להוריד את הריביות האלה, 50% זה מעל ומעבר, 50% זה הרבה כסף, גם בנק לא לוקח כל כך הרבה כסף.
<יעל סולה בר גיל: הוא לוקח.
דוד אזולאי: לכן, אדוני היושב-ראש, מה שהייתי מציע בעניין הזה, לפני שבאים ורוצים לפתור את הבעיה של האזרחים, צריך לפתור את הבעיה של השלטון המקומי.
דוד אזולאי: כשרוצים להוריד ריביות ולהגיע להבנות עם תושבים אז צריך להגיד גם לרשות המקומית מאיפה הם לוקחים, שמשרד הפנים יבטל במסגרת הטיעונים שלו עם אותה רשות מקומית וייקח בחשבון את אותם חובות אבודים.
זבולון כלפה: עמדת משרד האוצר אם אפשר, משפט אחד קצר, ומשרד המשפטים, ואז ננסה לתעל את זה לאיזשהו כיוון פרקטי.
<יוסי עדס: בקצרה.
<יוסי עדס: אחלק את זה לשני שלבים, יש את השלב של תשלומי הארנונה השוטפים, לרשות קיימת בחוק ועדת הנחות, היא יכולה לבוא ולבדוק מעבר להנחות ארנונה הקיימות בעקבות מבחני ההכנסה השונים, כך שלשוטף קיים מענה.
דוד אזולאי: אז יש קריטריונים, זה מה שיש לו.
זבולון כלפה: שנייה, חבר הכנסת אזולאי.
<יוסי עדס: מבחן הכנסה הוא קריטריון נכון.
זבולון כלפה: דרך אגב, לא היית בדיון הקודם, היה פה דיון לגבי רשות התעופה האזרחית, והסתבר תוך כדי שיש את התקנון, יש תמ"א, יש תבנית תפעול בתוך התמ"א, אבל המציאות השתנתה וזה חייב אותם – הם יצרו לעצמם בעצם איזשהו מסלול עוקף לכל העניין.
זבולון כלפה: אז אנחנו פה אומרים: לא נעשה מסלול עוקף בצורה, מה שנקרא, בלתי לגלית, אלא בצורה לגלית, בעצם להבין שהמציאות השתנתה ויש פה צורך אמיתי שעולה מהשטח.
זבולון כלפה: אנחנו שומעים את הארגונים החברתיים, שומעים את חברי הכנסת שבאו ונזעקו בעניין, ומבינים שיש פה איזושהי מצוקה שצריכה לקבל פה איזשהו מענה, חקיקה זה סוג אחד של כיוון, של פתרון.
זבולון כלפה: אלא מה, שהתהליכים פה קצת ארוכים בנושא הזה.
<יוסי עדס: בנוסף, גם בחוק קיים נוהל מחיקת חובות, הרשות מוסמכת, כיום יש כבר חוק עיריות איתנות שעבר אתמול, אז יש רשויות שרשאיות למחוק כבר ללא אישור השר.
<יוסי עדס: ולפי מה ששמעתי לפחות מחלק מהרשויות, יש לא מעט מחיקת חובות, אני לא יודע את ההיקפים המלאים.
<נטע אפל: באיזה רשויות?
<קריאה: הגדולות שלא צריכות את המענקים, שלא חוששות.
<יוסי עדס: אכנס גם לנושא הזה.
<יוסי עדס: חובות אבודים לא נכנסים לתקציב, הרשות עובדת על תקציב שוטף, כסף שלא נכנס לה לא נרשם אצלה כהכנסה במסגרת ההכנסות, ולכן היא חייבת לשמור על איזון בלי החובות האלה.
<יוסי עדס: לכן הנושא הזה של הגירעונות הוא פחות רלוונטי, כיוון שמדובר בחובות עבר שלא נכנסים לתקציב.
<יוסי עדס: הרשות לא יכולה לספור אותו בתקציב השוטף שלה כל עוד היא לא יכולה לגבות אותו.
דוד אזולאי: סליחה, משרד הפנים מתחשבן עם הרשות המקומית על אותם חובות אבודים, ואל תגיד לי שלא מתחשבנים, כי זה נקרא הכנסה שלא מופיעה בספר התקציב.
<יעל סולה בר גיל: כן מתחשבן.
זבולון כלפה: אבל הוא לא בוחן אותה לפי אחוז גבייה.
<יוסי עדס: כל עוד הרשות לא גובה זה לא נכנס לתקציב השוטף שלה.
זבולון כלפה: ברור שזה לא נכנס, אבל השאלה אם משרד הפנים לא בוחן אותה על בסיס אחוזי הגבייה, ובעצם בא ואומר: אתם - - -
<יוסי עדס: אחוז הגבייה הרגיל הוא אחוז גבייה מהשוטף.
<יוסי עדס: בגדול, אחוז הגבייה הוא אחוז הגבייה מהשוטף, יש אחוז גבייה גם מסך הכול.
<יוסי עדס: אם היא מוחקת חובות אבודים, אז זה יורד לה מסך החובות ולכן זה לא משפיע על שיעורי הגבייה אם היא במילא לא יכולה לגבות את זה.
<יוסי עדס: אם היא לא יכולה לגבות את זה, אז זה לא מגדיל לה את שיעור הגבייה.
