GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת קריב: או – דיברה כאן נטע לי כהנא, והיא אומרת: זה לא כזה נורא.
יפעת קריב: זה קיים, היא אמרה.
יפעת קריב: - - - וגם לא דיברתי עם סטודנטים לפני כן, שביקשו להיפגש איתי ואמרו לי: מדובר בתופעה הרבה פעמים גם של ילדים בני שמונה ותשע שזורקים אבנים.
יפעת קריב: זאת אומרת, מדובר בתופעות שהן הרבה יותר דורשות מאיתנו הסתכלות כחברה ישראלית מאשר רק על תופעה של אלימות בין יהודים לערבים.
יפעת קריב: ואתה גם הוספת ואמרת: זה גם פוקד את הערבים.
יפעת קריב: אני רוצה לקחת את זה למקום אחר:
יפעת קריב: אתם סטודנטים באוניברסיטת ירושלים.
יפעת קריב: אני - - - את זה.
יפעת קריב: אוניברסיטת ירושלים, בעיניי, אחת האוניברסיטאות הכי טובות בעולם.
יפעת קריב: אתם לומדים איך לשנות את העולם.
יפעת קריב: אתם לומדים איך להיות מדענים, יצירתיים, אתם לומדים איך להפוך את העולם הזה למקום הרבה יותר טוב, ובשכונה שלכם אתם לא מצליחים להסתדר.
יפעת קריב: דווקא אהבתי - - -
יריב לוין: - - - לא - - - להיות כוח שיטור.
יריב לוין: סליחה, באמת.
יריב לוין: עם כל הכבוד, מה זה?
יפעת קריב: הם דיברו פה על כוח שיטור.
יפעת קריב: הם דיברו פה על - - -
<קריאה: את מאשימה את הקורבנות.
יריב לוין: - - - לא שום דבר מעבר - - -
יפעת קריב: אני לא.
יפעת קריב: אני רוצה לדבר.
יפעת קריב: אני רוצה לומר, לסיים את עמדתי.
יפעת קריב: אני חושבת שיש פה הזדמנות להסתכל על הסביבה שאנחנו חיים בה, על הקהילה שאנחנו חיים בה, ולבדוק מה אנחנו יכולים לעשות כסטודנטים.
יפעת קריב: גם צד אחד, צד המשטרה, אבל גם בצד השני – בהידברות, לבדוק למה ילדים בני שמונה ותשע צריכים לזרוק אבנים.
יפעת קריב: לאיפה זה ייקח אותנו אם אנחנו ניקח ונעצור אותם ל-10 שעות אחרי שהם זרקו אבנים?
יפעת קריב: מה יקרה שם עוד 10 שנים ועוד 20 שנה?
יפעת קריב: בואו נעצור ונעשה איזשהו תהליך הרבה יותר עמוק והרבה יותר משמעותי שבוחן את התופעה הזאת בכמה ממדים.
יפעת קריב: אם פעם אחת זה פנסים ותאורה – גם המקרים.
יפעת קריב: דיברת על מספר המקרים, אמרת שהוא הולך ויורד.
יפעת קריב: זאת אומרת שיש עבודה של המשטרה.
עיסאווי פריג': ומה נעשה עם זקנים בני 60 שמטרידים?
עיסאווי פריג': זו בעיה - - -
יפעת קריב: אבל בואו נעשה עוד דברים מעבר לזה שבאים ומסתכלים על השכונה שלנו או הקהילה שלנו, ובואו נעשה שם שינוי.
יפעת קריב: אחרת, זה רק ילך ויידרדר.
יפעת קריב: אחר כך איך נשנה את העולם?
דוד צור: תודה לחברת הכנסת יפעת קריב.
עיסאווי פריג': עוד משפט השלמה, ברשותך.
דוד צור: רק אם חבר הכנסת בועז טופורובסקי יגיד שהוא מוותר על זכות הדיבור שלו.
בועז טופורובסקי: מוותר על זכות הדיבור.
דוד צור: אז חבר הכנסת עיסאווי פריג'.
עיסאווי פריג': חברים, נשים את הדברים בפרופורציות – מדובר בהטרדות.
עיסאווי פריג': נמצאות בעיר העתיקה, ובהר הצופים, ובגבעה הצרפתית.
עיסאווי פריג': בכל מקום.
יפעת קריב: אז בכל העולם, בכל - - - מאוד משמעותית בנושא ההטרדות.
עיסאווי פריג': יש בעיה, וזה עובר את הגבול.
עיסאווי פריג': מה שאני מציע, ולמר שמוליק דהן במיוחד, ולאגודת הסטודנטים: אני כערבי מוסלמי אני אומר לכם, צריך ללכת על אלמנט של הסברה, להביך את המטרידים.
עיסאווי פריג': להביך אותם.
עיסאווי פריג': ברמה של כרוזים, ברמה של שיחות במקום.
עיסאווי פריג': יש לך אחות, אתה מסכים שהאחות שלך תעמוד במצב הזה?
עיסאווי פריג': יש לך אימא.
עיסאווי פריג': תלכו ברמה ההסברתית.
יפעת קריב: חבר הכנסת עיסאווי פריג', זה הרבה מעבר להטרדות - - -
יריב לוין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', זה סיפור לא ייאמן - - -
עיסאווי פריג': זה הטרדות.
