GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מוריס חן: האנשים האלה לעיתים מבצעים את משימתם תוך סיכון חייהם, וצריך לקחת את זה בחשבון.
עיסאווי פריג': אני לא חולק עליך, המשטרה עושה את עבודתה, אבל במקרה של נושא הדיון, יש הרבה ליקויים.
דוד צור: חברת הכנסת זנדברג בבקשה.
תמר זנדברג: בנושא האלימות המשטרתית, זו לא פעם ראשונה ולא אחרונה, שהוועדה הזו, המליאה, הכנסת, ועדות חקירה פרלמנטאריות, מטפלים בנושא ולאורך שנים.
תמר זנדברג: אני רוצה לציין את הפגנות המחאה החברתית בנושא הגז, מול הבית של תשובה, מול הבית של השר סילבן שלום, הפגנות נגד חוק פראוור בדרום, בעצמי יזמתי דיון בוועדה, שהוצמד לדיון היום, על הפגנה של חרדים, שבהם נעצר גם עיתונאי ליד הקבר של עובדיה יוסף בירושלים.
תמר זנדברג: היום שמענו שהיה אמור להיות מפנה ואני מקווה שסוף סוף בוטלה הפארסה במשפט של דפני ליף, שגם הוא היה בסופו של דבר מקרה של אלימות משטרתית.
תמר זנדברג: האלימות המשטרתית, כמו שציינת את הפרהסיה, זה לא עשב שוטה שהדברים מתרחשים רחוק מהעין, כמו הקללות שנאמרות כשאף אחד לא רואה וזה מתסכל ולא יודעים מה לעשות.
תמר זנדברג: אבל האלימות המשטרתית, לא רק מתנהלת בפרהסיה, האלימות המשטרתית זו אחת הפרקטיקות המשטרתיות הממוסדות.
תמר זנדברג: אני אומרת את זה בכאב.
דוד צור: את טועה, אני אסביר לך למה את טועה.
תמר זנדברג: אחת הפרקטיקות, שנעשה בהם שימוש כדי להרתיע, כדי להרחיק עדות, כדי שלא רק לא יהיו הפרות סדר ולא רק לא יהיו מקרים שקצת חורגים, שלא יוריד חלילה אזרח אתה רגל לכביש, אלא גם שלא תהיה ההפגנה החוקית והלגיטימית.
תמר זנדברג: בהקשר הזה, זה לא מקרה, שהאלימות המשטרתית החריפה ביותר, המאיימת ביותר ובמידה ביותר גם המצליחה ביותר, היא נגד מיעוטים.
תמר זנדברג: הציבור הערבי, קודם מופלה באופן כללי בישראל, אחר כך בחוק פראוור, שהמדינה, באופן מוסד, מרשה לעצמה ליזום חוק גזעני ואז משתמשת בפרקטיקה גזענית כאשר יש הפגנה לגיטימית נגד החוק הגזעני הזה.
תמר זנדברג: אותו דבר נגד הציבור החרדי ובכוונה אני מקשרת בין המקרים.
תמר זנדברג: זה דיון שגם אני יזמתי, נגד ציבור שגם כך מוחלש ומופלה ואז לוקחים עיתונאי, בגלל שיש לו כיפה ופאות והוא חוטף מכות.
תמר זנדברג: אותו דבר לגבי הפעילים החברתיים, אני רוצה שניקח את המקרה של דפני ליף, שזכה להרבה כותרות וממנו נשליך למקרים האלה.
תמר זנדברג: נבין שזו פרקטיקה, זו אותה אלימות.
תמר זנדברג: זו משטרה, שהחוק עומד לצידה, אבל היא משתמשת בכלי שלה, כי לנהוג באלימות, כאחרונת העבריינים.
תמר זנדברג: זה הלקח שיש לנו ללמוד מכאן ואני חושבת שהוועדה צריכה לקיים עוד דיון, בו ישתמשו הגורמים הבכירים.
תמר זנדברג: אלה הפגנות דמוקרטיות, אלה לא הפרות סדר וזה לא שום דבר כזה.
<איילת נאור: שמי איילת נאור מקרן אברהם.
<איילת נאור: בשנים האחרונות אנחנו מפעילים מיזם, שעוסק ביחסים בין המשטרה לחברה הערבי.
<איילת נאור: למיזם הזה יש היבטים שונים, גם היבטים הכשרתיים וגם היבטים של פעילות בשטח, עם המשטרה ועם הציבור הערבי.
<איילת נאור: אני אתחיל במה שנראה לנו כמובן מאליו, אבל אני לא בטוחה כל כך כמה הוא ככה, כמובן שאלימות מילולית ופיזית של משטרה ושל שוטרים היא לא לגיטימית והיא לא חוקית וזה צריך להיות מובן.
<איילת נאור: דברו על הפרות סדר, הפגנות חוקיות, הפגנות בלתי חוקיות, חלק מהמקרים היו הפגנות חוקיות ואחד התפקידים הראשונים של המשטרה זה להגן על האזרחים, לאפשר להם את חופש הביטוי ואתה ביטחון של המפגינים וזה המובן מאליו.
<איילת נאור: עוד דבר שנאמר פה וגם צריך להיות ברור מאיליו, שלא משנה איזו התפרעות יש ולא משנה איזו הפרת סדר יש, יש דרכים להתמודד אתה וזה לא מצדיק את העדויות המחרידות ששמענו פה.