דוד אזולאי: תשאל את מי שיושבת לשמאלך היא תגיד לך אם זה נכון, היא יודעת, היא מנהלת עם השלטון המקומי עם ראשי הרשויות, והיא יודעת שלוקחים את זה בחשבון.
דוד אזולאי: אתה לא יכול להגיד שלא לוקחים את זה בחשבון.
<יוסי עדס: לא לגמרי הבנתי מה הכוונה "לוקחים את זה בחשבון".
<אוריאל לדרברג: הם גם לא יכולים לבטל באמת.
דוד אזולאי: בתקציב, בגרעון של הרשות המקומית לוקחים את זה, וכשמדברים על ההכנסות של הרשות המקומית גם את זה לוקחים בחשבון.
<אוריאל לדרברג: זה בשתי שורות, חבר הכנסת אזולאי.
דוד אזולאי: זה חובות אבודים שאי-אפשר לקבל אותם.
<יוסי עדס: זה חובות אבודים שהרשות יכולה למחוק ואז זה כבר לא נכלל.
<יוסי עדס: אחרי שהרשות מוחקת כבר לא לוקחים את זה בחשבון, למיטב ידיעתי, עד כמה שאני יודע.
זבולון כלפה: משרד המשפטים, ואז נחזור אלייך, גליה.
זבולון כלפה: עורך-דין אריאל.
<אריאל צבי: אין לי מה להוסיף על מה שנאמר פה.
<אריאל צבי: החוק כן מאפשר סוג של טיפול במחיקת חובות, הנוהל כן מאפשר.
<אריאל צבי: ניסינו לדבר בחוץ עם נציגי הפרקליטות לפני זה, למקד איפה בדיוק הבעיה, האם הבעיה היא בנוהל עצמו, האם הבעיה היא בפרוצדורה שנדרשת.
<אריאל צבי: אני כן חושב שכדאי להגיע לסוג של הידברות בין מי שעוסק בעניין לבין משרד הפנים ומשרד האוצר ולמפות קודם כול איפה בדיוק הבעיות, ואז לראות במה אפשר לטפל.
זבולון כלפה: עוד דקה-שתיים אנחנו מסכמים.
זבולון כלפה: כן, גליה.
<גליה כהן: לפי דעתי מי שיקרא את הנוהל יראה שיש פתרונות, אולי מסורבלים, אולי מאטים את הקצב שהייתם רוצים, וכולנו היינו רוצים.
<גליה כהן: נשמח להידברות.
רות קלדרון: אשמח לקדם את החקיקה ביחד אתכם.
זבולון כלפה: שנייה אחת, רות, נדבר, חקיקה זה תחום שאת יכולה גם בלעדיהם, דרך אגב.
רות קלדרון: כן, אני מעדיפה אתם.
זבולון כלפה: אני מציע כזה דבר, מכיוון שהיה פה באמת רצון טוב מצד משרד הפנים וגם משרדים אחרים בעצם ליצור פה איזשהו הליך של הבנה, הידברות.
זבולון כלפה: יכול להיות שישנה בעיה, יכול להיות שישנה בעיה שלא שמנו לב אליה, אז אני מציע כזה דבר, אם אפשר, אני מבקש את הח"כים שיזמו פה את הדיון, את חבר הכנסת מקלב, את חברת הכנסת קלדרון, את חבר הכנסת איתן כבל, יחד עם נציגי הממשלה, יחד עם נציגי הארגונים ליזום את המפגשים האלה, מפגש או שניים - - -
דוד אזולאי: והשלטון המקומי.
זבולון כלפה: והשלטון המקומי, כמובן מבחינתנו, דיברנו מלכתחילה, וליזום מפגש או שניים או יותר אם צריך, או פחות, אני לא יודע, נראה לפי ההתנהלות של הדברים.
זבולון כלפה: נסכם פה על דיון המשך בחודש מאי, אני כבר מדגיש, רות, תרשמי גם אצלך, דיון המשך בעניין הזה כדי באמת לראות ולבחון את הדברים, ואני מאמין ודי בטוח שגם נגיע להבנות ולהסכמות.
מירי רגב: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה, בהצעת חוק כשירות מאבטח (תיקוני חקיקה), התשע"ג-2013.
מירי רגב: הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת דוד צור, הכנה לקריאה ראשונה.
מירי רגב: כבר דנו בהצעה הזו ואני מבקשת לשמוע את המציע, האם הגעת להבנות עם הממשלה בעניין הזה, כי באופן עקרוני זה צריך להיות מאד פשוט ואם הגעת להבנות, אנחנו נצביע.
דוד צור: כמו שציינת, עשינו דיון בעניין, ישבתי עם המשרד לביטחון פנים, הם בעיקרון יושבים על הנהלים ועל התקנות, שכוללים בעיקר את כל נושא ההיתרים והרישיונות לנושאי נשק פרטי, שהצעת החוק פה מתייחסת בעיקר לנושא כשירות המאבטח, אם כי אפשר להשליך מה גם לגבי הנושאים הפרטיים.
דוד צור: יש שלושה נושאים שהחוק מדבר עליהם, ועליהם שוחחנו, גם עם משרד הבריאות, שם ההבנות פחות חלוטות, יותר עם המשרד לביטחון פנים.
דוד צור: אחד, הצעת החוק באה לדבר על הכשירות הנפשית ולא רק כשירות רפואית, כפי שהיום בחוק.