יפעת קריב: זה הטרדות - - -
עיסאווי פריג': ברמה ההסברתית, תלכו על זה, ואני מוכן לתת יד לזה.
דוד צור: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.
דוד צור: אתה חבר מועצה היום, נכון?
<יואב הרשקוביץ: עוד שנתיים וחצי.
<יואב הרשקוביץ: אני עוד לא חבר מועצה.
<יואב יבין: אני חבר "התעוררות".
<יואב יבין: עוד שנתיים וחצי חבר מועצה.
<יואב יבין: בינתיים, עוד לא.
דוד צור: אוקיי, אבל זה הנציג היחיד שעיריית ירושלים עדיין איכשהו, אני יכול.
דוד צור: למרות שהיא בטח לא שלחה אותך כנציג העירייה, אבל עדיין אין פה נציג עירייה.
<יואב יבין: ממש לא.
דוד צור: אז אני אתן לך לדבר.
דוד צור: אני נותן לך לסכם וזהו, ואני צריך לסכם את הדיון כי אחרת אני מסתבך גם עם יושב ראש הכנסת.
<יואב יבין: טוב, אני אעשה את זה קצר.
<יואב יבין: אני יואב יבין מ"התעוררות".
<יואב יבין: אני רוצה לחזק את העמדה של מר אלדד פוסטן פה, שהפתרון הוא פתרון הוליסטי שכולל שיטור ומצלמות, הוא כולל תשתיות בעיסאוויה, והוא גם כולל פעילות במרחב הציבורי.
<יואב יבין: מה שכנראה חלק מחברי הכנסת פה ומשטרת ישראל לא מבינים זה שהמציאות היא מציאות של פחד.
<יואב יבין: בחורה שהולכת באמצע רחוב ומישהו עובר ונוגע בה לאור היום אל מול אנשים וממשיך לנסוע כאילו כלום לא קרה, בשנייה שדבר כזה קורה זה אומר שיש כרגע שכונה שיש בה מציאות של פחד.
<יואב יבין: ואם המשטרה מתנה את הניידות שהיא מביאה בעוד מתנדבים או שהמשטרה אומרת: על כל נגיעה כזאת, ויש עשרות כאלה ביום; אני גר בגבעה הצרפתית, אשתי לא הולכת אחרי 18:00 לבד בגבעה הצרפתית.
<יואב יבין: יש עשרות כאלה ביום.
<יואב יבין: והם אומרים: אנחנו נוסיף עוד ניידות אם אתם תביאו עוד מתנדבים?
<יואב יבין: מה זה, משא ומתן של האזרחים עם משטרת ישראל?
<יואב יבין: הדבר הזה הוא בושה, והמציאות פה היא מציאות של שנים כבר שנמשכת, וחייבים לטפל בה לעומק.
<יואב יבין: ואני רוצה להודות גם לחברי הכנסת פה שסוף-סוף הביאו את הדבר הזה, שזו מצוקה באמת גדולה ברמה לאומית לפתחה של הכנסת.
דוד צור: תודה, מר יואב יבין.
<ניצן סניור: המילים של מר יואב יבין מדויקות.
<ניצן סניור: אני רק אומר ששמעתי אותך, היה לי מאוד קשה לשמוע.
<ניצן סניור: בשום מקרה לא להאשים את הקורבנות.
<ניצן סניור: ואנחנו - - -
יפעת קריב: אני לא האשמתי את הקורבנות.
יריב לוין: - - - נכון מאוד.
יריב לוין: צודקת לגמרי.
<ניצן סניור: האחריות של האירועים האלה הם חד משמעית של מי שמטריד.
<ניצן סניור: זה דבר ראשון.
<ניצן סניור: אני באמת, כי זה ידעתי - - - כי פשוט יש כאן - - -
יפעת קריב: אבל זה לא מה שאני אמרתי.
יפעת קריב: מי שמטריד בהטרדה מינית צריך להיענש על זה בכל חומרת הדין.
יפעת קריב: לא על זה אני מדברת.
<ניצן סניור: אוקיי.
<ניצן סניור: הקורבנות ואנחנו לא צריכים להתעסק עם הדברים האלה.
<ניצן סניור: אנחנו פונים אליכם, אל הרשויות, אתם נציגים שלנו, כדי שתעזרו לנו.
<ניצן סניור: זה שנים.
<ניצן סניור: אני רק אומר שאני בקבוצה של פייסבוק שנקראת: "אין ביטחון – אין לימודים".
<ניצן סניור: יש לנו כאן מסמך, תמצית של שבעה עמודים, תמצית של מה שקורה.
<ניצן סניור: אתם תזדעזעו כשתקראו את זה.
<ניצן סניור: ואני באמת רוצה לצאת עם הרגשה שאנחנו פונים לא סתם.
<ניצן סניור: אי אפשר שנלך בפחד.
<ניצן סניור: אני לא אומרת: יהודים, ערבים.
<ניצן סניור: הבת שלך סובלת מאוד כמו שאני סבלתי מאוד.
<ניצן סניור: אני ידעתי את הגבעה הצרפתית.
<ניצן סניור: ברחתי, חזרתי להורים שלי שגרים ליד נתניה, כי אני לא - - -
דוד צור: לא אמרת לנו, לפרוטוקול.
<ניצן סניור: ניצן סניור, סטודנטית.
