GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שירה ברנד: איזה פרטים, כמה פרטים – אלה דברים שלא צריך לקבוע אותם כבר עכשיו.
<שירה ברנד: יש לשר שיקול דעת, לטעמנו זה מספיק.
<גלעד קרן: דילגת על כמה דברים לגבי סעיף קטן (ב).
<שירה ברנד: לגבי הפגיעה בתחרותיות, לגבי אגרות שונות - - רשויות ומכוני בקרה פרטיים.
דוד ביטן: שיהיה שווה.
<שירה ברנד: אנחנו צריכים לבדוק את זה.
<שירה ברנד: - - משרד המשפטים, אנחנו בודקים את ההערה.
<קריאה: אישור הוועדה - - -
<שירה ברנד: אישור הוועדה – זה בסוף נסגר בין השר לבין יושבת ראש הועדה.
דוד ביטן: מה לגבי זה שאי אפשר יהיה להוריד את האגרות של העיריות?
<שירה ברנד: אנחנו לא סבורים שיש קשר בין האגרות האלה.
<שירה ברנד: אין קשר בין אגרת רישוי לבין אגרת מכון הבקרה.
מירי רגב: הבהרת את זה, מצוין, רק שיהיה כתוב בחוק.
<שירה ברנד: לגבי ההצעה של הפיקוח – אל"ף, אנחנו סבורים שצריך לתת לרשות להסמכת מעבדות את היכולת להשתמש בסמכויותיה כפי שקיימות היום, להיכנס ולעשות ביקורת ופיקוח על הוראות החוק.
<תומר רוזנר: כפי שקיימות היום.
<שירה ברנד: לא רק כפי שקיימות היום.
<שירה ברנד: יש תיקון שעומד על הפרק - - -
<תומר רוזנר: בסדר, אז מה שיתנו להם - - -
<שירה ברנד: אבל מחקתם להם את הרשות להסמכת מעבדות שתהיה רשאית לפקח, בכלל.
<שירה ברנד: את כל השורה הזו מחקתם.
<תומר רוזנר: שוב – יש לה סמכויות מכוח החוק שיש לה.
<תומר רוזנר: אם יש מקום להרחיב את הסמכויות שלה בחוק, שזה לא במסגרת הוועדה הזו, אני מניח – בוועדת הכלכלה – יש צורך בהרחבת סמכויות הפיקוח הכלליות שלה בכלל לגבי המעבדות, זה נכון לעשות את זה שם, לא פה.
<תומר רוזנר: סמכויות הפיקוח שלה קיימות מכוח סעיף 5 ו-7 לחוק הפיקוח וההסמכה.
<תומר רוזנר: לא צריך - - -.
<תומר רוזנר: אז נכון לעשות את זה שם, לא פה.
מירי רגב: אנחנו עוד נדבר על זה.
<שירה ברנד: גם נצטרך לבחון את ההצעה לגבי מינוי מפקחים.
<שירה ברנד: לא בטוח שצריך למנות מפקחים.
<שירה ברנד: לצורך העניין, היום משרד הפנים מבקר רשויות מקומיות, מבקר גופים תאגידים.
<שירה ברנד: אין לו מפקחים עם תג, עם כל הפרוצדורה של מינוי מפקח, אלא – אלה עובדי משרד הפנים שעושים את זה - - -
<תומר רוזנר: ברשויות ציבוריות.
<שירה ברנד: וגם מכון הבקרה יש בו משהו שהוא סמי ציבורי, ולא בטוח שצריך שם מפקח.
<שירה ברנד: אתם הגשתם את זה ביום שישי בבוקר מותר לנו לבדוק.
מירי רגב: מאה אחוז, אז תבדקו.
<שירה ברנד: ביקשתם שאין לתת סמכויות פיקוח לגורם המאשר.
<שירה ברנד: אנחנו מתנגדים.
<שירה ברנד: אנחנו חושבים שיש לתת סמכויות פיקוח לגורם המאשר על הבקר המורשה מטעמו, נציגו בתוך מכון הבקרה.
<שירה ברנד: למה - - -
<כרמית יולס: לפני כן ביקשתם הפוך – להותיר בידיים שלו סמכויות.
<שירה ברנד: לא ברור למה לא לתת לגורם המאשר את הסמכות לפקח, לא על כל מכון הבקרה, רק על הבקר - - - לגבי ההצעה פה של סעיף האחריות.
<שירה ברנד: אל"ף, אנחנו סבורים שיש אחריות למכון הבקרה.
<שירה ברנד: למכוני הבקרה בעולם יש אחריות.
<שירה ברנד: הם לא באים ככה מהצד, יועצים והולכים, הם לא ידידי הקבלן, וגם לא ידידי רשות הרישוי.
<שירה ברנד: יש להם אחריות, אבל האחריות שלהם היא לעניין עבודת הבקרה.
<שירה ברנד: היא לא באה להחליף – לא את המפקח בשטח, לא את מפקח הרשות שנמצא בשטח, היא לא באה להחליף את האחראי לביקורת, את כל השותפים האחרים בתהליך הם לא באים להחליף.
<שירה ברנד: יש להם אחריות משלהם.
דוד ביטן: מה לגבי בקרת הביצוע?
דוד ביטן: את אמרת בעצמך, שלא יחזור הסיפור של חדרה.
<שירה ברנד: יש להם אחריות על הבקרה.
דוד ביטן: ואם יחזור, אז מה יהיה?