דוד צור: הדבר השני היה בנושא האישום הפלילי ועל זה סיכמנו, שממילא זה נכלל, אז על זה לא הייתה שום הערה.
דוד צור: דבר שלישי, נושא שמשרד הבריאות פחות היה אתי אבל אני נשאר בעמדתי, זה לעניין שיקול הדעת להעברה.
דוד צור: לא נחה דעתי מההסברים, שדברו על זה שממילא מתקיים מנגנון שבו יש חובה להעביר למשרד הבריאות ומשרד הבריאות מעביר את זה הלאה.
דוד צור: לכן אני חושב שהחקיקה תאפשר סגירה של פרצה.
מירי רגב: הגעתם להבנות?
דוד צור: לא עם משרד הבריאות.
דוד צור: אני לא יודע מה העמדה שלהם בעניין הזה עכשיו, אם הם עדיין עומדים בדעתם.
מיכל רוזין: הרעיון היה להחמיר.
מירי רגב: אם משרד הבריאות לא מתואמים אתך ואתה התחייבת להגיע בתיאום עם הממשלה, אז איך אני אצביע על החוק?
דוד צור: אני לא יודע מה עמדתם.
מירי רגב: משרד הבריאות, אתם מתואמים?
<שרונה עבר הדני: אם אני מבינה נכון את המציע, הוא מדבר על ההוראה שהייתה בנוסח שהיה לפני הקריאה הטרומית, כלומר בדיון הקודם, שם נכללה הוראה שאם התקבלה הודעת מטפל אז יש חובת העברתה הלאה, להבדיל מהמצב הנוכחי של שיקול דעת.
<שרונה עבר הדני: זה נדון בפני הוועדה והייתה הצבעה בוועדה וזה נסגר.
<שרונה עבר הדני: לא ידעתי שהנושא נפתח מחדש.
מירי רגב: נסגר שם שזה חובה.
<שרונה עבר הדני: העמדה שלנו, כפי שהוצגה בוועדה הקודמת, שאנחנו סבורים שחובה על משרד הבריאות להפעיל שיקול דעת בהעברת הודעות מטפל.
<שרונה עבר הדני: אני אזכיר את הדוגמה שנתתי בפעם הקודמת, כשמתקבלת הודעת מטפל על אישה נשואה עם ילדים, אין שום טעם והיגיון להעביר את זה לצבא.
<שרונה עבר הדני: אמרנו, בכל מקרה יש חילופי מידע שוטפים בינינו לבין הצבא לבין הגופים האחרים שמוסמכים שבהעברות התקופתיות הם שולחים אלינו.
מירי רגב: אתם אומרים שזו תהיה סמכות ברשות.
<שרונה עבר הדני: כפי שהיא קיימת היום.
מירי רגב: כפי שהיא קיימת היום.
מירי רגב: אתה מתנגד לזה?
דוד צור: זה לא החלק החשוב.
דוד צור: לכן אני מוכן להתפשר עם זה.
מירי רגב: אז בוא נתקדם.
מירי רגב: מה לגבי הסעיף המרכזי, לגבי חובת בדיקת הכשירות הנפשית.
דוד צור: המשרד לביטחון פנים אמור לקבוע רשימה של פסיכולוגים וגם רצה לקבוע את משך הזמן, זאת אומרת כל כמה זמן יהיה צורך בעניין הזה.
דוד צור: הם אפילו רצו להחמיר ממני, אני בטח לא אתנגד לזה.
דוד צור: זה ייקבע ממילא בתקנות, כך שאני לא חושב שאנחנו צריכים להיכנס לרזולוציה הזו.
מירי רגב: זה ייקבע בחוק עצמו, לא בתקנות.
מירי רגב: אנחנו רואים מה קורה עם מאבטחים ואחרים שיש להם נשק והם לא מפקידים אותו כראוי.
מירי רגב: יש לנו עוד דיון על כל תפיסת האבטחה.
דוד צור: בעניין הזה אני מצטרף למה שהמשרד לביטחון פנים ממילא מגבש בהנחיות שלו.
מירי רגב: זאת אומרת שהבדיקה תערך כל 3 שנים.
מירי רגב: המשרד לביטחון פנים, הסיכום הזה מקובל?
<רפי עציון: העמדה המקצועית שלנו הייתה אחת ל-6 שנים.
<רפי עציון: האופציות היו או 3 או 6.
דוד צור: לא זה מה שאמר לי יואל.
<רפי עציון: זאת מכיוון שרישיונות כלי ירייה מתחדשים אחת ל-3 שנים.
<רפי עציון: כדי לא להכביד או לסרבל יותר מידי עושים את זה או אחד לחידוש אחד או אחד לשני חידושים.
דוד צור: לא על פרטי, אנחנו מדברים על כשירות המאבטח.
<רפי עציון: גם המאבטח.
<רפי עציון: הרישיון הארגוני למאבטח מחודש אחד ל-3 שנים.
מירי רגב: אז מה הבעיה שפעם ב-3 שנים, מי שמחדש רישיון לירי, יבדקו גם את הכשירות הנפשית שלו.
<רפי עציון: הרצון הוא לאזן.
<רפי עציון: מדובר בעלות לא מבוטלת, מנגנון מסורבל והרצון הוא לאזן בין תוקף תפוגה של אבחון נפשי, עם אישיות יציבה יחסית לאבחונים אחרים לבין המנגנון המסורבל, נתן המלצה של 6 שנים.