דוד צור: אוקיי, מכיוון שאני הבטחתי לניצן סניור שהיא מסכמת את הדיון אז אני לא פותח אותו עוד פעם, ואני רוצה להגיד כמה מילות סיכום.
דוד צור: קודם כל, אני מודה מאוד לחבר הכנסת יריב לוין שהביא את הנושא הזה.
דוד צור: עד שהשלום יפרוץ, וכמו שידוע לכם אני מהמפלגה שדגל השלום מתנוסס מעל לראשה.
דוד צור: אז עד שהשלום יפרוץ לנו - - -
עיסאווי פריג': - - - לשלום.
עיסאווי פריג': זה לא קשור לשלום, חבר הכנסת דוד צור.
יפעת קריב: נכון, כי גם הערבים סובלים מזה.
דוד צור: אבל חבר הכנסת עיסאווי פריג', מי אמר שכל מה שאנחנו אומרים קשור למשהו?
דוד צור: כל מה שאתה דיברת קודם קשור?
יפעת קריב: אבל זה בדיוק העניין - - -
יריב לוין: זה לא רק הטרדות מיניות - - - זה גניבות, זה בקבוקי תבערה.
עיסאווי פריג': זה הטרדות מיניות.
דוד צור: תן לי גם את הקרדיט - - -
דוד צור: תן לי רגע את הקרדיט - - -
<אריאל אילוז: בקבוקי תבערה זה לא הטרדה - - -
דוד צור: תן לי את הקרדיט לסכם גם במשהו שלא קשור.
דוד צור: אבל עוד לא השלמתי משפט.
דוד צור: ואני אומר את זה בעיקר לחברת הכנסת יפעת קריב.
דוד צור: חברת הכנסת יפעת קריב, אני אומר: עד שהשלום יפרוץ, ועד שאנחנו נתחבק אחד עם השני, יכול להיות, עדיין, אנחנו מדברים פה על היעדר ביטחון של תושבים, של אזרחים, של הסטודנטים, של הילדים שלנו שלא יכולים לנוע בבטחה; שיטרידו אותם מינית, חבר הכנסת עיסאווי פריג' או שיטרידו מינית את האוטו, לצורך העניין.
דוד צור: זרקו אבנים על האוטו.
דוד צור: אז זה לא רק הטרדות מיניות.
עיסאווי פריג': זה טיפול אחר.
דוד צור: או הטרידו מינית - - -
עיסאווי פריג': זה טיפול אחר - - -
עיסאווי פריג': מדברים על הטרדות מיניות - - -
דוד צור: אבל לא רק.
יריב לוין: לא רק - - -
עיסאווי פריג': - - - את זה למקומות לא נכונים.
יריב לוין: אבל על זה, מדברים על הכול - - -
עיסאווי פריג': אתה מכניס את הכול בכול וזה לא טוב.
דוד צור: אני אומר, עם כל הכבוד לרצון שלך לקחת את זה רק להטרדות מיניות - - -
עיסאווי פריג': כי זאת המציאות.
דוד צור: אבל המציאות גם מדברת על בקבוקי תבערה, ומדברת על אבנים - - -
עיסאווי פריג': בקבוקי תבערה - - - גם בכל שטח מזרח ירושלים.
דוד צור: ונכון, אני מסכים.
דוד צור: אבל חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה תיתן לי לסכם את הדיון?
דוד צור: זה שזה נמצא במקומות נוספים אחרים, גם בירושלים וגם לא בירושלים, זה עדיין לא עושה את זה לגיטימי בין שכונת עיסאוויה לבין האוניברסיטה העברית.
דוד צור: עכשיו, מכיוון שאני גם מכיר את המטר מרובע הזה, פעם או פעמיים ביליתי שם כמה לילות במארבים, אני אומר לכם, אני אומר לך, מר שמוליק דהן – אפשר לחסל את התופעה הזאת.
דוד צור: פעם אחת בדרך הגנתית שתשלב, כן, מר אלדד פוסטן מאגודת הסטודנטים, גם מתנדבים.
דוד צור: זו לא מילה מגונה.
דוד צור: בטח לא עושה התניות, מר יואב יבין, להתנדבות כדי להביא לשם ניידות.
דוד צור: זאת אומרת, המשטרה חייבת לקחת את האחריות הזאת עליה כי אין מישהו אחר בהיבט של האחריות.
דוד צור: היא יכולה לממש את האחריות הזאת דרך ביזור של חלק מהסמכויות לניידות שיטור משולב, למתנדבים, לקב"ט האוניברסיטה, בתאורה לרשות המקומית ועוד כהנה וכהנה נושאים תשתיתיים שחייבים להיות מטופלים שם.
דוד צור: עדיין האחריות נשארת רק לפתחה של המשטרה.
דוד צור: ואני מבקש, תת ניצב אמנון אלקלעי, תיקחו יותר את הנושא הזה לתשומת הלב.
דוד צור: ומדובר פה בהטרדות מיניות, אז זה יחסית, ואני אומר פה לכם, תא הסטודנטים, ליו"ר אגודת הסטודנטים: תגישו את התלונות, כי בלעדי תלונות אי אפשר למצות הליכי חקירה והגשת כתבי אישום.
דוד צור: אני שמעתי את נתוני המשטרה.
דוד צור: אני חייב להגיד שזה מטופל בהיבט החקירתי של העניין.