<שירה ברנד: אבל אני רוצה להוסיף עוד משפט אחד: המורשה להיתר נכשל בראש ובראשונה כיוון שלא הצליחו למצוא מבטח שיבטח אותו.
<שירה ברנד: זו היתה חיה ייחודית למדינת ישראל.
<שירה ברנד: אנחנו בדקנו עם משרד הפנים, בזמנו, אפשרות לרכוש ביטוח במקום אחר בעולם.
<שירה ברנד: לא נמצאה חברת ביטוח בעולם שהיתה מוכנה לבטח את המורשה להיתר, כי חיה כזו לא היתה קיימת בשום מקום.
<שירה ברנד: מכוני בקרה מבוטחים בעולם ויש להם - - אנחנו יודעים איך שאפשר לקנות ביטוחים כאלה.
<שירה ברנד: אני חוששת שהסעיף שניסו פה להציע לגבי אחריות ישים את המכשול גם לצורך העניין הזה.
<שירה ברנד: ולכן אני מבקשת שאנחנו נבדוק – אל"ף מול משרד המשפטים, ובי"ת – סעיפי אחריות שמקובלים בעולם, כדי שלא נכשיל את כל המהלך הזה רק כי הכנסנו פה סעיף שלא קיים בשום מקום אחר.
דוד ביטן: אז שייכתב סעיף שגם מהנדס העיר לא אחראי.
מירי רגב: אז מי יהיה אחראי?
<שירה ברנד: אנחנו מבקשים לבדוק.
<שירה ברנד: לא אמרתי כן ולא אמרתי לא, רק אמרתי שאנחנו לא רוצים לייצר עוד פעם חוק שנשאר תלוי באוויר רק כי אין לו תשובה מבחינת הביטוח ואין כזו המצאה בשום מקום בעולם, ולא ניתן לבקר.
<שירה ברנד: לכן ביקשתי לבדוק.
<שירה ברנד: אני כבר אומרת שאנחנו יודעים היום להגיד שבכל המקומות שיש מכוני בקרה יש עליהם אחריות וגם תובעים אותם, אם מסתבר שמכון הבקרה התרשל.
<שירה ברנד: תובעים אותו והוא אמרו לשלם גם פיצוי.
דוד ביטן: זו אחריות אזרחית, לא אחריות פלילית.
דוד ביטן: אז על מי האחריות הפלילית פה?
<קריאה: יש היום כבר אחריות קיימת.
דוד ביטן: אז מי שהיום.
דוד ביטן: אז אני מבקש שהעיריות ישוחררו, גם.
דוד ביטן: מהנדס העיר – כולם ישוחררו.
דוד ביטן: שלא תהיה אחריות לאף אחד.
<כרמית יולס: אין לנו בעיה לתקן את 47 ו- 47(א).
<שירה ברנד: - - ניגודי עניינים, ויש אפשרות לבחון – אני חושבת שזה יהיה נכון – להכניס את כל הנושא של ניגוד עניינים גם לסעיף 47 - - ניגוד עניינים כבר של כל האנשים במערכת.
<שירה ברנד: להכניס את זה לשם.
<כרמית יולס: סעיף 47 מדבר על מוסד תכנון, ובהגדרות, מוסד תכנון זה כל מי שיש לו סמכות על היתרים ותכניות, למעט מכון בקרה.
<כרמית יולס: אז אולי צריכים להבהיר שם שעל סעיפים ספציפיים של ניגוד עניינים – יחולו הוראות גם לגבי זה.
<כרמית יולס: אני רציתי להתייחס לרשות להסמכת המעבדות.
<כרמית יולס: זו גם בקשה בשמם.
<כרמית יולס: כל הרגולציה על מכון הבקרה היא מאד ייחודית במובן הזה שהגורם המנהלי, הממשלתי, שמפקח עליהם הוא שר הפנים, אבל הוא בהחלט נעזר ברגולציה שמפעילה הרשות להסמכת מעבדות.
<כרמית יולס: זה מודל ייחודי.
<כרמית יולס: אני התייחסתי לזה כשדיברתי על העיצומים הכספיים שאנחנו קצת פחות מכירים את זה.
<כרמית יולס: אנחנו מכירים את זה שמטילים עיצום כספי כאשר הגורם המנהלי הוא גם עושה את הרגולציה השוטפת, וכאן יש בעצם זרוע שהיא בעצם מבצעת סוג מסוים של רגולציה, אבל היא הכרחית מבחינה מקצועית כיוון שהבדיקות שהרשות להסמכת מעבדות תעשה לא יהיו דומות לבדיקות ששר הפנים יעשה.
<כרמית יולס: יש כאן סעיף שעושה את הקורלציה ביניהם, שזה 158כד שאומר שהשר רשאי להסתמך גם על ממצאי הביקורת של אותה רשות, ואם אתם למעשה משמיטים, ואם תתקבל ההערה שלכם שלא יהיו לה סמכויות של כניסה לחצרים ועריכת ביקורת פתע, אז ספק אם היא תוכל לבצע את הבקרה כמו שהיא צריכה לעשות, שזה בעצם אבן דרך מאד משמעותי בכל ההקמה של המערך החדש הזה של מכוני בקרה.
<כרמית יולס: כאן אנחנו ממש מבקשים להותיר אותה.
<כרמית יולס: ביחס לסמכויות כניסה של מפקחים – זה סעיף שאנחנו צריכים לבדוק.
