GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב טרנר: מובן מאליו, כי אנחנו לא יכולים לתת לאזרחים שלנו את מה שבראשון או בערים אחרות נותנים לאזרחים שלהן, ועל כן אין נהירה גדולה מהמרכז לדרום, אלא נהירה הפוכה.
יעקב טרנר: חוק הנגב הוא פיצוי שעשו שלושה חברי כנסת.
יעקב טרנר: אתם עשיתם צדק שהמדינה היתה צריכה לעשותו.
יעקב טרנר: המדינה היתה צריכה לומר, כי כיוון שאזרחי באר שבע אינם שונים מאזרחי ראשון לציון, תפקידה לדאוג לכך שיקויים האיזון.
יעקב טרנר: אם לא ניתן לעשות זאת דרך הגדלת התעשייה והמסחר, אז זה היה אמור להיעשות בדרך אחרת.
יעקב טרנר: בנוסף על זה, 45 מיליון שקל ארנונה לא שולמו, כיוון שמדובר באזרחים שלא מסוגלים לשלם זאת.
יעקב טרנר: 23% מאוכלוסיית באר שבע שנתמכים על ידי אגף הרווחה.
יעקב טרנר: דבר כזה לא נמצא בשאר הערים שנמצאים במרכז הארץ.
יעקב טרנר: תקציב העיר באר שבע לא היה מעולם מאוזן, אנו מעבירים את הגירעון המצטבר מדור לדור.
יעקב טרנר: אני קיבלתי גירעון של 300 מיליון והוא נשאר עד היום אותו דבר.
יעקב טרנר: אנחנו גורמים להתמוטטות חברות וגורמים כלכליים בכך שאנו לא משלמים להם.
יעקב טרנר: כל הכסף שאנו חייבים הופך למספרים הרבה יותר גדולים, כאשר עובר הזמן והוא צובר ריביות.
יעקב טרנר: תושבי הדרום מקבלים פחות, כיוון שמדינת ישראל לא דאגה לכך שיגיע לשם המסחר והתעשייה.
יעקב טרנר: אחת לכמה זמן כאשר המצפון מציק, הממשלה מקיימת יום הנגב.
אלי לוי: תפסיקו לקבל ביקורים של שרים.
יעקב טרנר: מדוע אני לא יכול לתמוך בקבוצות הספורט?
יעקב טרנר: מדוע אני לא יכול לתת רווחה משופרת?
יעקב טרנר: מדוע אני לא יכול לעזור לחינוך הלא פורמלי שנערך בשעות אחר הצוהריים?
יעקב טרנר: יש מעט מאוד ילדים אשר לומדים בחינוך הלא פורמלי, כיוון שההורים צריכים לשלם והם אינם יכולים.
יעקב טרנר: בסופו של דבר התוצאות ניכרות בבחינות הבגרות, ואחר כך כאשר הילדים משתחררים מהצבא הם מחפשים את גורלם מחוץ לים או בצפון הארץ.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שמח לשמוע שיש כאן נימה של סולידריות.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי מציע שכל יישובי הנגב יקימו גוף משותף, לא פוליטי, כדי לקדם את האינטרסים המשותפים של תושבי הנגב.
משה גפני: ראשי הרשויות בנגב עושים עבודה נהדרת, וישנה התקדמות.
משה גפני: זה נכון שאין שינוי במדיניות הממשלה לגבי הנגב.
משה גפני: הרשויות בנגב מתוקצבות פחות מהרשויות המקומיות שבמרכז הארץ.
משה גפני: במקרים רבים הרשויות בנגב נותנים חצי מהשירות המוניציפליים שניתנים במרכז הארץ.
משה גפני: אני רוצה לשמוע מנציג משרד האוצר, מדוע הוא אינו מתייחס לנגב אחרת?
יעקב טרנר: אחד האסונות האיומים זה סיפור המצ'ינג.
יעקב טרנר: כאשר מדובר בפרוייקט של 10 מיליון שקל המשמעות היא שאני צריך לתת 3 מיליון על ה-7 מיליון שהמדינה נותנת.
יעקב טרנר: כיוון שאין לי תקציב אני הרבה פעמים מוותר על הרבה דברים.