דוד צור: פחות מטופל, לטעמי, בהיבט המבצעי.
דוד צור: יש לכם יחידות משמר הגבול, יש מסתערבים, יש פה – מי זה הבחור שדיבר קודם, שהיה?
דוד צור: איפה היית, בימ"ג צפון?
<עמית ברק: כן, ב"אלון".
דוד צור: אז יש שיטות ודרכים להפעיל - - -
יפעת קריב: - - - משטרה - - - לכיוון הזה.
דוד צור: אבל לא אמרתי הכול.
דוד צור: חברת הכנסת יפעת קריב, עם כל הכבוד אני גם אומר שהמשטרה תפעיל את סמכותה, ושסטודנטים יתחבקו ביניהם בעיסאוויה.
דוד צור: אין לי בעיה עם זה.
דוד צור: אבל לא זה מה שאני אומר.
יפעת קריב: - - - לא מה - - -
<רותם ויצמן: אני התקשרתי ביום שישי האחרון למשטרה ואפילו לא ענו לי.
<רותם ויצמן: ואגב, זה לא היה - - -
דוד צור: אבל אני לא פותח עכשיו דיון.
דוד צור: לכן, אני אומר: המשטרה, תיקחו את העניין הזה ברצינות, תת ניצב אמנון אלקלעי, ותוכלו לחסל תופעה של הטרדות, של זריקות בקבוקי תבערה, של רכוש, יחסית בצורה שניתן להכיל אותה.
דוד צור: עד שיותר מאוחר, מילים גבוהות כמו טיפול הוליסטי וכן הלאה, אני לא נגד, אבל אני עדיין אומר: תיקחו את האחריות שמוטלת לפתחכם ברצינות רבה.
דוד צור: אנחנו נעשה מעקב.
דוד צור: אני מבקש שתעבירו נתונים לוועדה בעוד נאמר שלושה חודשים גם על תשומות, קרי הגברת נוכחות משותפת וגם רק של המשטרה; וגם לתפוקות, לעניין מעצרים, לעניין האם התופעה ירדה, חוסלה, במקרה הטוב, ואז נוכל.
עיסאווי פריג': אני מוכן לתת חלק גם באוניברסיטה במה שקשור.
מירי רגב: בוקר טוב כולם, אני פותחת את הדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בדיון המשך בסוגית הרס העתיקות בהר הבית.
מירי רגב: הצעה לסדר של חברי הכנסת אורית סטרוק, משה זלמן פייגלין, יחיאל חיליק בר.
מירי רגב: כידוע לכם, פורסם – נמצא פה גם היועץ המשפטי של הוועדה – פורסם דוח סודי שהוצג - - -
<עידו בן יצחק: לא פורסם - - -
מירי רגב: אני לא יודעת אם פורסם הדוח, סליחה.
<עידו בן יצחק: המבקר פרסם חלק ממנו בזמנו, רק עמוד או שניים.
מירי רגב: אז ישנו דוח שאומרים שמה שפורסם זה הדוח הסודי.
מירי רגב: אנחנו לא יודעים אם הוא סודי או לא.
מירי רגב: אין לנו דרך לבדוק את זה, אנחנו לא יודעים אם זה הדוח או שזה לא הדוח.
מירי רגב: קיבלתי הנחייה מיושב-ראש הכנסת ובקשה לא לדון בדוח שפורסם ולא לדון בדוח שלא פורסם, משום שברגע שדנים בפרסום – אז לא יודעים אם אנחנו מאשרים את הדוח או מכחישים את הדוח.
מירי רגב: כצנזורית צבאית ראשית לשעבר, אני יכולה להגיד לכם שברגע שפורסם משהו בחו"ל – אתה יכול להגיד: אני מתייחס למה שפורסם בחו"ל.
אריה אלדד: אין לישראל נשק גרעיני, אבל על פי מקורות זרים - - -
מירי רגב: על פי מקורות זרים – אני לא התייחסתי לגרעין באף שלב.
מירי רגב: דוד צור הוא זה שהתחיל את הבלגן הזה – דוד אשם בכל כי הוא בעצם קיים את הדיון הראשון, נכון דוד?
מירי רגב: יותר מתודה יפה, אני אומרת, יותר מתודה יפה, ששני ממלאי מקום – דוד צור וזבולון קלפה – הם פשוט חבל על הזמן, אני רגועה כשהם מנהלים את הוועדה.
מירי רגב: בקיצור, אנחנו לא דנים בדוח שפורסם.
מירי רגב: אנחנו לא יודעים אם זה הדוח הסודי או לא.
מירי רגב: אנחנו עוסקים במה שאנחנו צריכים לעסוק: לשמור על הר הבית, לשמור על כך שאם אכן יש שם עתיקות, כפי שפורסם וכפי שמפורסם באופן גלוי, אנחנו צריכים לשמור עליהן כפי שאני רוצה לשמור על המקומות הקדושים של המוסלמים ושל הנוצרים ושל כל דת אחרת.
מירי רגב: זו זכותנו, זו חובתנו – אין כאן שום היבט, לא קיצוני ולא הזוי ולא משיחי.
מירי רגב: יש פה היבט אחד יהודי-ישראלי שאומר דבר מאוד פשוט: אם אכן יש הרס של עתיקות בהר הבית, אנחנו רוצים להבין מדוע זה כך, מי אחראי לכך ואיך אנחנו פותרים את הבעיה הזאת.