<איילת נאור: זה כדי לשים את הדברים על השולחן באופן ראשוני.
<איילת נאור: חבל שצריך להגיד אותם, כי אם הם היו ברורים מאליו, אולי היינו שומעים פחות על תופעות כאלה.
<איילת נאור: דבר שני, עלה הנושא של הכשרות השוטרים ואני חושבת שזו נקודה מאד חשובה.
<איילת נאור: הכשרות של שוטרים, גם לגבי התנהגות מקצועית, גם לגבי נושא זכויות אדם ובאופן ספציפי, שנוגע לקשרים של המשטרה עם המיעוט הערבי, יש מיעוטים נוספים, אבל המיעוט הערבי מאד ייחודי.
דוד צור: אתם נמצאים בתכנית ההכשרה?
<איילת נאור: בשנים האחרונות, עד לפני שנה, היינו מעורבים בהכשרות באופן ספציפי בכמה קורסים במשטרה החל מקורסים של שוטרים ועד לקצונה הבכירה ביותר, שעסקו בדיוק בסוגיה של קשר מיעוטים-משטרה.
דוד צור: מה קרה בשנה האחרונה?
דוד צור: למה זה הופסק?
<איילת נאור: אנחנו גם פתחנו הכשרות וגם העברנו אותם ולצערנו בשנה וחצי האחרונה אנחנו כבר לא עושים אותם.
<איילת נאור: אנחנו מאד מקווים שהמשטרה תשתמש בחומרים שפתחנו.
דוד צור: תקציב?
<איילת נאור: זו החלטה של המשטרה, שהיא רוצה לעשות הכשרות מהסוג הזה בעצמה.
<איילת נאור: הצענו להם את הפיתוח של ההכשרות שלנו ואני מקווה שייעזרו בנו, לחות כדי להכשיר את המכשירים.
<איילת נאור: זה מאד חשוב, ראינו בכיתות כמה זה חשוב, כי זו סוגיה מורכת מכל הכיוונים.
<איילת נאור: דבר אחרון, לגבי הקונטקסט הרחב של הדברים.
<איילת נאור: המשטרה, בשנתיים האחרונות מדברת ואף עושה, מנקודת המבט שאני רואה את הדברים, לכיוון של יצירת שותפויות עם הקהילות הערביות, לביסוס יחסי אימון.
<איילת נאור: המשטרה מבינה שמשטרה אפקטיבית צריכה להיות גם לגיטימית.
<איילת נאור: היא עושה פעולות בשטח והן פעולות מבורכות.
<איילת נאור: אבל רואים שני קווים מקבילים שלא יכולים ללכת ביחד.
<איילת נאור: מצד אחד לא ניתן לייצר ועדות ועיר ללא אלימות, הדברויות, שותפויות וללכת עם המנהיגות הערבית ולדבר אתה, לשמוע את הצרכים שלה ומצד שני, שקורות תופעות כאלה ומשתיקים אותם ולא שומעים עליהם ואין שקיפות כלפי הציבור, גם לגבי חקירות מח"ש וגם לגבי התנהגות השוטרים, זה לא הולך ביחד.
<איילת נאור: אי אפשר להשיג את המטרה כשהולכים בשני קווים מקבילים.
<נדאל עותמאן: אני עו"ד נדאל עותמאן, מנהל המטה למאבק בגזענות בישראל במרכז מוסאווא.
<נדאל עותמאן: אפתח בנתון חשוב מאד, שאני רוצה לברך את המשטרה עליו, דו"ח הגזענות השנתי, שמוציא המטה למאבק בגזענות בישראל מראה כי יש ירידה באירועי אלימות גזענית כלפי אזרחים אתיופים, בין השנים 2012 ל-2013, יש ירידה משמעותית מ-24 מקרים ל-4 מקרים, לעומת זה שאין ירידה במקרה אחד כנגד הציבור הערבי.
<נדאל עותמאן: ההסבר היחיד שיש לנו הוא שזה עניין של מדיניות.
<נדאל עותמאן: כשהמשטרה או המשרד לביטחון פנים רוצה להוביל מדיניות שיכולה להוריד מקרי אלימות כנגד אזרחי המדינה, היא יכולה לעשות זאת.
<נדאל עותמאן: היא עשתה את זה בהקשר של אזרחים אתיופים, שאני מברך עליו, זה חשוב מאד, אבל היא לא עושה את זה בהקשר של אזרחים ערבים.
<נדאל עותמאן: זה מצער ואומר דרשני.
<נדאל עותמאן: אמשיך מהנקודה שסיימה חברתי, לא ייתכן שמובילים מדיניות של הידברות, מנסים להקים ועדות ופורומים ומצד שני, מובילים מדיניות של הפחדה.
<נדאל עותמאן: הפחדת הציבור הערבי והנוער הערבי, שמנסה להביע את דעתו ומנסים למנוע ממנו, לא על ידי ניעת הפגנה אלא על ידי הפחדה.
<נדאל עותמאן: ההפחדה הזו של הצעירים הערבים, היא מה שצריך לצעוק לשמים, כי אם תרצו או לא תרצו, הצעירים הערבים לא פוחדים ביותר.
<נדאל עותמאן: אז, אותם ערוצים של הידברות, של הפורומים, צריכים לדון גם בעניין המדיניות של המשטרה, מדיניות ההפחדה הקיימת.