<כרמית יולס: עבדנו מאד קשה כדי לבדוק את כל יתר הערות הוועדה בלוחות הזמנים הקצובים ולזה לא הגענו, אנחנו צריכים לזה עוד קצת זמן.
<שירה ברנד: לעניין הבקשה האחרונה ששר הפנים יקבע הוראות לעניין אישור מכון בקרה - ולא יהיה רשאי לקבוע - אני חושבת שזו דרישה דרקונית מדי.
<שירה ברנד: מרבית הדברים, אכן יקבע שר הפנים, אחרת מכון הבקרה לא יכול לעבוד, אבל עדיין כתבנו פה קשת רחבה של נושאים ששר הפנים יהיה רשאי להתערב בהם כדי לאפשר למכון הבקרה לפעול, בהווה או בעתיד, ואנחנו חושבים שצריך להשאיר לשיקול דעתו ולא לקבוע מראש ולא לקבוע מראש את החובה לקבוע תקנות בכל הנושאים.
<שירה ברנד: לגבי הבקשה של הוועדה לקבל את התשובות עכשיו.
<שירה ברנד: אנחנו כתבנו כבר מלכתחילה, וגם דיברנו פה היום, על הוראת המעבר, שמאפשרת כבר עכשיו שנה מיום אישור החוק כדי שמכוני הבקרה יפעלו, תוך מתן סמכות לשר הפנים אפילו להאריך את התקופה לתקופה ארוכה יותר, ולהחיל את זה בהדרגתיות, אולי באזורים מסוימים, אולי לגבי בניינים מסוימים, מתוך הנחה שבאמת לא נצליח לאסוף את כל התשובות מיד עם אישור החוק.
<שירה ברנד: אז להגיד שרוצים את כל התשובות היום – זה בלתי אפשרי.
מירי רגב: אז מה את רוצה, שאני אאשר חוק בלי תשובות?
<שירה ברנד: את התשובות, בכל מקרה - - -
מירי רגב: אז אין בעיה, תביאו את זה לאישור ועדת הפנים, שוב.
מירי רגב: נפצל את החוק.
מירי רגב: נאשר את החוק בלי זה, וכשאתם תהיו מוכנים עוד שנה עם מכוני הבקרה נביא את זה לאישור.
<שירה ברנד: אני לא מבינה ממה החשש.
<שירה ברנד: החשש מהאגרות – ביקשתם לאשר את האגרות בוועדה.
מירי רגב: אם אתם בעצמכם לא יודעים מה יהיה - - -
<שירה ברנד: אנחנו יודעים מה יהיה, אבל אי אפשר ל - - לשר הפנים.
<שירה ברנד: אי אפשר להציג כבר עכשיו טיוטת תקנות מלאה.
מירי רגב: אם אי אפשר להציג גם אי אפשר לאשר.
<נתן מאיר: לכן, להכין תקנות בפרק הזמן הקצר הזה זו משימה כמעט בלתי אפשרית.
<נתן מאיר: יחד עם זה החשש שהעלתה יושבת הראש הוא חשש שמשותף לרוב השולחן הזה, שהעסק לא יעבוד.
<נתן מאיר: אז מצגת אחת עשיתם היום, הסברתם איפה נכנס מכון הבקרה.
<נתן מאיר: היא היתה הדבר הנכון בזמן הנכון.
<נתן מאיר: צריך מצגת בצד הלוגיסטי - - -
<קריאה: לא, מצגת לא תעזור.
מירי רגב: סיימת להשיב?
מירי רגב: תומר, אני רוצה מכתב לשר עם עותק ליועץ המשפטי לממשלה, ואני רוצה להגיד – קודם כל אני מרגישה שבתחום הרישוי והתכנון אנחנו פחות או יותר בשלים.
מירי רגב: גם אם יש פערים אנחנו בשלים, אנחנו יודעים לקראת מה אנחנו הולכים בתכנון, יודעים לקראת מה אנחנו הולכים ברישוי.
מירי רגב: יש לנו פערים, נסכים על חלקם – לא, אבל פחות או יותר יש בינינו הבנה.
מירי רגב: יש פערים גדולים בנושא של מכון בקרה – מה תפקיד מכון הבקרה, מה נכנס לתוך מכון בקרה, מה יוצא מתוך מכון בקרה.
מירי רגב: אני לא אאשר חוק כשאני לא יודעת מה התפקיד של מכון הבקרה.
מירי רגב: בי"ת – כיצד מכון הבקרה מתכוון לבצע את תפקידו – קרי, מה הן ההכשרות המתאימות, מי המכשירים, מה התפקידים שצריך.
מירי רגב: אמרו כאן קונסטרוקציה – יש?
מירי רגב: אין?
מירי רגב: אלה דברים שצריך לדעת.
מירי רגב: מה, אני הולכת לאשר חוק על הקרח?
מירי רגב: אני רוצה להבין לאן אני הולכת.
מירי רגב: הוועדה היא ועדה רצינית, אני לא אאשר חוק בגלל שרוצים להכניס גם את מכוני הבקרה.
מירי רגב: לא, אני אכניס את מכוני הבקרה כאשר אני יודעת לפחות את המסגרת של הפעולה של מכון בקרה, מה מכון הבקרה יעשה, האם יש כוח אדם מתאים, ומתי כוח האדם מתאים.
מירי רגב: כי מה יהיה?