מירי רגב: אנחנו לא מתכוונים לדון בשום דבר סודי, לא מתכוונים לפגוע בביטחון המדינה, לא מתכוונים לפגוע בחיי אדם.
מירי רגב: אנחנו רוצים שהמדינה הזאת תמשיך לפעול כמדינה יהודית ודמוקרטית שנותנת זכויות למיעוטים שנמצאים בה.
מירי רגב: מבחינת היועץ המשפטי של הוועדה: אם לא הבהרתי כראוי את הדברים לטובת הפרוטוקול – נא בבקשה תקן אותי.
<עידו בן יצחק: אין מה לתקן.
מירי רגב: לטובת הפרוטוקול.
מירי רגב: ראשונת הדוברים – אורית סטרוק.
מירי רגב: חברים, לא נרשמתם לדיבור.
משה זלמן פייגלין: אני מבקש להירשם.
משה זלמן פייגלין: את מוכנה שאני אדבר לפנייך, אורית?
מירי רגב: אורית בקשה לדבר ראשונה כי היא צריכה לצאת.
אורית סטרוק: אני לא צריכה לצאת.
משה זלמן פייגלין: אני רוצה בדברי להתייחס לדברים שאמרת.
מירי רגב: לנושא של הדוח החסוי או לא חסוי?
משה זלמן פייגלין: לא לעבור חלילה על מצוות יושב-ראש הכנסת, אבל אחרי ככלות הכול, אנחנו ביקשנו את הדיון ואני רוצה להסביר את חשיבותו לאור מה שאמרת.
משה זלמן פייגלין: כמובן, אף אחד מאתנו לא יודע אם מה שפורסם הוא אכן הדוח או לא הדוח, אבל כפי שאמר חבר הכנסת לשעבר, אריה אלדד, על פי מקורות זרים זהו ככל הנראה הדוח או מסתמן איזשהו ריח של סיכוי כלשהו שזה אכן הדוח.
משה זלמן פייגלין: אם חלילה יתברר אי פעם בעתיד, בעוד 2,000 שנה, שאכן הדוח שפורסם אכן היה דוח המקורי – עד כאן כל ההגדרות שנועדו להכניס את הדברים שאני הולך לומר אל תוך המסגרת הנוקשה שבה הדיון מתברר – אזי יתברר שוב שהמערכת, שלטונות ישראל לדורותיהם מאז 67', עושים שימוש בעלה התאנה הביטחוני על מנת להעביר את הריבונות בלב-לבה של ירושלים בירת ישראל, אט-אט הולך ומצטבר, הולך ומתגבר, לידי הירדנים.
משה זלמן פייגלין: כלומר, זה לא רק שכאשר מונעים ממך להתפלל בהר הבית בשם הביטחון כביכול, עושים זאת למעשה כי הריבונות הועברה לירדנים והם, באמצעות הוואקף, אלו שבאמת מחליטים מי יעלה ומי לא יעלה.
משה זלמן פייגלין: למשל - - -
מירי רגב: משה, אתה לרשום זכות דיבור – אבל רצית לדבר רק על הדוח.
מירי רגב: אז תגיד כמה מילים על הדוח - - -
משה זלמן פייגלין: אני כבר מנצל את זכות הדיבור שלי.
מירי רגב: אבל זה לא הוגן כי הבטחתי לאורית.
אורית סטרוק: אני מסכימה.
מירי רגב: את מסכימה – אז הוא יכול להמשיך לדבר.
משה זלמן פייגלין: אני בסך הכול מנסה להכניס את הדיון לאיזושהי מסגרת, גם כמי שביקש את הדיון הזה בכנסת אני מנסה להבין מה היה הדבר שהדליק אותו והביא אותי לדרוש את הדיון.
משה זלמן פייגלין: עוד מעט ניכנס לרזולוציה שתראה לנו עד כמה מופר החוק ועד כמה מה שנאמר לנו שהכול בסדר מבחינת השמירה על אתרים ארכיאולוגיים לא מתקיים, לא מינה ולא מקצתיה.
משה זלמן פייגלין: אבל אני מבקש להציג בפני חברי הוועדה את המשמעות החמורה בהרבה והכללית שבתוכן הדיון הזה מתנהל.
משה זלמן פייגלין: לאורך כל הדרך, בשם תואנה ביטחונית כביכול, עוקפים את הכנסת, עוקפים את הריבון, עוקפים את העם, ומוסרים את לב-לבה של ירושלים לידי ריבונות זרה.
משה זלמן פייגלין: אני לא יכול לחשוב על החלטה שמחייבת את הכרעת העם באמצעות נציגיו בכנסת יותר מאשר מסירת הריבונות בלב-לבה של ירושלים.
משה זלמן פייגלין: מכיוון שלא רוצים לבוא אל העם ולשאול אותו: אתה מוכן למסור את הר הבית לירדנים?
משה זלמן פייגלין: אז אומרים שיש בעיות ביטחון ובגללן יוצרים בפועל מציאות שאין ריבונות בהר הבית.
משה זלמן פייגלין: יש בעיות ביטחון – אתה לא יכול להתפלל; יש בעיות ביטחון, ועכשיו בגללן אתה לא יכול לפרסם את הדוח של מבקר המדינה.