<נדאל עותמאן: אני יכול להעיד באופן אישי, כעורך דין, ב-15/7 הייתי בהפגנות בבאר שבע והגעתי למשטרת באר שבע כעורך דין, על מנת לייצג ולייעץ לעצורים שהיו שם.
<נדאל עותמאן: היחס המשפיל הוא גם כלפי עורכי דין ערבים לא רק כלפי העצורים.
<נדאל עותמאן: חשוב לקיים עוד דיונים בעניין.
<נדאל עותמאן: יש לנו עניין, במטה למאבק בגזענות לפתוח, לא בהידברות, אלא בניסיון מול המשטרה, לבדוק אם תשים לעצמה יעדים.
באסל גטאס: אני רוצה להביע הזדהות עמוקה עם כל מה ששמעתי, במיוחד מטאלב.
באסל גטאס: הלב שלי בוכה על עדות כזו.
באסל גטאס: בן אדם מבוגר, מול הילדים שלו, עומד שוטר ומשתין עליו.
באסל גטאס: איך אתה אדוני, אחרי שאתה שומע עדות כזו, אתה יכול לדבר ככה?
באסל גטאס: לפחות תגנה ותגיד שלא תישן עד ששוטר, שעושה דבר כזה, ייכנס לבית כלא.
באסל גטאס: תיקחו אותו למכונת אמת.
באסל גטאס: אני אומר לך אדוני, חבר הכנסת דוד צור, שגם היית קצין לשעבר, חוויתי מניסיון אישי , יחד עם ד"ר חנא סוויד, שהיינו סטודנטים בטכניון, כל מה ששמעת כאן, אנחנו עברנו אישית.
באסל גטאס: מי שיושב על ידך, הורשע בשנת 77 בתקיפת שוטר וגרימת חבלה חמורה.
באסל גטאס: מה שהציל אותי מלשבת בכלא על תנאי, זה דו"ח בית חולים בנהריה, על כמה הותקפתי בתחנת המשטרה.
באסל גטאס: אני רוצה לציין, שכנראה מוועדת אור עד הוועדה שתקום בעתיד, לא השתנה כלום, חוץ מדבר אחד ואמרתי את זה גם לשר, הם פיתחו שיטות איך לא לירות.
באסל גטאס: כל דבר אחר מותר, חוץ מלירות ולהרוג.
באסל גטאס: כנראה שזו הייתה המסקנה מוועדת אור.
באסל גטאס: הייתי בכל ההפגנות, עמדתי מול השוטרים ודיברתי עם הקצינים.
באסל גטאס: הייתי בלב ההפגנות וראיתי את ההתנהגות.
באסל גטאס: אפילו אם אנשים ירדו לכביש ועברו על החוק, מי אמר שמותר לך לתקוף אותם בצורה כל כך ברוטאלית?
באסל גטאס: מי נתן לך את הרשות כשוטר לרמוס עם הסוס שלך בנות וילדים.
באסל גטאס: דבר אחרון, שאני מבקש לחקור עד העומק בדיוני הוועדה, זה השימוש במסתערבים בהפגנות אזרחיות בתוך הארץ.
באסל גטאס: בהפגנה בחיפה ב-30 בנובמבר נאלצתי לעמוד על ידם בפחד אדיר שאנשים יזהו אותם ואני רואה את הנשק החי שנמצא לידם ופחדתי ממצב של ירי.
באסל גטאס: למה להכניס מסתערבים בין אנשים כאלה?
באסל גטאס: זה הדבר שיביא בסופו של דבר להרג ולרצח אנשים.
באסל גטאס: צריך לפנות באופן ברור ביותר, ששימוש במסתערבים בהפגנות אזרחיות הוא שימוש בלתי חוקי.
דוד צור: אני מצטער שאני לא יכול לתת לכל חברי הכנסת להתבטא, כי אני חייב לסיים יהיה לזה דיון המשך.
עיסאווי פריג': שתהיה הצעת החלטה לדיון המשך, בדיון ישבנו ביננו לבין עצמנו.
דוד צור: גם זה משהו.
טלב אבו עראר: עדיין לא קבלנו תשובה עניינית לגבי מכובדי השוטר, שתפקידו רמ"ח תכנון וחירום, מה זה קשור בכלל לענייננו?
טלב אבו עראר: זה מלמד על זלזול בציבור הערבי ובדיון של הוועדה היום.
טלב אבו עראר: ידוע לכולנו שהמשטרה נלחמת בעבריינים, אבל מה כאשר השוטרים עצמם הם העבריינים בהתנהגות כלפי המפגינים הערבים, מי יטפל בהם.
עיסאווי פריג': אל תכליל.
עיסאווי פריג': אנחנו לא רוצים להכליל.
דוד צור: אם אני הייתי אומר לו את זה, היו אומרים שאני משוחד.
טלב אבו עראר: אני לא רוצה להכליל ויש במשטרה אנשים ברמה יותר גבוהה מזה.
טלב אבו עראר: אבל מי שמשתין על פניו של מפגין הוא פושע.
עיסאווי פריג': זה פושע.
עיסאווי פריג': אבל זה לא כולם.
טלב אבו עראר: הוא לא חמוש, אין לו נשק, לא בא לריב, מה אתה משכיב אותו על הצפה ומתחיל לחבוט בו?