מירי רגב: יהיו 3 מוכני בקרה והם יעלו את המחירים של מכוני הבקרה - - -
דוד ביטן: קודם כל – הם יקבלו רק תיקים גדולים.
מירי רגב: הרי זה ברור לחלוטין.
מירי רגב: ברגע שאין מספיק מומחים בקונסטרוקציה, אין מספיק בקרים והנדסאים שרוצים להיות בקרים צריכים לעבור הכשרה, ואין.
מירי רגב: אז מה יקרה?
מירי רגב: יהיו 4-3 מכונים כאלה, הם יהפכו להיות מונופול או איך שלא נקרא לזה, הם יעלו מחירים, ואז הם יאריכו את תקופת העבודה, ומה עשינו בזה?
מירי רגב: שמנו לעצמנו בומרנג.
<אהוד קורי: גם הניתוח הכלכלי שקיים פה הוא לא ריאלי.
מירי רגב: גם הבקרים אומרים, ואת זה צריך להכניס למסמך של גדעון – שגם הבקרים עצמם אומרים שהניתוח הכלכלי הוא לא ריאלי.
<שירה ברנד: זה ניתוח כלכלי שלנו?
<שירה ברנד: זה ניתוח כלכלי של הכנסת.
<שירה ברנד: אני מבקשת להדגיש שזה לא על סמך נתונים שלנו.
מירי רגב: בסוף, אמר גדעון, אנחנו רוצים להגיע ל – one stop shop, שזו תהיה תחנה אחת, אחרונה.
מירי רגב: בואו נשים את הדברים, זה לוגו מדהים, זה אקט פרסומי מדהים, אבל בסוף צריך לדעת מי יישב בתחנה הזו, מה התחנה האחרונה הזו תאשר, במקום מי היא תאשר, מה האחריות של מכון הבקרה הזה.
מירי רגב: אנחנו לא הולכים לאשר פה חתול בשק.
מירי רגב: יש לנו גם ככה חקיקה גדולה בעניין התכנון והרישוי.
מירי רגב: לא יקרה כלום אם נוציא את הקטע של הבקרה, תעבדו על זה כמו שצריך, תזמינו את סטיבן עוד כמה פעמים מלונדון, תעשו את כל החישובים הרלבנטיים.
מירי רגב: אני מוכנה להביא את זה למושב הבא, אבל כמו שזה נראה עכשיו זה בעייתי.
מירי רגב: אני אומרת לכם שזה יעלה את מחיר הדירה, לא יעזור כלום.
מירי רגב: זה יאריך את הזמן, יעלה את מחיר הדירה ועשינו הפוך ממה שרצינו.
מירי רגב: לכן צריך לראות אם אפשר להוציא את המכון לפועל.
מירי רגב: אם אפשר, ויש לכם את כל התפקידים – נאשר.
מירי רגב: אם לא, ואתם אומרים לי לאשר לעוד שנה – לא.
מירי רגב: אני לא אאשר משהו לעוד שנה.
מירי רגב: אם יש לכם תשובות וכל התשובות מוכנות – תביאו אותן ביום רביעי.
מירי רגב: אני לא אומרת לכם להביא ביום ראשון.
מירי רגב: באופן עקרוני הייתם צריכים להביא את התשובות ליום ראשון, כי ביום רביעי נדון רק על דיור בר השגה.
מירי רגב: אבל ניתן לכם עוד זמן לעבד, ותביאו את זה ביום שלישי הבא.
מירי רגב: אני בעד שתביאו את זה ביום ראשון אבל אם לא – אין לי בעיה, תביאו ביום שלישי.
מירי רגב: אבל אם לא יהיו לי תשובות מוכנות, אני אומרת לכם: לא בשל להביא את זה לחקיקה.
מירי רגב: אתם יודעים את זה בדיוק כמוני.
<קריאה: כמה מכוני בקרה כאלה יהיו?
מירי רגב: כמה מכוני בקרה, מי יהיו בכוח האדם, האם אתם - -
<שירה ברנד: בהתחלה יהיה אחד - - -
מירי רגב: אני לא רוצה אחד.
מירי רגב: אחד זה בדיוק הבעיה.
מירי רגב: תביא הוראת שעה למכון בקרה אחד, שנלמד את העבודה שלו, במקום אחד, מקום רישוי אחד, שיהיה כמובן במקום גדול, כמו תל אביב או ראשון, אין בעיה.
מירי רגב: תביאו את זה כהוראת שעה, אבל לא חלק מחקיקה.
<קריאה: הנושא של מה בפיילוט, מה רץ במקביל ומה מחייב – לא ברור, גם.
<אמיר הלר: שזה יהיה וולנטרי, שנלמד אם זה לא טוב או לא.
<אמיר הלר: אם זה יהיה טוב, קבלנים ירוצו לזה.
מירי רגב: כרגע, כמו שזה נראה, אני מצטערת – כל עניין מכוני הבקרה, זה לא רק התנגדות שלי כיושבת ראש הוועדה ושל הצוות המשפטי, גם כל מי שישב כאן סביב לשולחן אמר את עמדתו.
מירי רגב: כולל חלק ממשרדי הממשלה.
מירי רגב: אז אמרתי שוב – תכנון ורישוי, יש לנו פערים כאלה ואחרים, נוכל להתגבר עליהם, אני מאמינה.