משה זלמן פייגלין: אני אומר לך גברתי, אין פה שמץ של סיפור ביטחוני, אבל זה לא היה נוח למקבלי ההחלטות, לראש הממשלה ולכל מקבלי ההחלטות המדיניות, שהדוח הזה יתפרסם.
משה זלמן פייגלין: אז מה אמרו לנו?
משה זלמן פייגלין: אמרו לנו: בעיות ביטחון.
משה זלמן פייגלין: לא ביטחון ולא נעליים.
משה זלמן פייגלין: לא ביטחון ולא נעליים – שטויות במיץ עגבניות.
משה זלמן פייגלין: יש החלטה של כל ממשלות ישראל לדורותיהן לוותר אט-אט, היום כבר הגענו למצב כמעט סופני, על ריבונות ישראל בלב-לבה של ירושלים.
משה זלמן פייגלין: לא רוצים להביא את ההכרעה בעניין הזה לעם באמצעות הכנסת, אז מתחבאים מאחורי סיפורי ביטחון – גם בתפילה, גם בפרסום הדוח וגם בכל דבר אחר.
משה זלמן פייגלין: השוטרים הנכבדים והחביבים שנמצאים כאן לא צריכים להימצא כאן.
משה זלמן פייגלין: הטענות שלנו לא נגדם – הטענות שלנו הן כלפי הפוליטיקאים שמחביאים מפני העם את ההכרעה המדינית החשובה ביותר מאחורי טענות ביטחון.
מירי רגב: תודה רבה לך, חבר הכנסת פייגלין.
מירי רגב: אתה רוצה להציג את המצגת בהמשך לדברי פייגלין?
<מיכאל פואה: בשמחה, אבל אורית - - -
מירי רגב: אני מבקשת, ישראל כספי, שאתה גם תציג כמובן.
מירי רגב: אתה מהוועד למניעת הרס עתיקות וגם כדי להכניס אותנו לקונטקסט – כולם חושבים שכל מי שיושב פה זה בעלי כיפות.
מירי רגב: אז גם שנראה שאתה לא, ונראה מי זה הוועד הזה שבעצם אחראי על הסוגיה ורוצה לטפל בסוגיית הרס העתיקות.
מירי רגב: חשוב שגם הציבור יבין, כי כשמדברים על הר הבית ישר חושבים שמי שמדבר על הר הבית הוא קיצוני, אז שיראו שיש כאן אנשים שלא כולם עם כיפות ולא כולם דתיים ולא כולם קיצוניים.
מירי רגב: בבקשה, אורית סטרוק.
אורית סטרוק: אני בלי כיפה ואני קיצונית.
אורית סטרוק: גברתי היושבת-ראש, אני חושבת שהשאלה הראשונה שאנחנו צריכים לדון בה היום היא השאלה: האם משקרים לכנסת?
אורית סטרוק: אני אסביר: כמו שאמרת בראשית דברייך, הדוח הסודי או מה שנחזה להיות הדוח הסודי, פורסם באתר אינטרנט בחוץ לארץ.
אורית סטרוק: עדיין אין איסור על שיטוט באינטרנט ואין איסור על הדפסת חומר מתוך האינטרנט, לכן אני הדפסתי את הדוח הזה.
אורית סטרוק: אני רוצה להגיד לך שהדבר הראשון שנתקלתי בו בדוח הזה, כשלמדתי אותו בעיון, לא קשור להרס עתיקות אבל הוא קשור לנושא שעלה פה בוועדה אצלך פעם אחר פעם והתחבטנו בו ארוכות ושמענו עליו גרסה שלפי הדוח היא גרסה שקרית.
מירי רגב: לפי הפרסום, לפי הפרסום.
אורית סטרוק: לפי מה שנחזה - - -
מירי רגב: אנחנו לא יכולים לדבר על הפרסום.
אורית סטרוק: אנחנו לא נדבר על הפרסום ואת תכף תראי שלא צריך לדבר על הפרסום.
מירי רגב: אני מבקשת שלא תתייחסי לפרסום.
מירי רגב: תגידי את דברייך בלי התייחסות לפרסום, אחרת אני אצטרך להפסיק את הדיון.
דוד צור: תגידי: קראתי מאמר.
שולי מועלם-רפאלי: קראתי באינטרנט.
אורית סטרוק: מה שקראתי באינטרנט מתייחס להחלטת ממשלה שהחליטה ממשלת ישראל: בשנת 67' בישיבתה הראשונה, החליטה ועדת השרים להורות לרב גורן להימנע מכל פעולה הקשורה ארגון תפילות, מדידות וכדומה על הר הבית והוחלט כי משיעלו בכניסה להר הבית מתפללים יהודים – יופנו על-ידי כוחות הביטחון לכותל המערבי.
אורית סטרוק: מירי, את יודעת שהציטוט הזה הובא בפנינו שוב ושוב כראיה לכך שהממשלה אסרה, שישנה החלטת ממשלה שאוסרת - - -
מירי רגב: כן, הובא מאות פעמים.
מירי רגב: אנחנו הבאנו אותו בפרוטוקולים שלנו.
אורית סטרוק: ובכן, מה מופיע באינטרנט כעמדת מבקר המדינה בהתייחס לזה?
מירי רגב: את לא יכולה להיכנס לזה, אורית.
אורית סטרוק: בסדר, אז לא בגלל האינטרנט.