יעקב טרנר: מה שקורה הוא שה-7 מיליון עוברים לערים במרכז הארץ.
יעקב טרנר: ראש הממשלה נתן הוראה לבדוק את עניין המצ'ינג, כך שיתנו לי את ה-7 מיליון ולא יתנו זאת בחתימה של על נתינת 3 מיליון.
עמית לנג: אני יכול להתייחס לתקציב המופנה לרשויות המקומיות בנגב ובכלל הארץ ממשרד הפנים.
עמית לנג: לא קיימת אפליה.
עמית לנג: באר-שבע מקבלת מענק איזון של כמעט 29 מיליון שקל בשנה ממשרד הפנים, למרות שבנוסחת סוארי היא לא אמורה לקבל.
עמית לנג: לעומת באר שבע, אשדוד שמבחינת הפרמטרים היבשים נמצאת במצב זהה לשלה מבחינת מצב סוציו-אקונומי ומספר אוכלוסין, לא מקבלת כלל מענק איזון.
עמית לנג: רוב הרשויות מקבלות מענקי איזון.
עמית לנג: ייתכן והחלוקה הקיימת היום היא לא בצורה האופטימלית והנכונה ביותר.
עמית לנג: בגלל העניין הזה, הוקמה ועדת גדיש האמורה לתת דגש רחב יותר על עניין הסוציו אקונומי ועל ההשלכות שלו על מצב הרשויות.
משה גפני: הדוגמא של אשדוד היא דוגמא לא נוחה מבחינתי.
משה גפני: אתה יודע כי מצבה של אשדוד טוב הרבה יותר מבחינת הקירבה למרכז הארץ, מבחינת מערכת הכבישים, אזור תעשייה, נמל.
משה גפני: אתה מדבר על כך שבאר שבע מקבלת מענק איזון של 29 מיליון שקל כאשר הגירעון המצטבר שלה הוא של 300 מיליון.
משה גפני: אתה חושב שבכך נפתרה הבעיה?
עמית לנג: לא, לכן הועמדו עוד 105 מיליון שקל לתוכנית הבראה שאמורה לעזור בכיסוי הגירעון המצטבר.
יעקב טרנר: מתוך זה 70 מיליון שקל הם מענקים, 50 מיליון הלוואות לטווח ארוך.
יעקב טרנר: במשך שלוש שנים קבלנו 105 מיליון.
יעקב טרנר: לא נותנים לנו את היתרה, כיוון שהם אומרים כי אנו לא עומדים בתוכנית הבראה, כלומר, לפטר 300 איש מבאר שבע.
עמית לנג: אם כבוד ראש העיר אומר בעצמו, כי הם לא עומדים בתוכנית הבראה, לא ניתן לצפות ממשרד הפנים שישחרר את הכסף.
גדי אוזנרייך: ראש העיר, יעקב טרנר, צודק בכך שהוא אומר כי הדבר החמור ביותר הוא עניין המצ'ינג.
גדי אוזנרייך: לא יעלה על הדעת שמשרדי ממשלה יבואו ויציעו לרשויות מקומיות כסף, בתנאי שהן ישתתפו באופן יחסי, כאשר לחלק מהרשויות אין מקור ממנו יוכלו לקחת את הכסף.
משה גפני: הרי אתם בעצמכם דורשים את זה.
גדי אוזנרייך: אנחנו לא דורשים את זה, אנחנו נלחמים בזה.
גדי אוזנרייך: אנחנו דורשים ממשרדי הממשלה לבטל את עניין המצ'ינג, אך ללא הצלחה.
גדי אוזנרייך: אנחנו רוצים שפרוייקטים יתוקצבו במלוא העלות שלהם.
משה גפני: אני מבקש להוציא מכתב למשרדים הרלוונטיים, ולומר שעלה בוועדה במסגרת יום הנגב העניין של המצ'ינג, ונאמר על ידי גדי אוזנרייך כי משרד הפנים מתנגד לעניין הזה, וכי ועדת הפנים דורשת לבטל את עניין המצ'ינג בנגב.
גדי אוזנרייך: לפי דבריו של יעקב טרנר, לרשויות במרכז הארץ יש יותר כסף.