מירי רגב: בנושא הבקרה יש כאן - - -
<שירה ברנד: אי אפשר להוריד את הרישוי בלי מכון בקרה.
מירי רגב: בסדר, אבל אם יהיה מכון בקרה אחד – איך רישוי יעבוד ב-30 יום?
<שירה ברנד: בשביל זה יש הוראות מעבר.
<שירה ברנד: אי אפשר בבום טרח והכל יהיה.
<שירה ברנד: צריך לתת איזשהו פרק זמן של הסתגלות.
<שירה ברנד: יצירה חדשה לא הולכת בפרק אחד.
מירי רגב: אם תבואי עם תשובות מסודרות עד יום שלישי הבא – בקיצור, בלי מצגות של שעות איך עושים את זה, מה נכנס לתוך מכון בקרה ומה לא, מי עושה את זה, כמה אנשים, מה הסגל ומה התפקידים, איזה אנשים ואיזה מקצועות אנחנו צריכים בתוך אותו מכון בקרה, והאם השוק יכול לייצר כאלה תפקידים.
מירי רגב: אלה שאלות משמעותיות.
מירי רגב: אתם רוצים רישוי ב-30 יום אבל אתם רוצים מכון בקרה אחד.
מירי רגב: אני עוד לא ראיתי מכון אחד שיכול לעשות את כל הדברים האלה יחד.
מירי רגב: תביאו לי את כל הדברים האלה, תביאו תשובות.
מירי רגב: אין לי בעיה עם שלביות בחקיקה, רק תגידו לי איך אתם עושים את זה, מה יהיה בשלבים האלה, ותגידו לי איך אתם נערכים לזה, ואת התחשיב, כמובן, של תוספת היוקר לדירות או שזה אולי יוריד מערך הדירה.
מירי רגב: אז תגידו לנו בכמה זה יוריד מערך הדירה.
מירי רגב: עד יום רביעי, עד יום שלישי – אם יש לכם את התשובות ביום ראשון תביאו, ואם לא – ביום שלישי.
מירי רגב: אחרי יום שלישי, מבחינתי – מה שסגרנו, סגרנו.
מירי רגב: אחרי הפגישות האלה אנחנו חייבים להוציא תזכיר, אם אתם רוצים שהחלק של הרישוי והתכנון יגיע להצבעה במושב הזה.
מירי רגב: אם לא, אפשר לדחות הכל למושב הבא, ואז נעשה דיון נוסף, על הבקרה, מבחינתי אין לי שום בעיה עם זה.
מירי רגב: אבל עם תשובות צריך לבוא, מסודרות, כדי שנוכל לתת לזה מענה.
מירי רגב: אני מודה לכם, ישיבה זו נעולה.
דוד צור: קודם כל, אני מתכבד לפתוח את הדיון בנושא של הצעה לסדר היום, דיון מהיר, שהגיש חבר הכנסת יריב לוין, והיא דנה בנושא של הסלמה באירועי האלימות כלפי סטודנטים מסביב לקמפוס שבהר הצופים.
דוד צור: אז יש לנו פה גם את נציגי הסטודנטים.
דוד צור: אני מקווה שלא נעדרים משיעור בגלל הנוכחות פה, אם כי זה שיעור באזרחות מאוד חשוב; וגם את אנשי המשטרה, כולל מפקד המרחב הבכיר ומפקד התחנה.
דוד צור: ואני מבקש מחבר הכנסת יריב לוין שייפתח, בבקשה.
יריב לוין: אני תיארתי או הגדרתי את נושא הדיון כהסלמה מהסיבה הפשוטה שלא מדובר בתופעה חדשה.
יריב לוין: למען האמת, אני זוכר אותה אפילו מהימים שאני הייתי סטודנט באוניברסיטה העברית.
יריב לוין: אבל נדמה לי שבחודשים האחרונים היא קיבלה תאוצה חמורה, והגיעה למצב שהוא, אני חושב, מחייב באמת התערבות ושינוי גישה וחשיבה.
יריב לוין: ישנה מציאות בכל האזור של האוניברסיטה העברית, מהכביש העוקף שעובר, הכביש הטבעתי שעובר למטה מתחת לאוניברסיטה, ובציר שממשיך לכיוון מעונות הסטודנטים שנמצאים ליד מלון הייאט.
יריב לוין: כל הציר הזה הפך למערב פרוע של ממש.
יריב לוין: מציאות של הטרדות מיניות בלתי פוסקות כלפי נשים, לרבות גם דברים שהגיעו לכדי מגע פיזי כזה או אחר; תופעות של זריקת אבנים; בקבוקי תבערה, לרבות כאלה שנזרקים גם אל תוך שטח האוניברסיטה; פגיעות ברכבים חונים על בסיס יומיומי; ושורה ארוכה של התנכלויות מהסוג הזה שמקורן, לפחות על פי העדויות שבידיי, בהתנהגות של בני מיעוטים שתוקפים בעיקר סטודנטיות יהודיות, ואשר, אני חושב, נובעות, בראש ובראשונה, מהעובדה שבעצם אנחנו הפכנו את הכפר עיסאוויה, שצמוד לאוניברסיטה בהר הצופים, למין שטח אקסטריטוריאלי שיהודים אינם באים בשעריו, ואז היציאה משם היא מאוד קלה: אתה יוצא, זורק אבנים, מטריד ומיד דוהר חזרה לתוך הכפר, והעניין נעשה והולך ומסלים והולך ומחריף.