<רפי עציון: עם זאת אני צריך לסייג ולהגיד שאני שמח שזו רק קריאה ראשונה מכיוון שלאחרונה הוקמה אצלנו ועדה ציבורית מייעצת, שמורכבת מפסיכולוגים קליניים ומרצים בכירים, גם מתחום הדיאגנוסטיקה והם גם שוקדים בימים אלה על הדבר הזה ולקראת קריאה שנייה ושלישית אולי נוכל להתיישר בעניין של 3 או 6.
דוד צור: נשמע אשת מקצוע, שנפגשתי אתה.
מירי רגב: אני רוצה לקבל את המלצת המשרד לביטחון פנים, שלקראת הקריאה השנייה והשלישית נחליט אם זה 3 או 6.
<עידו בן יצחק: אבל צריך לכתוב משהו עכשיו בהצעת החוק.
מירי רגב: נכתוב כל 3 שנים.
<רפי עציון: כיוון שעמדתנו הייתה עד עכשיו 6 שנים בוועדות המקצועיות שדנו עד היום, לפחות שתירשם הערה בעניין הזה.
דוד צור: בפגישה שלי עם יואל, שאחראי אצלכם על הוועדות, להפך, היה רצון להחמיר.
דוד צור: 3 שנים למאבטח בהחלט נשמע סביר, בפרטי דובר על 6 שנים.
<רפי עציון: גם זו אופציה שנשקלה, להבחין בין מאבטח של ארגון לפרטי.
מירי רגב: אנחנו קובעים 3 שנים, כי אנחנו רוצים להחמיר עם כל אותם אלה שנושאי נשק, רוצים לצמצם את כמות הנשק בחברה הישראלית.
מירי רגב: רק לאותם אלה שבאמת מחויבים לשאת נשק.
<רפי עציון: אפשר לשקול הבחנה בין פרטי לארגון?
מירי רגב: אצל הפרטי, אשתו לא יכולה פתאום להוציא אותו מדעתו?
<רפי עציון: המגע שלו עם הציבור רחב יותר.
מירי רגב: אבל בסוף אנחנו מדברים על מאבטח שמגיע הביתה, המשרד שלכם נתן לו לקחת את הנשק ולשמור אותו בכספת בבית, שזה לא הגיוני, ואז הוא מוציא את הנשק מהכספת ורוצח את אשתו.
<רפי עציון: זה יידון שוב לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
דוד צור: אני לא מסכים עם הדברים שנאמרו על ידי המשרד לביטחון פנים, לא בנושא של החוק הזה, אלא בהקשר של מי בכלל רשאי לשאת נשק במדינת ישראל.
דוד צור: נוצר מצב, וטוב שיש פה חיילים כדאי לדבר על זה, משתחרר מ"פ, לוחם מסיירת בצנחנים או בשריון, אין ספק שהאיש עבר את כל המבחנים, את כל הכשירויות ובסופו של דבר אני חושש שהמשרד לביטחון פנים הולך לכיוון של להגיד, מסגן אלוף ומעלה.
מירי רגב: אנחנו לא דנים עכשיו על הקריטריונים לנשיאת נשק.
מירי רגב: זה יהיה חלק מאותה מצגת שצריכים להציג לנו על כל מערך האבטחה האזרחי, שם נדון בחיילים משוחררים.
מירי רגב: אנחנו סוגרים את סעיף 6.
<רעות בינג: רעות בינג ממשרד המשפטים, יש לנו הערות לסעיף קטן (ב) ו-(ג), שקובע רשימה של פסיכולוגים שיוכלו לתת את האישור.
<רעות בינג: יש כאן קושי עם הנוסח של הסעיף, כפי שהוא מנוסח היום, כי יש פגיעה בחופש העיסוק, בקביעה הזו שיש רק רשימה מוגבלת של פסיכולוגים שיוכלו לתת חוות דעת.
<רעות בינג: העברנו לייעוץ המשפטי של הוועדה - - -
<עידו בן יצחק: העברתם עכשיו, יש להדגיש.
<רעות בינג: העברנו עכשיו נוסח שמוסכם גם על ידי המשרד לביטחון פנים.
<עידו בן יצחק: פסיכולוג לעניין זה, הוא פסיכולוג שקיבל אישור מהשר.
מירי רגב: את מוכנה בבקשה להקריא את הנוסח.
<רעות בינג: "פסיכולוג לעניין סעיף זה, הוא פסיכולוג שקיבל אישור מהשר, ואשר עמד באמות המידה שפרסם השר, לאחר התייעצות עם שר הבריאות".
<רעות בינג: הכוונה היא לפתוח את האפשרות לכל פסיכולוג שמעוניין ועומד באמות המידה.
מירי רגב: זה בסדר מבחינתי.
מירי רגב: הרי כל הרשימה של הפסיכולוגים היא כדי להוריד את המחיר.
מירי רגב: קבענו שאדם צריך לעשות בדיקה פסיכולוגית – זה עולה כסף.
מירי רגב: עכשיו הפסיכולוגים יחגגו עוד יותר, לא מספיק חוגגים עכשיו, שעל כל פגישה הם לוקחים בין 400 ל-450 שקלים.
מירי רגב: על הפרנסה של אותו מאבטח, שבסך הכול רוצה לשמור על הכשירות שלו, המחוקק מחייב אותו עכשיו גם לשמור על כשירות נפשית, אז הפסיכולוג יגיד עכשיו שיש לו עוד קהל שהוא פרה חולבת ואני לא רוצה שזה מה שיהיה.