טלב אבו עראר: אני מבקש דיון ענייני, טיפול עם כל גורמי המשטרה.
טלב אבו עראר: המשטרה פועלת כאילו נגד המפגינים הערביים ביד מברזל לעומת יד של משי כלפי המפגינים היהודים.
טלב אבו עראר: בין אם זה חרדים - - -
דוד צור: אמרה לך חברת הכנסת זנדברג שזה לא ככה.
טלב אבו עראר: לגבי המשטרה שמשתמשת בדרכים פסולות, המסכנות את שלום הציבור באמצעים פסולים, כדי להשיג את היעד.
טלב אבו עראר: אני אביא דוגמה חיה לסכסוך שהתגלה בין שתי משפחות ברהט לפני כחודשיים.
טלב אבו עראר: מעולם לא שמעתי שבא אחד משני הצדדים כדי לבקש אישור להתאסף ולהפגין מול המשפחה השנייה.
טלב אבו עראר: מדובר בסכסוך בין שתי שמפחות.
טלב אבו עראר: אתה כמשטרה נותן אישור כדי להפגין כנגד המשפחה השנייה, במיוחד במגזר הבדואי?
טלב אבו עראר: התובע המשטרתי אומר נכון, נתנו אישור, כדי שהמשטרה השנייה תצא עם הנשק ואנחנו נאסוף את הנשק.
טלב אבו עראר: תציין את זה ותביא את זה לאחראים עליך.
דוד צור: האם יש שאלה מנציגות התלמידים.
<מאסה עומאר: אנחנו נגד אלימות מכל סוג.
<מאסה עומאר: רציתי לשאול, למה השוטרים האלה, שמשתמשים באלימות, לא ידועים, הם חייבים לעמוד לדין ולקבל עונש.
דוד צור: שאלה טובה וזו בדיוק השאלה שמפנים למשרד המפשטים.
<גבריאלה פיסמן: אני חייבת לומר שהתיאורים שנשמעו כאן הם באמת תיאורים חמורים ביותר, מכל היבט שהוא.
<גבריאלה פיסמן: גם השימוש הלא מדתי בכוח, הפגיעות בגוף, ההתבטאויות הגזעניות, כל הדברים האלה חמורים ביותר בלי קשר למגזר שכלפיו הוא הופעל והדברים האלה מחייבים בדיקה.
עיסאווי פריג': יש קשר למגזר כלפיו זה הופעל.
<גבריאלה פיסמן: הדברים האלה חמורים באופן אובייקטיבי.
<גבריאלה פיסמן: מאחר שלא נמצאת כאן נציגות של מח"ש, אני מבקשת מהוועדה לקבל את הפרטים של כל התלונות הספציפיות כדי שאוכל להעביר למח"ש ונוכל להגיע עם תשובות לדיון הבא, שאני מניחה שמכל מקום תהיה גם נציגות של מח"ש.
דוד צור: אני מודה לחברת הכנסת חנין זועבי שהעלתה את הסוגיה.
דוד צור: סוגיית אלימות המשטרה כנגד האזרחים, היא סוגיה טעונה שמלווה את עשיית המשטרה שנים.
דוד צור: צוינה פה ועדת אדן המפורסמת, שבעקבותיה גם הוקם מח"ש, נדמה לי בשנת 92, בהחלטה ברורה, כדי שלא משטרת ישראל תחקור את האלימות של השוטרים שלה.
דוד צור: אני אומר לכם, שבזמנו הייתה מחלקת חקירות פנים במשטרה ישראל, מה שנקרא מח"פ, היא הייתה אימת השוטרים ואני אומר לכם את זה מניסיון.
דוד צור: דווקא מתוך רצון להראות שהמשטרה לא חוקרת את עצמה, למח"ש יש פחות כלים ממה שהיה למח"פ, כדי לבצע את החקירות האלה.
דוד צור: אבל לא נשנה עכשיו את הגלגל, מח"ש צריכה לבוא לוועדה ולמסור דו"ח מסודר של כמות התיקים שנפתחו לאורך שנים, בנושא סדר ציבורי ולא בהכרח רק בנושא הזה, בנושא אלימות משטרה.
דוד צור: יש אלימות שוטרים במעצרים, שלא בהכרח במסגרת של הפרות סדר.
תמר זנדברג: הכוונה רק על אלימות משטרתית, לא בנושאים אחרים.
דוד צור: ברור, אני מדבר על אלימות, לא על טוהר מידות.
דוד צור: לפי הנתונים שהציגה לנו חברת הכנסת זועבי, הנתונים מאד דלילים של אכיפה.
דוד צור: אני אומר לכם שזה מטיל כתם על המשטרה מהסיבה הפשוטה, אני אמנם לא נחשד באובייקטיביות גדולה מידי אבל עדיין אומר לכם, גם כמי שהיה מפקד בכיר, הפעילות החריגה הזו של שוטרים אלימים ויש כאלה, שאו שעשו סובלימציה מהתסכולים שלהם והגיעו ללבוש מדים, או כאלה שלקחו את הסמכויות שניתנו להם למקום רע מאד, שהחוק אינו מתיר.
דוד צור: הם מטילים כתם על עבודת המשטרה.
דוד צור: לכן ההנחיה ברורה, החינוך והאכיפה הפנים משטרתית תמיד חייבת להיות לא לשל עצימת עין, לא קשר של שתיקה ולאכוף התנהלות של שוטרים חריגים, שצריך להוציא אותם מהארגון.