אורית סטרוק: יש גבול – אי אפשר לשקר - - -
דוד צור: נקיים דיון בוועדה החסויה.
מירי רגב: אני לא יכולה גם בחסויה לקיים דיון על זה.
מירי רגב: אני מבקשת לא להתייחס לדוח.
מירי רגב: אם את רוצה – תדברי עניינית.
אורית סטרוק: אני לא מתייחסת לדוח.
מירי רגב: את וחבר הכנסת פייגלין ביקשתם דיון מהיר שאושר בנשיאות.
מירי רגב: תתייחסי לדיון בנושא הרס עתיקות בהר הבית, בבקשה.
אורית סטרוק: דרך השיטוט באינטרנט גליתי שמהפרוטוקולים של הדיון בוועדת השרים באותו אוקטובר 67' עולה בבירור שלא התקבלה החלטה כללית לאסור תפילת יהודים בהר הבית.
אורית סטרוק: לכן אנחנו לא צריכים כבר שום דוח ושום אינטרנט – אנחנו יכולים לבקש מהייעוץ המשפטי של הכנסת או מעובדי הוועדה הנכבדה שלך לחפש את הפרוטוקול של ועדת השרים מאוקטובר 67' - -
מירי רגב: יש לנו את זה.
<מיכאל פואה: אני יכול להציג את זה.
מירי רגב: יש לנו את פרוטוקול ועדת השרים – הצגנו את זה.
אורית סטרוק: - - לפיו עולה באופן ברור שמעולם הממשלה לא התכוונה, ומבקר המדינה כפי הנראה גם סבר כך, לאסור תפילת יהודים בהר הבית.
אורית סטרוק: לי יש פה תחושה שמישהו שיקר לוועדה באופן שיטתי ועלי זה לא מקובל – זה דבר ראשון.
אורית סטרוק: הדבר השני שלמדתי מהאינטרנט הוא, שגם בדיון הקודם שנוהל בראשותו של דוד צור, לא אמרו לנו את האמת.
אורית סטרוק: זה מאוד מצער וזה מחייב בדיקה.
אורית סטרוק: אני רוצה פה להתייחס לדברים שלמדתי מהאינטרנט – למדתי שמחודש ספטמבר 96' לא קיימו מפקחי רשות העתיקות ומפקחי עירית ירושלים פיקוח שוטף בהר בהתאם להנחיות היועץ המשפטי לממשלה.
אורית סטרוק: המשטרה לא נדרשה להגביר את שיתוף הפעולה עם רשות העתיקות והעירייה, ונמצא שמדיניות האכיפה שנקבעה בהנחיות היועץ המשפטי לממשלה איננה מיושמת במלואה והרשויות מקיימות באופן חלקי בלבד את חובת הפיקוח השוטף והדיווח המוטלות עליהן.
אורית סטרוק: לפיכך, אין ליועץ המשפטי לממשלה תמונה שלימה בנושא הפרות החוק בהר הבית.
אורית סטרוק: גם למדתי מהאינטרנט שוועדת השרים שעליה סיפרו לנו כאן בדיון הקודם, למעשה לא התכנסה ולא מתכנסת ולא מקבלת דיווחים ולא מקבלת החלטות.
אורית סטרוק: למדתי מהאינטרנט שמי שמקבל החלטות לגבי הרס העתיקות השיטתי – שגם עליו למדתי מהאינטרנט – הרס שיטתי של עתיקות בהר הבית, שהוואקף מבצע שם בכוונה, ואני לא אמנה כאן את כל הפריטים הארכיאולוגיים שנהרסו כי את זה יעשו הארכיאולוגים שמבינים יותר ממני - -
מירי רגב: תכף הם יציגו את הדברים.
אורית סטרוק: - - אבל מי שלמעשה מפקח על ההרס הזה זו המשטרה.
אורית סטרוק: לפי החוק שלנו, שאנחנו בכנסת חוקקנו ואנחנו אמונים לוודא שרשויות המדינה שומרות עליו, לא המשטרה אמורה לפקח על הדברים האלה: יש רשות העתיקות, יש עיריית ירושלים.
אורית סטרוק: כל אלה לא ממלאים את התפקיד שלהם – לכן אני חושבת שהגיע הזמן שאנחנו נקבל דיווחי אמת בכנסת ונשמע מה באמת עושה המשטרה, מה באמת עושה רשות העתיקות - -
ישראל חסון: הוחלט שמתחילים בזה בקדנציה הבאה – לא עכשיו.
אורית סטרוק: - - ומה באמת עושה העירייה ומה באמת עושה – או בכלל לא עושה – ועדת השרים הנכבדה.
אורית סטרוק: למדתי, אגב, עוד דבר: מבקר המדינה, לפי האינטרנט, חשב שהיועץ המשפטי לממשלה צריך לבחון מחדש את המלצותיו בנושא הזה.
מירי רגב: אני לא אתן לך להמשיך לדבר פה.
מירי רגב: אני מבקשת, אני מכבדת את היושב-ראש.
אורית סטרוק: אמרתי די, אמרתי די.
אורית סטרוק: גם אני מכבדת את היושב-ראש.
מירי רגב: אז אם את מכבדת אותו, תכבדי אותי – אני לא רוצה להפסיק את הדיון הזה.
אורית סטרוק: אני מכבדת גם את יושבת-הראש.