יריב לוין: אני חושב שהגיע הזמן לשים לדבר הזה סוף.
יריב לוין: אני חושב שלשים סוף לדבר הזה פירושו לא רק לתגבר אבטחה, והדבר הזה נדרש באופן מיידי בכל שעות היום ובוודאי בשעות הלילה כדי שאפשר יהיה ללכת בביטחון ברחוב, ואפשר יהיה להחנות את האוטו בלי חשש, ואפשר יהיה לנסוע בלי שזורקים עליך אבנים, אלא גם, בראש ובראשונה בעיניי, כניסה לתוך הכפר, עשיית סדר כפי שצריך שם.
יריב לוין: ויכול להיות שאם אין ברירה, צריך יהיה להציב מחסומים ביציאה מהכפר, וכל פעם שמישהו רוצה לצאת מהכפר הוא יחכה שלוש שעות במחסום עד שייגמרו לבדוק את כולם כדי שהמאזן יהיה ברור שהעסק הזה לא משתלם לאף אחד.
יריב לוין: אני מניח שאם תינקטנה פעולות מן הסוג הזה אנחנו נראה שיפור.
יריב לוין: אני בטוח שהמשטרה משתדלת ועושה.
יריב לוין: ואני אומר למשטרה: אני לא בא להתנצח, אני לא בא בביקורת, אני רק אומר:
יריב לוין: ברמה העובדתית התוצאה הסופית היא בלתי נסבלת, ואני מקווה שנשמע כאן באמת על איזושהי היערכות אחרת שתאפשר טיפול ושינוי של המצב הזה באופן מיידי.
דוד צור: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.
דוד צור: כיבדנו אותנו בנוכחותם גם חבר הכנסת עיסאווי פריג', וגם חברת הכנסת יפעת קריב, וחבר הכנסת בועז טופורובסקי.
דוד צור: ואנחנו נעשה סוג של, לשמוע גם - - -
עיסאווי פריג': אני רק אשלים: הגשתי מכתב בנושא עם - - -
דוד צור: אז אני אתן לך תיכף להתבטא.
דוד צור: אני מבקש לפני כן לשמוע קצת מהציבור המייצג את האוניברסיטה, את הסטודנטים.
דוד צור: אז נתחיל במר עמית ברק, תנועת "אם תרצו".
<עמית ברק: בוקר טוב.
<עמית ברק: אני עמית ברק, ראש אגף מדיניות בתנועת "אם תרצו".
<עמית ברק: אני סטודנט לתואר שני באוניברסיטה העברית.
<עמית ברק: אנחנו התחלנו לעסוק בזה כבר ב-2007, בכל הסוגיה הזאת של האלימות ושל ההטרדות המיניות באזור הר הצופים ובגבעה הצרפתית.
<עמית ברק: ב-2009 וב-2012 שלחתי פעמיים מכתבים לשר לביטחון הפנים, למשטרה, לראש העיר – מכתבים עם עדויות מסטודנטיות ומה שקורה.
<עמית ברק: זכיתי תמיד לתשובות שיעשו ויטפלו.
<עמית ברק: אבל אם הגענו למצב הזה שהאלימות רק מדרדרת, אז או שלא עשו או שנכשלו.
<עמית ברק: אני הייתי בשירות קבע ביחידה מיוחדת במשמר הגבול במחוז צפון.
<עמית ברק: יש שוטרים מצוינים.
<עמית ברק: למשטרה יש כלים ויש אמצעים, גלויים וסמויים, אבל כנראה שלא מפעילים.
<עמית ברק: אני חושב שהתקינות הפוליטית פה משתקת.
<עמית ברק: משתקת קצת את המערכות.
<עמית ברק: העננה של המערכת המשפטית פה מפחידה, ולכן אנחנו הגענו למצב הזה שהגענו וזה לא יכול להימשך ככה.
<עמית ברק: לא יכול להיות מצב שסטודנטיות מפחדות ללכת, לא יכול להיות מצב שיש הסעות מיוחדות מהאוניברסיטה למעונות.
<עמית ברק: "להיות עם חופשי בארצנו" – איפה זה?
<עמית ברק: לא יכול להיות מצב שבסיס צבאי מאחורי האוניברסיטה מוציא חיילים בהסעות ובשיירות.
<עמית ברק: חבר'ה, זה מצב הזוי.
<עמית ברק: זו לא מדינת ישראל.
<עמית ברק: איפה הריבונות שלנו?
<עמית ברק: איפה החופש שלנו?
<עמית ברק: איפה החופש של הסטודנטיות?
<עמית ברק: ולכן צריך לראות מה עושים פה.
<עמית ברק: והגיע הזמן שמערכת המשפט פה תנער את עצמה, ושהמשטרה וגורמי אכיפת החוק יפעילו את הכלים ואת האמצעים שיש להם.
<עמית ברק: ואפשר למגר את התופעה הזאת, זה נעשה במקומות אחרים.
דוד צור: אני מבקש את תום ניסני, בבקשה.
דוד צור: אני מבקש רק לעשות את זה בקצרה, כי אני מניח שתחזרו אחד על דברי השני.
דוד צור: ואז אני רוצה לשמוע גם את המשטרה וגם חברי כנסת.
<תום ניסני: אוקיי.
<תום ניסני: אני פה גם כנציג "אם תרצו".
<תום ניסני: אני מרכז את פעילות התנועה בירושלים.
דוד צור: אז לא צריך.