דוד צור: אני אומר לכם, בניגוד למה שאמרה כאן חברת הכנסת זנדברג, אין מדיניות משטרתית שמאפשרת שימוש חריג בכוח.
תמר זנדברג: זה אולי לא כתוב בשום מקום אבל בפועל זו הפרקטיקה.
דוד צור: אין מדיניות משטרתית כזו.
דוד צור: להפך, יש מדיניות שאוכפת הפוך.
דוד צור: אני לא מייצג את המשטרה, למרות שיכולתי לעשות את זה כנראה בכבוד רב, אבל אני מוחה על העניין, הדיון שהיה לא היה עקר, חשוב שהוא נשמע, אבל הדיון לא מיצה את עצמו מכיוון שהגיעו נציגים שלא יכולים לתת תשובות.
דוד צור: זה לא אישי, התשובות שלך הן תשובות טובות אבל הם כלליות, תשובות שאנחנו קוראים בעיתונים.
דוד צור: אנחנו צריכים נתונים.
דוד צור: צריך להגיע הסמפכ"ל, צריך להגיע היועץ המשפטי, צריך להגיע רמ"ח משמעת כדי להגיד כמה שוטרים פוטרו.
דוד צור: אגב, למשטרה יש נתונים טובים להציג אותם.
דוד צור: במשרד המשפטים, לקחו אותך, גבי, כקורבן תורן, את צריכה לעבור בין ועדות ולהשיב תשובות בגדול.
דוד צור: ציפינו שכן תבואי עם תשובות על תיקים שמתנהלים, כמות תיקים שנסגרו.
דוד צור: אני חושב שזה לא צריך להיות טריבונל משפטי, לא צריכים לדון במקרה מקרה כוועדה בכנסת.
דוד צור: זה מזעזע בעיני לירוק לאנשים בפנים, להשתין על אנשים ששוכבים עצורים ולהכות בהם כשהם אזוקים, זה דבר בלתי נסבל.
דוד צור: על פי חוק, משטרת ישראל, היא הגורם היחידי שבחוק מותר לו להשתמש בכוח כדי לבצע פעולות - - -
טלב אבו עראר: רק סביר.
טלב אבו עראר: הסיכום שלך מוצלח רק תגיד סביר.
דוד צור: אני לא נכנס לסוגיה עכשיו אם זה סביר או לא.
דוד צור: כמובן שהחוק מגדיר מה זה שימוש בכוח.
דוד צור: לכן הערבוב שאת עושה, חברת הכנסת זנדברג, בין שימוש באלימות לבין שימוש בכוח, הוא מוגדר בחוק וחייבים לעשות את ההבחנה הזו.
דוד צור: אסור לעשות פה הכללה.
דוד צור: משטרת ישראל מתמודדת בעיקרון עם בעיות קשות מאד וככזו, ניתנו לה כלים להתמודד עם זה.
דוד צור: לא לפרוע את החוק.
תמר זנדברג: אני דיברתי על שימוש באלימות.
חנין זועבי: באלימות לא בכוח.
תמר זנדברג: האלימות המשטרתית הפכה לכלי לדיכוי הפגנות לגיטימיות ודמוקרטיות.
דוד צור: אני חושב שלדיון הזה חייב שיהיה דיון המשך, עם הוועדה לביקורת המדינה, כי הוועדה לביקורת כבר דנה בנושא יותר מפעם אחת.
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, יש לי מה להגיד בנושא והוועדה הזו קיימה הרבה דיונים, אני מבקש ממך, שבסיכום שלנו יצא מכתב מהוועדה למח"ש, שאנחנו מבקשים לקבל דין וחשבון מה נעשה עם התלונות האלה עד לדיון הבא.
דוד אזולאי: שנקבל את הנתונים האלה.
דוד צור: סכמתי את זה.
חנא סוייד: לדעתי צריך לחקור את מח"ש, לא ייתכן מצב שהם לא מגיעים לדיון כזה.
דוד צור: הם כנראה לא הוזמנו.
דוד צור: אם הוועדה לא הזמינה, נזמין אותם לדיון הבא.
דוד צור: אני רוצה לומר, שהפרויקטים שדברו עליהם, הם חשובים מאד.
דוד צור: אני לא מסכים עם חבר הכנסת גטאס, שאמר שמאז ועדת אור לא התשנה דבר חוץ מההנחיה שלא לפתוח באש חיה.
דוד צור: נעשו הרבה מאד דברים, לרבות פרישה של שיטור קהילתי בתוך הרשויות הערביות.
דוד צור: דבר חשוב מאד.
באסל גטאס: זה תיאורטי, לא מעשי, האלימות לא פחתה.
דוד צור: לכן אני רוצה שלדיון הבא, משטרת ישראל תבוא עם הנתונים של מה נעשה מוועדת אור בשנת 2001 ועד היום בתחום העבודה אל מול המגזר, אל מול הישובים - פרישת שיטור קהילתי, פרויקטים שנעשים.
דוד צור: אני קורא לכם לבחון שוב את החזרת אנשי קרן אברהם לתהליך ההכשרה של השוטרים, כגוף חיצוני יש לזה חשיבות בלתי רגילה.