מירי רגב: אני רוצה שיהיו פסיכולוגים, שהמחיר שלהם יהיה נמוך מהשוק.
מירי רגב: לכן אני רוצה שזה יהיה בפיקוח של השר לביטחון פנים.
מירי רגב: מבחינתי תעשי את זה באיזה נוסח שאת רוצה, אני רוצה שהמטרה תושג בסוף, קרי, שהפסיכולוגים ייקחו פחות כסף ויהיה מחיר סגור לאותם פסיכולוגים שצריכים לבדוק כשירות רפואית נפשית של מאבטחים.
דוד צור: איך זה פוגע בחופש העיסוק?
דוד צור: שיתמודדו במכרז הזה.
<רעות בינג: קודם כל זה לא מכרז - - -
מירי רגב: למה כשיש מכרז של דירות, מחירי מטרה לחרדים זה בסדר.
<רעות בינג: המשרד לביטחון פנים לא משלם לאותם פסיכולוגים, הוא בעצם פותח את האפשרות לעסוק בנישה הזו.
<רעות בינג: ההגבלה של הסכום יכולה להיות אחת מאמות המידה.
מירי רגב: הנוסח של משרד המשפטים, בתיאום עם משרד לביטחון הפנים מקובל עלי, התכלית היא אותה תכלית.
מירי רגב: אני מבקשת להכניס לתוך הנוסח הזה את עניין המחיר.
<עידו בן יצחק: זה יהיה בסעיף קטן (ד).
מירי רגב: תכף נגיע לזה.
מירי רגב: אני מסכמת את הסעיף הקודם, סוגרים 3 שנים, אם תהיה התנגדות חריפה של המשרד לביטחון פנים , נפתח לקראת הקריאה הנוספת.
<דני כפרי: שמי דני כפרי, מנכ"ל הסתדרות הפסיכולוגים.
מירי רגב: אתה דואג להם עכשיו לרווחים נאים.
<דני כפרי: אני לא רוצה להתעמת עם דעתך על פסיכולוגים, המציאות שונה.
מירי רגב: אתה לא צריך להתעמת עם דעתי, אני רואה מה אני מקבלת, כל ילד שצריך היום טיפול, המשפחה צריכה להוציא משכורת נוספת כדי שהילדים שלה יהיו בטיפול פסיכולוגי ואם אין לה, היא צריכה ללכת דרך מוסד, שהמוסד עובד מ-08:00 עד 16:00 ומה לעשות שהאמא עובדת בין 08:00 ל-16:00 אז היא לא יכולה להגיע למוסד הזה.
מירי רגב: אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה, אבל גם בזה אנחנו נטפל, כשיהיה לי קצת זמן לנשום.
<דני כפרי: כתוב "אישור פסיכולוג קליני או שיקומי".
<דני כפרי: אני רוצה להוסיף גם פסיכולוג תעסוקתי, שזו ההכשרה שלו.
מירי רגב: אין לי בעיה עם זה.
מירי רגב: משרד הבריאות, יש לכם בעיה עם פסיכולוג תעסוקתי?
<שרונה עבר הדני: הגורמים שהתייעצתי אתם במשרד, סבורים שהקליני והשיקומי מתאימים לעניין.
<שרונה עבר הדני: ייתכן שגם התעסוקתיים, אני מציעה שנשים את זה גם לקריאה שנייה, שעד אז אקבל עמדה ברורה.
מירי רגב: גם זה נשאיר לקריאה שנייה.
מירי רגב: נעבור לסעיף 3 - מתן אפשרות לפקיד הרישוי להורות על בדיקת כשירות נפשית יזומה.
<עידו בן יצחק: זה חדש, זה המשרד לביטחון פנים ביקש להוסיף.
<רפי עציון: בחוק כלי הירייה כנוסחו היום, יש אפשרות לבדיקה יזומה, שפקיד הרישוי מבקש מבעל הרישיון ללכת לרופא ולהיבדק אצלו אם נדלקת נורה אדומה.
<רפי עציון: שתהיה אפשרות גם לבדיקה יזומה אצל פסיכולוג, מעבר לפעם ב-3 שנים.
מירי רגב: זאת אומרת, שאותו אדם צריך לעשות שתי בדיקות על חשבונו כי התחשק לפקיד הרישוי, כי נדלקה לו נורה.
מירי רגב: פקיד הרישוי הוא פסיכולוג?
מירי רגב: האם החוק הזה בא להקל על המאבטחים או להקשות עליהם?
מירי רגב: אם הוא בא להקשות עליהם, בואו נבטל את החוק.
מירי רגב: נניח יבוא מישהו לפקיד הרישוי, שהוא לא אוהב אותו, או שהוא מתחרה של החבר שלו, כולנו בני אדם.
<רפי עציון: יש כזה דבר שימוש בסמכות לרעה.
<רפי עציון: אבל גם כיום קיים לפקיד הרישוי אישור להפנות לרופא.
מירי רגב: אני מוכנה לקבל את זה, שהמימון של הבדיקה הנוספת יהיה על ביטחון הפנים.