גדי אוזנרייך: הוא צודק בכך, אך הוא לא צודק בזה שהם מקבלות מענק לאיזון.
גדי אוזנרייך: אותן רשויות מבוססות שיש להן הכנסות ממקורות הכנסה חלופיים, לא מקבלות מענק לאיזון ממשרד הפנים.
משה גפני: יש שני מעגלים של העברת התקציב.
משה גפני: המעגל הראשון הוא המעגל שמשרד הפנים מקבל ממשרד האוצר עבור הרשויות המקומיות.
משה גפני: המעגל השני, הוא התקציב של מענקי איזון המועבר על ידי משרד הפנים לרשויות עצמן.
משה גפני: הטענה שמועלית כאן, היא שהמדינה היא מדינה אחת, וזה לא יכול להיות שבאר שבע וסביון יהיו כמו שתי מדינות נפרדות.
משה גפני: במרכז הארץ מרוכזים כל המרכזים המסחריים, לנגב המדינה לא מעביר את הדברים האלו, כיוון שהיא לא מסוגלת להעביר, היא לא יכולה לחייב משקיע להשקיע בעיר מסוימת בנגב, אלא אם כן הרשות המוניציפלית היא רשות ברמה גבוהה מבחינה כלכלית.
משה גפני: כל עוד זה יהיה המצב העיר תהיה ענייה ואנשים לא יבואו לשם.
משה גפני: הטענה היא נגד כל העיוות הזה.
גדי אוזנרייך: אני חוזר ואומר, כי כל אותן רשויות מבוססות במרכז הארץ אינן מקבלות מענק איזון, לכן אותה כמות כסף הקיימת במשרד מתחלקת לפחות רשויות, והנגב מקבל יותר.
טלאל אל-קרינאווי: הכנסת ממוצעת לאדם בעפולה ובחדרה היא 3,600 שקל, בעוד שבדימונה ההכנסה הממוצעת היא 1,400 שקל.
אלי לוי: מעניין לבדוק במשרד האוצר כמה מחזירים משרדי הממשל בסוף השנה כספים שהיו אמורים להיות עבור השקעות במדינת ישראל במסגרת הרשויות.
מוסא אלעטאונה: אני נגד זה שבכל פעם מתארים מצב במקום לדבר על פתרונות אפשריים.
מוסא אלעטאונה: אני רוצה לדבר על ההשתלטות של היהודים על השטחים של הבדואים.
מוסא אלעטאונה: ועדת הגבולות עדיין לא הוקמה, כיוון שאין תקציב.
מוסא אלעטאונה: זה חשוב מאוד שתקום ועדה כזו אשר תדאג להחזיר את השטחים כמו שהיו.
מוסא אלעטאונה: חיים רמון שהיה חבר של סלומון כהן נתן יד להשתלטות הזו.
מוסא אלעטאונה: סלומון כהן שולח לי מכתב ואומר: אם ברצונך להיות שותף במנהלת משותפת ליישובים בנגב, אתה חייב לוותר על הדרישה שלך להקמת ועדת גבולות.
מוסא אלעטאונה: אני נמצא בבעיה.
מוסא אלעטאונה: מצד מזרחי יש לי שטח אש, מצד מערבי יש את השטח של מיתר.
מוסא אלעטאונה: מציעים לי להתרחב דרומה.
מוסא אלעטאונה: דרומה אני לא יכול להתרחב, כיוון שהשטח שייך למשפחה שיש לה תביעת בעלות על שטח זה.
סלומון כהן: אני כלל לא חבר של חיים רמון, אני מתנגד שלו.
סלומון כהן: דבר נוסף, אני בשנת 1994 לא הייתי ראש מועצה.
סלומון כהן: לגבי הטענה של מוסא, אנחנו הקמנו מינהלת לצומת שוקת שאמור להיות מרכז תעשייתי, שתחלק את ההכנסות בין כל השותפים.
סלומון כהן: אנחנו הכנסנו שותפות גם את מוסא, גם את לגייה, חורה ובני שמעון.
סלומון כהן: בשטח השיפוט שלנו קיים בית קברות.