מירי רגב: תפני ליושב-ראש – אני פונה ופועלת על פי הנחיות היושב-ראש.
מירי רגב: ביקשתי ואושר לי להמשיך לקיים דיון המשך לדיון שהתחיל דוד צור בעניין הצעה לסדר שלכם, שהופנתה לוועדה, בהרס עתיקות.
מירי רגב: בואו נתעסק בעניין הזה בלבד.
משה זלמן פייגלין: נראה לי שקיבלתנו תמונה.
דוד צור: יש לי שאלה לסדר: למה אנחנו לא יכולים לקיים, כפי שסוכם בדיון הקודם, דיון בוועדה החסויה בנושא הדוח?
מירי רגב: משום שהנושא הזה - - -
משה זלמן פייגלין: אני אומר לך מדוע, דוד - - -
מירי רגב: לא, לא – אתה לא תגיד מדוע - - -
דוד צור: אני שואל את יושבת-הראש.
מירי רגב: אני אגיד לך – משום שהנושא הזה, כל מה שקשור בדוח מבקר המדינה, דנים בו בוועדה לביקורת המדינה.
מירי רגב: גם לה יש אפשרות לעשות את הוועדה המצומצמת לעניינים שלה.
אורית סטרוק: אז אנחנו נגיש בקשה לדיון מהיר גם שם.
מירי רגב: תגישו, אין לי בעיה.
אורית סטרוק: למה בכלל מסתירים את הדברים האלה?
אורית סטרוק: כל ילד יכול להיכנס לאינטרנט ולקרוא אותם.
ישראל חסון: לפי דעתי, כדי לא לסבך לעצמכם את החיים, אתם צריכים לתקוף את הסוגיה של חסיון הדוח.
מירי רגב: על זה אני הולכת לדבר.
מירי רגב: על זה אני הולכת להוציא מסמך.
ישראל חסון: חסיון הדוח של מבקר המדינה, יגיד לך כל יועמ"ש, הוא צריך להיות מה שנקרא מאוד חד וחלק בהגדרות שלו - - -
מירי רגב: גם בית המשפט אמר את זה לצנזור הצבאי הראשי – צריכה להיות פגיעה ודאית, ממשית, בביטחון המדינה.
מירי רגב: אם צריכים להוכיח - - -
שולי מועלם-רפאלי: - - - מדברים אתנו על - - -
מירי רגב: חבל לי לבזבז את הדיון על זה.
דוד צור: הדיון הזה היה לפני שבועיים.
דוד צור: אני רוצה להבין – אם אנחנו ניחשף לדוח באותה ועדה מצומצמת שנעשה אותה במשותף עם ועדת המשנה של הוועדה לביקורת המדינה, אז נוכל לתקוף את חיסיון הדוח.
אורית סטרוק: אין חסיון דוח, דוד צור, תירגע.
אורית סטרוק: במאה ה-21 כל ילד יכול להיכנס לאינטרנט ולהוריד - - -
מירי רגב: אמרת את דברייך.
מירי רגב: דוד צור, אני תכף אתייחס לעניין.
ישראל חסון: הוועדה הסודית של ועדת ביקורת המדינה היא ועדה של שני אנשים
<עידו בן יצחק: לא, לא.
<עידו בן יצחק: זאת לא הוועדה שהחליטה על החיסיון.
<עידו בן יצחק: יש שתי ועדות משנה - - -
דוד צור: מי החליט על החיסיון?
מירי רגב: אני מבקשת שיהיה פה שקט, בבקשה.
דוד צור: זה הדיון.
מירי רגב: תכף אני אגיד על מה הדיון.
מירי רגב: אם אתם חושבים שזה הדיון – זה דיון אחר.
מירי רגב: אני רוצה בסופו של דבר לקדם, להוציא מהר הבית את הטרקטורים.
מירי רגב: אני מעשית עכשיו – אתם רוצים לטפל בדוח?
מירי רגב: לכו למזנון ותדברו של הדוח.
מירי רגב: אני פה רוצה לעסוק במה שצריך להוציא מהר הבית – זה הכול.
מירי רגב: בשביל זה נמצאת פה המשטרה, בשביל זה נמצאים פה מרשות העתיקות ובזה אני רוצה לעסוק.
מירי רגב: את רוצה להתעסק בדוח?
אורית סטרוק: אני רק רוצה שיתנו נתוני אמת.
מירי רגב: אני מקבלת את זה ואני אסכם על זה ואני אפנה מכתב ליועץ המשפטי של הכנסת – שעצמאות הכנסת כל כך חשובה לו בדברים מסוימים – ואני בעניין הזה מקבלת במאה אחוז את דברי חבר הכנסת ישראל חסון, שצריך לשחוח מכתב על חסיון הדוח, מדוע הוא בכלל צריך להיות חסוי?
מירי רגב: אנחנו צריכים לדעת מה יש בו.
מירי רגב: כי אם יש בו פגיעה ודאית, ממשית, בביטחון המדינה אז צריך באמת לפטור אותו.
מירי רגב: מי שקובע אם יש פגיעה ודאית, ממשית, בביטחון המדינה זה הצנזור הצבאי הראשי במדינת ישראל.
מירי רגב: זה החוק.
<עידו בן יצחק: לא במקרה הזה.
מירי רגב: אז לא במקרה הזה.