מסעוד גנאים: דבר נוסף שיהיה במסקנות, שהמשטרה תביא לנו את התוכן של ההכשרה שהם מכשירים את השוטרים.
עיסאווי פריג': מה פרק הזמן, מתי הישיבה הבאה?
עיסאווי פריג': תוך חודש?
עיסאווי פריג': תציין את זה לפרוטוקול.
דוד צור: אני לא רוצה לקחת את העבודה של מנהלת הוועדה.
דוד צור: אני מתכבד לפתוח היום 3 בפברואר 2014 ג' באדר התשע"ד, את ישיבות ועדת הפנים בנושא של הצעות לסדר לדיון מהיר בנושא ראש עיריית אור עקיבא מתנכל לבעלי מוגבלויות והמוסדות שבהם הם שוהים בעירו, של חברי הכנסת משה מזרחי, קארין אלהרר ואילן גילאון.
דוד צור: אני אבקש מחברת הכנסת קארין לפתוח ולהציג את הדברים.
דוד צור: אני מבין שראש עיריית אור עקיבא, ידידנו חבר הכנסת לשעבר יעקב אדרי לא הצליח להגיע.
דוד צור: מי פה?
דוד צור: המנכ"ל?
<סיגל אלבז: אני מאגף החינוך.
<ניסים כהן: אני מנהל משאבי אנוש.
דוד צור: מה הסיבה שהוא לא הגיע?
דוד צור: כמה כבר הכנסת דנה בנושא אור עקיבא?
דוד צור: מן הראוי היה שהוא היה עושה את המאמץ, לא?
דוד צור: ראש העיר לא יכול היה להגיע, כי?
<רחמים צאלח: הוא מתנצל.
<רחמים צאלח: אנחנו באנו לכאן לשמוע את הדיון וגם להגיב אם צריך.
קארין אלהרר: בזמן האחרון הוא מתנצל די הרבה.
קארין אלהרר: אולי שיפסיק לגרום לסיבות.
<קריאה: לפחות היה שולח את ועדת הרווחה, לא את משאבי אנוש.
<רחמים צאלח: אני אמרתי שהוא מתנצל.
<רחמים צאלח: יש רוח טובה.
קארין אלהרר: אני לא מסכימה אתך בעניין הזה, אבל נדבר על זה.
דוד צור: אף על פי שאני לא מירי רגב אני אנהל את הדיון הזה בצורה אסרטיבית, אבל מצד שני אתן לכולם לדבר.
אילן גילאון: אתה כזה מגלומן.
דוד צור: אמרתי – אני לא מתיימר להיכנס לנעליה הגבוהות של ידידתנו היושבת-ראש הקבועה של הוועדה, אבל נתבקשתי להחליף את מקומה היום.
דוד צור: אני מבקש, קארין, תציגי את הבעיה, ואחרי זה נשמע גם אנשים אחרים ואת אילן, כמובן.
קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על הדיון.
קארין אלהרר: אני אפתח במורת רוח ובצער על כך שהאדם שלכבודו התכנסנו היום – מה שנקרא – נבצר ממנו להגיע מסיבות כאלה ואחרות.
קארין אלהרר: הנושא של הדיון הוא נושא כאוב שלא היינו רוצים לשוב ולדון בו.
קארין אלהרר: אני מביעה צער עמוק על כך שבכלל צריכים לקיים דיון בסוגיה הזאת בישראל בשנת 2014.
קארין אלהרר: הסוגיה שעומדת לפתחנו היא תופעה מצערת של אנשים שלא רוצים לגור בקרבת אנשים עם מוגבלויות.
קארין אלהרר: הדבר מפריע להם מסיבה שאינה ברורה, הדבר מסב להם מורת רוח, מסב להם צער – הוא מסב להם כל מיני דברים לא נעימים, ואני לא כל כך מבינה למה.
קארין אלהרר: אולי נחזור בקצרה על מה שקרה.
קארין אלהרר: נפתח "בית בקהילה" ברשות באור עקיבא.
קארין אלהרר: ראש העיר מצא לנכון מסיבה שאינה ברורה להגיע למקום, להתפרץ לתוך הבית, לבעוט בחפצים שהפריעו לו בדרכו.
קארין אלהרר: הגדיל לעשות – ניתק את המים במקום.
קארין אלהרר: בשיחה שהייתה לנו אתו לאחר מכן הוא טען שזה היה רק 10 דקות ולא נגרם נזק.
קארין אלהרר: עם כל הכבוד, זה לא היה צריך להיות אפילו לחצי שניה.
קארין אלהרר: הטיעון שהוא מעלה בבירור שנעשה בלשכתו לאחר מכן היה שלא יעלה על הדעת שלא מודיעים לו שאנשים עם מוגבלויות בעיר שאותה הוא מנהל.
קארין אלהרר: זה טיעון שאי אפשר להסכים אתו.
קארין אלהרר: אנשים עם מוגבלויות הם אנשים ככל האנשים; הם רשאים לגור היכן שהם רק ירצו, הם לא צריכים להודיע לאף אחד.
קארין אלהרר: אין שום חבות.
קארין אלהרר: אני לא רואה אדם בישראל שמודיע לראש העיר שלו שמתכוון לגור בשטח העיר.
קארין אלהרר: אני חייבת לציין שאחרי הביקור שלי באור עקיבא יצאתי מזועזעת יותר ממה שבאתי כי בשיחת חולין כשיצאתי מהפגישה עם ראש העיר אחד מראשי המועצה אמר לי, תראי, אנחנו לא נגדם, אבל הם פשוט צצו כמו פטריות אחרי הגשם.