סלומון כהן: מוסא צריך לחפש שטח ולהקים בו בית קברות.
טלאל אל-קרינאווי: אזור התעשייה המשותף לרהט, בני שמעון ולהבים, חולק על פי מספר התושבים בכל יישוב, ולא על בסיס זה שיש ברשות של משהו קרקע.
אביעוז מוטי: בשנים האחרונות משרד הפנים מקשים על העיריות מבחינת תקציבים ואז הן מורידות את כל הנטל על העסקים.
אביעוז מוטי: הגדילו את הארנונות, מטילים הוצאות לפועל.
אביעוז מוטי: בפועל עסקים מתמוטטים.
משה גפני: ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת מברכת את תושבי הנגב שנמצאים בחזית החברתית של פיתוח הארץ, אחד מהמקומות החשובים ביותר במדינה, השרוי בתנאים שהיו נכונים לשנים עברו, ואינם נכונים לשנים בהן אנו מצויים היום.
משה גפני: ועדת הפנים דורשת להקים ועדת שרים שתשנה באופן דרסטית את כל ההתייחסות התקציבית והמינהלית לרשויות המקומיות בנגב.
משה גפני: המצב הזה שבו ההתייחסות לכל הרשויות בארץ היא באותם הקריטריונים ובאותה קטגוריה, דרוש שינוי.
משה גפני: צריך לשנות באופן מוחלט את הקריטריונים, מכיוון שלא ניתן לדרוש מרשות מקומית שאין בה מסחר, תעסוקה, תעשייה ומשלמי ארנונה, את מה שדורשים מרשות מקומית במרכז הארץ.
משה גפני: אנחנו לא מעונינים שיגיעו לנגב רק מחוסרי יכולת שאין להם ברירה, אלא אנו רוצים שיבואו לנגב אנשים מבוססים, וכן אנו מעוניינים שיקומו תעשייה ומסחר וחינוך גבוה.
משה גפני: הוועדה דורשת לבטל את עניין המצ'ינג, ולאחר מכן לדון לגופו של עניין בנוגע לכל יישוב.
משה גפני: הוועדה דורשת שתקום ועדת שרים לגבי המצב של הבדואים בנגב.
משה גפני: המצב הזה שבו בתוך המצוקה של הנגב יש את המצוקה הנוספת של הבדואים, הוא מצב בלתי אפשרי.
משה גפני: צריך לדון בעניין תוך התחשבות במסורת של הבדואים.
משה גפני: אני מבקש לכנס את הוועדה מחדש תוך חודשיים, ולדון לגבי החלטות הממשלה עם השרים.
משה גפני: אם החלטות הוועדה לא תתקבלנה אולי נגיע להחלטה, כי היישובים בנגב לא יקבלו שרים מממשלת ישראל.
משה גפני: על סדר היום – הריסת בתי בדואים בנגב.
משה גפני: מר טלאל אלקרנאוי, תציג את הנושא בבקשה.
טלאל אלקרנאוי: מדינת ישראל לא הגיעה עד היום לידי החלטה בנוגע לבתים של הבדואים ביישובים הבלתי מוכרים בנגב.
טלאל אלקרנאוי: אני מדבר על אנשים שאין לגביהם תכנית מתאר, גבולות ומיקום.
טלאל אלקרנאוי: הבניה היא ללא רשיון, אך היא מחוסר ברירה.
טלאל אלקרנאוי: אין להם אפשרות אחרת.
טלאל אלקרנאוי: יש חוק שלפיו הבתים האלו נהרסים, אך מה הפתרון?
טלאל אלקרנאוי: אנו בעד לקיים את החוק, אך אנו זקוקים לפתרונות חלופיים.
טלאל אלקרנאוי: לא ניתן יד להריסת בתים כל עוד לא יימצא פתרון חלופי ליישובים הלא מוכרים מבחינת תכנון, תכניות מתאר.
עסאם מח'ול: אני רוצה לומר, כי כאשר מדברים על בתים בלתי חוקיים, השלטון צריך לבוא עם ידיים נקיות.
עסאם מח'ול: לדעתי, הרשויות אינן מטפלות בידיים נקיות בנושא הזה.