מירי רגב: הפקיד החליט שאותו אחד שבא אליו, משהו אצלו לא תקין, עברו שנתיים מאז הבדיקה הפסיכולוגית שלו, עכשיו הוא רוצה שילך שוב לבדיקה פסיכולוגית, מי ישלם את זה?
מירי רגב: הפקיד.
מירי רגב: המשרד.
דוד צור: באיזה מצבים אתה רואה את זה?
דוד צור: הועבר מידע?
דוד צור: הובא לידיעתו?
<שרונה עבר הדני: או נבדק על ידי רופא פסיכיאטר שהמליץ להפנות לבדיקות.
מירי רגב: אם הרופא הפסיכיאטר המליץ על זה, הוא לא ייתן לו את האישור לכשירות הנפשית.
דוד צור: הוא מציין משהו שיש בו היגיון.
דוד צור: אם במהלך מרווח הזמן הזה של ה-3 שנים, נכנס מידע שהוא מעורער בנפשו, כמו אותו אחד מבנק הפועלים בבאר שבע, מתעורר חשד אצל פקיד הרישוי, הוא יכול לומר לו, שההתניה שלו להמשיך ולהחזיק בנשק זה ללכת לבדיקה.
מירי רגב: אם זה יהיה רק אחרי מידע שיקבל, אני גם לא יודעת ממי הוא מקבל את המידע - - -
<עידו בן יצחק: יש את הסעיף הקודם, הוא יכול לקבל מידע גם ממשרד הבריאות, גם ממשרד הרווחה, לגבי כל מיני סיטואציות.
<קריאה: גם מהמשטרה.
מירי רגב: גם מהמשטרה.
מירי רגב: אבל אם בן אדם עשה את בדיקת הכשירות המקצועית שלו ואת הכשירות הנפשית שלו, קיבל וי, והוא עובד כמאבטח.
דוד צור: אבל המצב שלו מתערער במהלך ה-3 שנים.
מירי רגב: אחרי שנתיים המצב שלו מתערער, אני לא יודעת איך אתה יודע על זה, כנראה מנהל הקניון אמר לך את זה.
מירי רגב: קבלת מידע שהמצב שלו מתערער.
מירי רגב: אם קבלת כזה מידע, אני לא רוצה שהפקיד בעצמו יפנה, שתהיה דרגה יותר גבוהה של זה, או שהפקיד יחליט וביטחון הפנים יממן.
<עידו בן יצחק: איזה גורם בכיר יותר מהפקיד יכול להיות?
<רפי עציון: ראש אגף כלי ירייה.
דוד צור: ראש אגף זה טוב.
<רפי עציון: הוא לא פיגורה, שבא לידי ביטוי בלשון החוק.
מירי רגב: אז תמצא פיגורה.
מירי רגב: הסעיף הזה לא יוצבע עד שתמצאו פתרון.
מירי רגב: או שביטחון הפנים יממן את זה, או שראש אגף בכיר יותר מאשר את זה.
<רפי עציון: אפשר מי שהשר ימנה לצורך כך.
מירי רגב: מי ממנה את הפקיד?
מירי רגב: השר?
מירי רגב: תחשוב על מישהו.
דוד צור: ראש אגף כלי ירייה נשמע לי טוב.
מירי רגב: הסעיף הזה לא יוצבע כרגע בחוק.
מירי רגב: אם יגידו ראש אגף כלי ירייה, שיגידו, אבל הם לא אומרים.
מירי רגב: הסעיף הבא על עיגון בחוק של העברת סמכויות משר הפנים לשר לביטחון פנים.
<רפי עציון: אגף כלי ירייה עבר לשר לביטחון פנים.
<רפי עציון: זה עניין טכני.
<עידו בן יצחק: בסעיף 5, אם לא עושים הבחנה בין רישוי לפי כלי ירייה לבין מאבטח, ששניהם יהיו 3 שנים, אז אנחנו לא צריכים לתקן גם את החוק הזה.
<עידו בן יצחק: מה שכן, יש כאן את הסוף, שאותו נעביר למקום אחר בתוך כלי הירייה, שמעסיק של המאבטח יישא במחצית העלות.
<עידו בן יצחק: זו בקשה שלך מהדיון הקודם.
<יוחאי וג'ימה: למה לא מלא?
<יוחאי וג'ימה: הוא עובד אצלו, עושה כשירות, דואג לכול, למה שלא יממן את הכול?
מירי רגב: נמצא פה נציג חברות האבטחה?
דוד צור: אני חושב שמחצית זה די מאוזן.
מירי רגב: נלך על המעסיק ישלם את זה באופן מלא, אם תהיה התנגדות, נפתח את זה לקראת הדיון הבא לקריאה השנייה והשלישית.
<עידו בן יצחק: יש עוד שתי סוגיות שאין להם מענה בהצעת החוק הזו ונידרש אליהם לקראת הקריאה שנייה והשלישית.
<עידו בן יצחק: דבר אחד זו הסוגיה לגבי ממצאי בדיקת הכשירות הנפשית, האם גורמים נוספים יוכלו לקבל, למשל שירותי בריאות הנפש או שירותי רווחה.
מירי רגב: לטובת מה?
<עידו בן יצחק: זו שאלה לא פשוטה.
<עידו בן יצחק: מצד אחד הבדיקה נעשתה לצורך מסוים ומצד שני, אם לאדם יש בעיות נפשיות מסוימות, אולי כדאי שהגורמים הטיפוליים יהיו מודעים לזה.