קארין אלהרר: אז קודם כול אני מתנצלת בשם חברי, אנשים עם מוגבלויות, שאנחנו צצים לנו בכל מיני מקומות.
קארין אלהרר: לא התכוונו, ככה יצא.
קארין אלהרר: אין לזה מקום.
קארין אלהרר: התופעה הזאת היא תופעה מכוערת.
קארין אלהרר: אנחנו כבר לא נמצאים במקום של הפרדה, אנחנו לא נמצאים במקום שבו סוגרים אנשים עם מוגבלויות במוסדות, בפאתי העיר או בפאתי המדינה.
קארין אלהרר: אני מצפה מראש העיר שיבוא ויסביר בצורה טובה יותר או יתנצל בצורה טובה יותר כמו שהוא ידע להתפרץ למקום ולעשות את הנזקים שהוא עשה גם אם הם לא רכושיים.
קארין אלהרר: העובדה שמישהו מרשה לעצמו להתפרץ לתוך דירה – הוא לא היה עושה את זה לא בדירה שלך ולא בדירה שלי.
קארין אלהרר: אבל הוא עשה את זה בדירה של אנשים שכל מה שהם רצו זה לגור בשטח אור עקיבא.
קארין אלהרר: אני קוראת לו להתנצל בפומבי ולא בפני קומץ אנשים שבאו להפגין אצלו בעיר.
קארין אלהרר: אני קוראת לו לשנות את דרכיו ולקבל אנשים עם מוגבלויות כיתר האדם בתוך העיר.
דוד צור: נשמע את לירן מזרחי, בבקשה.
דוד צור: בשם מי את מדברת?
<לירן מזרחי: בשם ההוסטל.
דוד צור: אוקיי, בבקשה.
<לירן מזרחי: אני לירן מזרחי.
<לירן מזרחי: אני גרה בהוסטל "הבית" בחולון.
<לירן מזרחי: פעם השכנים שרפו לנו את ההוסטל כי הם חשבו שאנחנו נרקומנים.
<לירן מזרחי: זה לא בסדר שהוא עשה להם את הנזק.
<לירן מזרחי: אני מאוד מאוכזבת שהוא עשה להם את זה.
<לירן מזרחי: זה לא נעים, זה לא יפה.
<לירן מזרחי: צריך לקבל את זה בכבוד.
<לירן מזרחי: גם אם מישהו שונה הוא צריך לקבל אותם ולא לעשות להם משהו לא טוב.
דוד צור: בת כמה את?
<לירן מזרחי: כמעט 30.
דוד צור: כמה זמן את בהוסטל בחולון?
<לירן מזרחי: שמונה שנים.
דוד צור: כמה מטופלים יש בהוסטל בחולון?
<לירן מזרחי: עכשיו אנחנו 13 דיירים.
דוד צור: מה שמך של מי שלידה?
<נוי פריד: אני נוי.
<נוי פריד: אני מלווה את לירן במסגרת הבוגרים של אקי"ם חולון.
<נוי פריד: זה גוף שדואג לסנגור עצמי של כל המסגרות בחולון.
דוד צור: מוטי ששון הוא ראש עיר מאוד - -
<נוי פריד: הם היו אצלו.
דוד צור: איך העירייה מטפלת בנושא?
<נוי פריד: לפני שנה הם היו אצלו ושיתפו אותו בכל מיני נושאים שמטרידים אותם, דברים שקשורים לעיר.
<נוי פריד: הוא הקשיב להם, דאג לחלק מהדברים.
<נוי פריד: הוא גם מבקר הרבה בהוסטלים שלהם.
דוד צור: אני רוצה לשמוע את גלית ברמי.
דוד צור: תציגי את עצמך, בבקשה.
<גלית ברמי: שמי גלית ברמי, אני יושבת ראש ועד ההורים של הדיור החוץ-ביתי באקי"ם, די טרייה בתפקיד.
<גלית ברמי: תרשו לי לקרוא מהנייר.
<גלית ברמי: אני פונה אליכם, מכובדי, כאם לילדה עם מוגבלות שכלית קשה וכיושבת-ראש ועד ההורים הארצי באקי"ם.
<גלית ברמי: אני מצטמררת כל פעם מחדש כאשר נחשפת התנהגות בריונית נלוזה כלפי אנשים עם צרכים מיוחדים כמו זאת באור-עקיבא.
<גלית ברמי: אני רוצה להאמין שאתם, נבחרי העם, הגעתם למעמד זה לאחר שנחשפתם או שמעתם על אי צדק חברתי, על התעלמות או דחיה של אנשים עם צרכים מיוחדים, ואתם כאן לשנות את זה.
<גלית ברמי: השתתפתי בהפגנה באור-עקיבא, ובמפגש בלשכתו של ראש העיר מקורב אליו סיפר על בת משפחה שלו פגועת נפש.
<גלית ברמי: עם זאת הוא תמך בהתנהגות הזאת, להפתעתי.
<גלית ברמי: זה יכול להעיד על תפיסה מוטעית שאנשינו נופלים לנטל על הרשות ועל הבריות, על בושה ועל דימוי שלילי.