דוד צור: אם זה אותו זה אני מבקש - - -
<תום ניסני: משהו מאוד ספציפי.
<תום ניסני: אם אני יכול רק - - -.
<תום ניסני: אני פשוט מרכז פרויקט של סטודנטים בשכונה, בגבעה הצרפתית, שיסיירו בשעות הערב כדי בעצם להעלות את תחושת הביטחון ולנסות בעצמנו לתרום - - -
דוד צור: אתם מתנדבים במשמר האזרחי?
<תום ניסני: זה לא משמר אזרחי כמו שהוא על פניו, אבל זה בשיתוף המשטרה.
<תום ניסני: המשטרה מכירה את זה, זה בתהליכי אישור, וזה מה שנעשה בשיתוף פעולה.
דוד צור: המשטרה מכירה בזה?
<אמיר ארזני: זה נקרא משמר שכונה, אדוני - - -
דוד צור: אבל אז נותנים להם סמכויות.
<אמיר ארזני: 20 מתנדבים כאלה שעוברים הכשרה, הכוונה.
<תום ניסני: עכשיו, הפעילות הזו מתקיימת, וזה חשוב לומר: ערבים לצד יהודים שקיימים במשמר הזה.
<תום ניסני: הכול מתואם עם המשטרה.
<תום ניסני: והנקודה היא בעצם, מבחינתי, שכל הגורמים – זה לא עניין של יהודים נגד ערבים – גם ערבים בעצמם שגרים באזור מודעים לבעיית האלימות הזאת.
<תום ניסני: זאת אומרת, יש הרבה מאוד שמתנגדים לזה, שמכירים בזה, והם גם סובלים מזה בעצמם.
<תום ניסני: ושורה תחתונה זה שסטודנט באוניברסיטה העברית היום לא יכול ללכת ללימודים בלי שהוא מקבל אבן או אבן עטופה בשלג או הטרדה מינית וזה המצב.
דוד צור: שמענו את זה גם מזה.
דוד צור: אני רוצה לשמוע עכשיו שתי סטודנטיות: את נטע לי כהנא ואת עדי עזוז.
<נטע לי כהנא: קוראים לי נטע לי כהנא.
<נטע לי כהנא: אני סטודנטית.
<נטע לי כהנא: אני גרה כבר שלוש שנים בגבעה הצרפתית, משנה א'.
דוד צור: מה את לומדת, אגב?
<נטע לי כהנא: אני לומדת מדע המדינה ו-.A.B כללי.
<נטע לי כהנא: היה לי חשוב להגיד כמה דברים כי באמת יש כאן נוכחות גברית הרבה יותר גדולה.
<נטע לי כהנא: באתי לדבר בתור בן אדם פרטי, אישה שגרה בגבעה הצרפתית וסובלת מההטרדות האלה.
<נטע לי כהנא: חשוב לי לציין שזה לא – יש את העניין של ההערות על בסיס יומיומי, אבל פגיעות פיזיות והטרדות פיזיות הן לא כאלה נפוצות.
<נטע לי כהנא: לרוב גם מדובר – במקרים שאני חוויתי – בנערים, לא יותר מבני 15 לרוב.
<נטע לי כהנא: ויש תחושה מאוד-מאוד גדולה של אוזלת יד, ואיזשהו עניין של אי אפשר להסתובב ברחובות בלי לספוג הערה, בלי לספוג מילה, בלי לספוג נגיעה אפילו לפעמים, ולדעת שלי יש מה לעשות עם זה בתור אזרחית, בתור אישה.
<נטע לי כהנא: כי ללכת ולהתלונן על זה – אין מה לעשות עם זה.
<נטע לי כהנא: ואני לא חושבת שטיפול דווקא בכוח, מחסומים, כמו שחבר הכנסת יריב לוין אמר, זה הפתרון.
<נטע לי כהנא: אני חושבת שכשמדובר בנערים כאלה ובגילאים כאלה הפתרון הוא אחר.
<נטע לי כהנא: חכמים ממני יגידו מהו אבל זה לא הפתרון, לדעתי.
<נטע לי כהנא: מאוד מפריע שבאמת נורא חשוך ללכת ברחובות האלה.
<נטע לי כהנא: הם לא מוארים מספיק בשביל ללכת בהם ולהרגיש בטוח.
<נטע לי כהנא: וחלק מהעניין של ביטחון אישי זה לא לראות רק ניידת חולפת, כי ניידת חולפת לא יכולה באמת לעשות משהו כשאני סופגת את המילה או העניין הזה.
<נטע לי כהנא: ונוכחות של שוטרים בגבעה הצרפתית, לראות אותם מסתובבים ושבזמן אמת יוכלו לבוא ולעזור לי או - - -
דוד צור: יש שעות, אגב, ספציפיות, אני מניח, שגם נכנסים, יוצאים.
דוד צור: שיש בהם תנועה יותר גדולה.
<נטע לי כהנא: אני חייבת להגיד שלא מדובר רק בערב.
<נטע לי כהנא: לצורך העניין, ב"חג השלג" שהיה עכשיו, לאחרונה, אני ספגתי מילד, לא יותר מבן עשר, כדור שלג עם אבן.
<נטע לי כהנא: זה היה בשעות היום, בבוקר.
<נטע לי כהנא: לא מדובר בשעות ספציפיות שהן דווקא ערב ולילה.
דוד צור: עדי עזוז.