מירי רגב: מה ההצעה של הוועדה.
<עידו בן יצחק: זה לא עלה.
<עידו בן יצחק: משרד הבריאות העלה את הסוגיה בשבוע שעבר.
מירי רגב: מה ההצעה של משרד הבריאות?
<שרונה עבר הדני: בהקשר הצר של כלי ירייה, מאחר שמשרד הבריאות מעורב בתהליך לעניין הבדיקה, סברתי שלפחות בקונטקסט הזה, אם לא התכנים המלאים אז לפחות השורה התחתונה, כשיר לא כשיר בבדיקה פסיכולוגית, זה יכול להיות רלוונטי אם אחר כך יש לנו הודעת מטפל או משהו אחר, שמציף חשש לאי כשירות, שהתמונה המלאה תהיה בפני אותו רופא מטפל שיקבל אותו.
מירי רגב: לא הבנתי מה את אומרת.
מירי רגב: מה שאתם אומרים, אם מישהו עבד כמאבטח ועכשיו אותר כלא בריא לשאת נשק.
מירי רגב: שללנו לו את הנשק ועכשיו אנחנו רוצים לשלול לו את כל החיים.
מירי רגב: נעביר את זה לכל הגורמים והוא לא יתקבל לשום מקום עבודה.
מירי רגב: מצד שני, אני גם לא רוצה שאותו אחד, אם יש לו בעיה, ייקח סכין וידקור מישהו.
מירי רגב: איך אני עושה את האיזון?
<שרונה עבר הדני: יש כאן רמות דיון שונות לחלוטין.
<שרונה עבר הדני: אני רוצה להתחיל ברמה הסגורה , רק של כשירות.
מירי רגב: לא אקדם את החוק לקריאה שנייה ושלישית אם לא תביאו לי פתרון אמיתי לעניין הזה.
מירי רגב: מצד אחד לא לפגוע באדם, ומצד שני לא ליצור מצב, שאותו אדם יכול לעשות מעשה של סיכון חיי הציבור ושל עצמו.
מירי רגב: תמצאו את האיזון המתאים, משרד הבריאות ומשרד המשפטים ונדון בזה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
מירי רגב: אם על זה לא תבואו עם תשובה זה לא יקודם.
<עידו בן יצחק: נושא נוסף, שהעלה המשרד לביטחון פנים, האם לקבוע הוראות נוספות לגבי בדיקה.
<עידו בן יצחק: למשל אם מישהו מגיש ערר על זה שלא ניתן לו רישיון ולכן נשלח לבדיקה נוספת.
מירי רגב: תמיד צריך להיות ערר.
<עידו בן יצחק: יש לו את הערר, זה בטוח.
מירי רגב: למי הוא פונה כזכות ערר?
<רפי עציון: למשרד לביטחון פנים.
<רפי עציון: חוק כלי הירייה ייסד מוסד של ממונה על עררים.
מירי רגב: מי זה הממונה על העררים?
מירי רגב: אותו אחד ששומר - - -
<רפי עציון: בפועל יש כמה ממונים.
<רפי עציון: זה לא אותו אחד.
<רפי עציון: יש מנהלי מחוזות ויש את ראש האגף.
<עידו בן יצחק: בעיקרון, כל אדם שלא ניתן לו רישיון, מכל סיבה שהיא, לאו דווקא מהסיבה הזו, יכול להגיש ערר בעניין ואחר כך גם לפנות - - -
מירי רגב: אבל למי?
מירי רגב: הערר חייב להיות לגורם מחוץ לגורם שקיבל את ההחלטה.
מירי רגב: אם מיש קיבל את ההחלטה זה אגף כלי הירייה, אי אפשר שהערר יהיה אצל אותו גוף שערערו עליו.
<רפי עציון: ברמות מנהליות הרבה פעמים זה כן אותו אגף, רק אלה אנשים שונים.
מירי רגב: ואין קשר בין האנשים?
מירי רגב: הוא לא יכול לדבר אתו?
דוד צור: הערעור יכול להיות, שקבעו שיש לו בעיה נפשית והוא מביא חוות דעת אחרת, שקובעת שאין לו בעיה נפשית.
דוד צור: לכן הערעור צריך להתברר או אצל פסיכיאטר מחוזי או אצל גורם רפואי ולא כל כך באגף כלי הירייה.
מירי רגב: גם בעניין הזה תמצאו גורם ערר, שהוא לא הגורם הפוסל.
מירי רגב: אם הגורם הפוסל פסל אותו, הוא לא יכול להיות הגורם שדן בערעור.
<רפי עציון: היום יש עררים בעקבות המלצות משטרה ומידע של משרד הבריאות, כתוב בחוק, "הרואה עצמו נפגע מהחלטת רשות מוסמכת", שזה פקיד הרישוי, "רשאי להגיש עליה ערר בכתב" ואז כתוב ככה "אם התקבלה החלטה על פי המלצת משטרה, הערר יישלח גם לבדיקת המשטרה.
<רפי עציון: אם התקבלה ההחלטה על פי המלצת משרד הבריאות, הערר ייבחן גם באמצעות משרד הבריאות".
<רפי עציון: בעצם אותם גורמים יבחנו מחדש, אבל לא יהיו אותם אנשים, יהיו אנשים מעל.
מירי רגב: גורם מעליו.
<רפי עציון: זה לא משנה אם הוא נקרא אותו אגף או אותו משרד, הגורם מעליו.