<גלית ברמי: זאת מתוך בורות, תפיסות מיושנות שאינן מתאימות לעולם המערבי הנאור.
<גלית ברמי: דוגמה אותנטית נוספת לחוסר סובלנות לאחר ולהתנהגות פסולה הרואה באנשינו מסוכנים לבריות היא ה"נימבי" בתל-אביב ולפני שנה וחצי בחולון, ברחובות ובחיפה.
<גלית ברמי: יש מקרים רבים, לדעתי, שאינם נחשפים כלל.
<גלית ברמי: משרדי הממשלה, לדעתי, אמונים על אנשינו ועל אנשים עם צריכים מיוחדים בכלל, והם צריכים להיות מסונכרנים ומתואמים בקבלת ההחלטות בנוגע למגורים בקהילות השונות.
<גלית ברמי: באופן אישי וכקול לאנשינו הייתי רוצה שלא תהיינה יותר מדי מסגרות דיור בסמוך זו לזו מסיבה אחת בלבד: זה לא תורם לשילוב שלהם בחברה.
<גלית ברמי: זה בעצם יוצר איזושהי סגרגציה.
<גלית ברמי: אני מברכת על ההחלטה של משרד החינוך להוביל לשינוי עמדות וחינוך לסובלנות כלפי השונה באמירה "האחר הוא אני"; ואני קוראת לחזק במקביל את המחויבות ההורית לתפיסה הזאת, ולא רק אצל אנשי החינוך והילדים.
<גלית ברמי: כך נוכל להשפיע על דור העתיד לקבלת השונה, לפחות אלימות, לסביבה בטוחה יותר לאנשינו; לראות בכל אדם עם צרכים מיוחדים שווה בין שווים ולהבין שזכותו של כל אדם לבחור את הבחירות בחייו היכן לגור ועם מי; להיות חלק במעגל התעסוקה שיזכה ליהנות משירותי הקהילה על כל המגוון הרחב בהם.
<גלית ברמי: תודה רבה.
דוד צור: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: תודה, היושב-ראש.
אילן גילאון: מיהו אדם שונה?
אילן גילאון: כל אחד הוא אדם שונה.
אילן גילאון: להיות אדם מוגבל זה לא סטטוס נרכש, אדוני היושב-ראש, אתה לא בוחר בזה.
אילן גילאון: די בכך שלא קיבלת מספיק חמצן בלידתך או אולי עברת לא נכון את הכביש או אולי, נניח כמוני, לא קיבלת חיסון בזמן.
אילן גילאון: לכן בכלל לא מדובר באחר, מדובר בנו עצמנו.
אילן גילאון: כל אחד מאתנו יכול להיות בתוך בית כזה שרוצה להשתלב בתוך הקהילה.
אילן גילאון: חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות שהוא בעצם האנציקלופדיה של המוגבלויות מצד אחד כי הוא מקיף את כל המוגבלויות בתחום הקוגניטיבי, בתחום הנפשי, בתחום הפיזי, וגם בכל תחומי החיים יש פרק נכבד מאוד של מה שנקרא "דיור בקהילה" מתוך תפיסת עולם חדשה שאנחנו מרגישים שהתקדמנו הרבה מאוד ולפעמים מגיע מישהו כמו ראש עיריית אור עקיבא.
אילן גילאון: אני מוכרח לומר, אני לא מבין מה קרה כאן.
אילן גילאון: אני מכיר את האיש הזה קודם; האדם האחרון שהייתי חושב שזה יכול לקרות לו זה באמת הוא.
אילן גילאון: קורה לפעמים שאנשים נגנבים.
אילן גילאון: אין לי מושג, לכן לא באתי לפה לתוכחה ולסליחות, אלא כדי לפתור בעיות.
אילן גילאון: אנחנו מציפים את הנושא כדי שלא יהיה עוד ראש עיר שיעשה מעשה שהוא בלתי חוקי - -
<לירן מזרחי: הוא לא היה צריך להיות ככה.
אילן גילאון: זה מה שאני אומר, לירן.
<לירן מזרחי: אני אומרת לך, הוא צריך לקבל עונש.
<לירן מזרחי: הוא צריך לעבוד בעבודות שירות.
<לירן מזרחי: לקבל עונש.
אילן גילאון: בסוף אני אציע את העונש.
אילן גילאון: אנחנו בעניין להתקדם מכאן והלאה, לא ללכת אחורה.
<לירן מזרחי: סליחה שאני מפריעה לך.
אילן גילאון: לא, זה בסדר גמור.
אילן גילאון: אנחנו מדברים כאן.
אילן גילאון: א', זה באופן מוחלט בניגוד לחוק.
אילן גילאון: לא יכול להיות שראש עיר לא מכיר את החוק.
אילן גילאון: אסור להפלות אנשים מטעמי מוגבלות הן כקבוצות והן כבודדים – פשוט לא ניתן דבר כזה.
אילן גילאון: אם מישהו רוצה תיאום – ואת אמרת בעצמך, גלית, שצריך לתאם, וכדי לייצר אינטגרציה צריך מדיניות אינטגרטיבית.
אילן גילאון: לכן אני גם מאוד מאוכזב שיעקב אדרי לא הגיע לכאן כי זה היה חלק מהדיון שצריך להיות – איך עושים את הדברים האלה מתוכנן, נכון, טוב כדי שיהיה שילוב מקסימלי בתוך הקהילה.