<עדי עזוז: אני באתי גם כסטודנטית - - -
דוד צור: מה את לומדת?
<עדי עזוז: משפטים לתואר שני - - - מגדר.
<עדי עזוז: ויצאתי, זה היה בסוף הסמסטר הקודם, יצאתי מהשיעור, ולי ולעוד סטודנטית ניפצו לנו פשוט את השמשה האחורית של הרכב.
<עדי עזוז: עכשיו, היו לנו מצלמות ליד איפה שחנינו בחנייה של האוניברסיטה, והגיע המשמר של האוניברסיטה וגם משמר הגבול הגיע, והעצה שהייתה להם להגיד לי זה:
<עדי עזוז: אנחנו לא כל כך אמורים להגיד לך את זה אבל עדיף שתחני בתוך החנייה של האוניברסיטה.
<עדי עזוז: חנייה בתוך האוניברסיטה עולה 850 שקלים, ובחוץ עולה 350 שקלים.
<עדי עזוז: ועד היום - - - של האוניברסיטה, יש פה - - -
דוד צור: 850 שקלים לשנה.
<שמוליק דהן: כן.
<עדי עזוז: לשנה, אבל סטודנטית שגם מתנדבת וגם עובדת זה קצת אולי קשה.
<עדי עזוז: בעיקר לחברות אחרות שלי, אגב, שלא יכלו לרכוש באמת את החנייה בפנים.
<עדי עזוז: אני באמת רכשתי את החנייה בפנים כדי בעצם לרכוש את הביטחון שלי, כי אני לא מוכנה לצאת מהרגע שמחשיך מחוץ לאוניברסיטה, כי פעם אחת קיבלתי הערה, ואגב זה באמת היו ילדים ממש קטנים.
<עדי עזוז: אני חושבת שהם אפילו מתחת לאחריות פלילית באמת.
<עדי עזוז: הם היו ממש קטנים.
<עדי עזוז: בנוסף לזה, אני גם רוצה להגיד שאני חושבת שעונש קולקטיבי של כל הכפר, אני לא חושבת שזה משהו שהוא ראוי וגם נכון או מידתי.
<עדי עזוז: כי זה גם לא עונה בדיוק לאוכלוסייה שאנחנו מדברות - - -
דוד צור: הוא לא ראוי?
<עדי עזוז: אני לא חושבת שצריך שיהיה מחסום בכל הכפר.
<עדי עזוז: זה יותר נקודתי.
<עדי עזוז: זה לא משהו שגם נשים בכפר צריכות לשלם בגינו.
<עדי עזוז: אני חושבת שצריך להגביר אבטחה, מצלמות, גם טיפול.
<עדי עזוז: זאת אומרת, כשלי קרה הטיפול על ידי המשטרה היה קשה מאוד.
<עדי עזוז: זאת אומרת, הייתי שלוש שעות בתחנה, ועד - - -.
<עדי עזוז: הייתה חוויה נוראית בפני עצמה, זה לא העניין כרגע, אבל אני חושבת שצריך להגביר באמת את - - -
דוד צור: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.
עיסאווי פריג': רק לפני שאני אדבר, במקרה יש סטודנטים ערבים כאן?
<רותם ויצמן: אני רוצה להגיד משהו בשם סטודנטים - - -
עיסאווי פריג': יש סטודנטים ערבים?
עיסאווי פריג': חבל.
יפעת קריב: זה לא חבל, זה על גבול שצריך לקיים את הדיון בנוכחותם, אני חושבת.
יפעת קריב: הם צריכים להיות חלק ממנו.
עיסאווי פריג': נכון, חבל שאין.
עיסאווי פריג': אני אומר: חבל שאין.
עיסאווי פריג': חבל שלא - - -
דוד צור: הכנסת פתוחה, כידוע לחבר הכנסת עיסאווי פריג', לערבים, ליהודים, לנוצרים - - -
עיסאווי פריג': חברים, לשם הגילוי הנאות: אני אבא לסטודנטית באוניברסיטה העברית.
עיסאווי פריג': הבת שלי גרה בכפר הסטודנטים בשנה שעברה.
עיסאווי פריג': היא לומדת חשבונאות שנה שנייה.
עיסאווי פריג': עכשיו היא גרה ב"רזניק".
עיסאווי פריג': לפני שאני אתייחס לנושא ואני אדבר את זה, חבל שהבת לא ידעה, היא והחברות.
עיסאווי פריג': הייתה צריכה להיות כאן.
יפעת קריב: טוב, את זה אתה יכולת לומר לה.
עיסאווי פריג': לא ידעתי על הדיון, רק אתמול.
עיסאווי פריג': רוצה להבליט רק סוגיה אחת: אני שמעתי את חבר הכנסת יריב לוין.
עיסאווי פריג': חברים, כל מה שקורה בין יהודים לערבים, תמיד אנחנו לוקחים את זה למקומות חשוכים, מקומות של אלימות, הטרדות וזה.
עיסאווי פריג': מדובר בהטרדות מיניות והצקות לנשים ערביות ויהודיות.
עיסאווי פריג': הבת שלי מזה שנתיים סובלת מוות, והגישה תלונות, והתלונות נזרקו בזבל.
עיסאווי פריג': אז אין הבדל בין הבת שלי, ארנה, לבין שירי או נטע לי כהנא.
עיסאווי פריג': מדובר בהטרדות מיניות ללא שום קשר.