<חדוה חזאי: שמי חדווה חזאי, אני אדם פרטי, הרקע שלי הוא 32 שנים בשירות הביטחון הכללי.
<חדוה חזאי: עבדתי עם עולם האבטחה, הייתי ראש החטיבה להתאמה ביטחונית.
<חדוה חזאי: 6 שנים אני עוסקת בנושא של מהימנות עובדים, גם בעולם הפרטי העסקי.
<חדוה חזאי: רגע לפני שאתם מקבלים החלטה, שהיא החלטה נכונה, כי הנושא הנפשי הוא אחד הנושאים המרכזיים בבדיקה, בעיקר כשנותנים רישיון לנשק.
<חדוה חזאי: עלתה ההצעה לגבי מסלול לבדיקת מועמדים לקבלת רישיון, בין אם מאבטחים ובים אם נשק להגנה עצמית, לתהליך שהוא תהליך של קביעת מסלול אצל פסיכולוג.
<חדוה חזאי: אני חושבת שצריך לעשות משהו מקדים בתחום הזה, קיימים כלים היום בנושא הזה.
<חדוה חזאי: מה שאני מציעה, ישנם היום מבחנים, שהם מבחנים שיושבים על רשת האינטרנט, שיש להם תוקף מחקרי, גם בארץ וגם בעולם.
<חדוה חזאי: הקמתי בצורה יזומה צוות פסיכולוגים ופסיכיאטרים - - -
מירי רגב: דרך האינטרנט.
<חדוה חזאי: לא דרך האינטרנט, צוות שישב ועבד.
<חדוה חזאי: אני חושבת שכדי להקל על תהליך מבקש רישיון הנשק לפני שהוא מגיע לשיחה עם פסיכולוג, אני לא יודעת כמה מהאנשים חוו חוויה של ראיון אצל פסיכולוג, כשאנחנו מדברים על אוכלוסייה שלמעשה בחלקה היא אוכלוסייה קשת יום.
<חדוה חזאי: אלה אנשים שבאים לתפקידי אבטחה - - -
<חדוה חזאי: אני מציעה שכמסנן ראשוני לפני אותו תהליך, תעשה בדיקה הרבה יותר קלה, הרבה יותר זמינה, הרבה יותר זולה, לא מגעיה לעלויות שמדברים עליהם.
<חדוה חזאי: זה מבדק שאפשר לעשות אותו, כל חצי שנה, כדי לראות את השינויים שחלים.
דוד צור: המלצתי לוועדה של יואל לוי, בנוהל שהם קובעים, כי הרי אנחנו קובעים כאן את נושא הבדיקה, בסופו של דבר, הוועדה של המשרד לביטחון פנים אמורה לקבוע מה יהיה ההליך, איך הוא יהיה וגם את אותו פול של בודקים, לכן זה יכול להיכנס לתוך הדבר הזה.
<חדוה חזאי: צריך לזכור שמדובר בתחנה, שתיצור בעיה, גם מבחינת איוש המשרות.
<חדוה חזאי: כלומר, אם היום כל חברת אבטחה, שמחר צריכה להכשיר קבוצת מאבטחים עבור גוף כזה או אחר, כולל גוף ממשלתי, צריך לעצור באותו רגע, להיכנס לתהליך מורכב, כשאנחנו מציעים גם להקל על האזרח - - -
מירי רגב: תציעי את זה למשרד לביטחון פנים, אם הם יראו את זה, יחד עם משרד הבריאות, כמשהו תקף ויעיל, אז הם יכניסו את זה לטובת התקנות.
<שאול סרוסי: רציתי להתייחס להיבט, האם פקיד צריך לשלול רישיון לאזרח.
<שאול סרוסי: אצלנו זה מאד פשוט, יש לנו חיילים שמקבלים נשקים לאורך 3 שנים.
<שאול סרוסי: ביום שאנחנו מזהים, שומעים או רואים שיש שינוי כזה או אחר, יש לנו גורם מקצועי, שהוא אחראי בסמכות, שנקרא קב"ן, הוא הולך לקב"ן והקב"ן מחליט באשר לו.
<שאול סרוסי: אם יש לו זכות לערער, ועל הקב"ן יש אחראי שנקרא פסיכיאטר.
<שאול סרוסי: ככה הדברים צריכים לעבוד.
<שאול סרוסי: בשרשרת פיקוד מסודרת, אחודה ושאינה מתפצלת.
מירי רגב: הלוואי וזה היה כך גם באזרחות.
מירי רגב: נא להקריא את נוסח החוק.
<יוחאי וג'ימה: יש לי משהו להוסיף לגבי העלויות.
<יוחאי וג'ימה: אנחנו מחזיקים כ-3,000 מאבטחים רק במוסדות חינוך, מדובר על 500 ₪ לבדיקה, העלויות כבירות, בסוף זה יושת עלינו.
<עידו בן יצחק: אתה זה הצעת שהכול יהיה על המעסיק.
<יוחאי וג'ימה: אני גם דואג למאבטח, בסוף לא יהיו מאבטחים, הם מרוויחים 3,000 ₪ בחודש.
מיכל רוזין: זה לא יהיה 500 ₪, אמרנו שנקבע את זה.
מירי רגב: נצטרך לקבוע את מחיר העלות.
<חדוה חזאי: אתם יודעים מה המחירים?