עסאם מח'ול: אני מציע שוועדת הפנים תחליט לפנות למשרד הפנים ולרשויות התכנון בבקשה שלא תהיה החלטה חוקית להריסת בתים כאשר באותו יישוב, אשר קם לפני המדינה, לא מאפשרים בנייה חוקית.
עסאם מח'ול: המדינה לא רשאית מבחינה מוסרית להחליט על הריסת בית, כיוון שמשהו לא רוצה לגור תחת כיפת השמיים.
עסאם מח'ול: אם המדינה תכיר ביישובית האלו ותגביל את תחום היישוב ותיתן קונספציה של הבנייה במקום, אז היא תוכל לבוא ולטעון טענות על חוקיות או אי חוקיות הבנייה.
עסאם מח'ול: אנו לא מדברים על בני אדם בודדים, אנו מדברים על שבעים אלף בני אדם שחיים ביישובים שקיימים עוד לפני קום המדינה, ועל כן בתיהם לגיטימיים גם אם הם ללא רשיון.
עסאם מח'ול: ההצעה שלי היא שלא נסת
עסאם מח'ול: פק רק בדיון הנוכחי אנו תובעים מוועדת הפנים להוציא מכתב פנייה למשרד הפנים המציג התנגדות להריסת בתים ביישובים שהם לא מוכרים, ישובים שהמדינה לא מילאה את חובתה כלפיהם ולא נתנה את האופציה לבנייה החוקית ביישובים האלה.
משה גפני: החוק לא נעשה בשביל המדינה, אלא בשביל האזרחים.
משה גפני: אני מסכים שצריך למצוא פתרון, אך אי קיום החוק בסופו של דבר יפגע בתושבים הבדואים עצמם.
משה גפני: אם יאפשרו לכל אחד לבנות באופן בלתי חוקי, אחד יבנה על חשבון שטחו של השני.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבעיה שאנו מדברים עליה היום, היא בעיה חמורה מאוד.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: מונעים מהאנשים האלו את הזכות היסוד לחיים, לקורת גג.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: במדינה הזו יש חוק יסוד, לפיו לאדם מגיע קורת גג.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: זכות היסוד לקיום, לקורת גג קודמת לכל.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך לזכור, כי החוקים האלה וצווי ההריסה נחקקו לאחר שהוקמו בתים אלו.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר יינתנו אפשרויות של תכנון, בנייה חוקית וקבלת רשיונות, נוכל לדבר על אלה שמפרים את החוק.
איוב קרא: אני חושב, כי אחת הנקודות התורפה החברתיות הקשות ביותר במדינת ישראל, היא האוכלוסייה הבדואית בנגב.
איוב קרא: אנו דנים רבות על הנושא בכנסת, אך אף אחד לא נותן פתרון אמיתי.
איוב קרא: אנחנו צריכים להשאיר את הפוליטיקה בצד, ולגבש מאבק משותף של כל הסיעות.
איוב קרא: לכל אזרח במדינת ישראל יש את בזכות לקורת גג.
איוב קרא: האוכלוסייה בנגב, היא אוכלוסייה מאוד חיובית ואסור לנו לפגוע בה.
איוב קרא: אנו צריכים להתאגד ולצאת למאבק כדי להביא להם את הבשורה שהם מחכים לה.
איוב קרא: אני כבר שנתיים שומע רק דיבורים, לא נעשה כלום למען הציבור הזה.
אליעזר כהן: אני יודע, כי שר התשתיות ער מאוד לנושא הזה.
אליעזר כהן: הוא הורה למשרדו לקדם את הנושא הזה.
אליעזר כהן: ישנה בעיה של ריבויי נקודות ההתיישבות.
אליעזר כהן: אם ההתיישבויות האלו ימשיכו ויתרבו לא יהיה ניתן להשתלט על העניין.
טלב אלסאנע: אני העליתי את הנושא בדיון שהיה במליאה עקב הריסת שישה בתים בנגב.
טלב אלסאנע: סגן שר הפנים אמר כי, היישובים האלה לא היו קיימים בשנת 1948.
טלב אלסאנע: נשאלת השאלה, מדוע לא קיים ישוב יהודי אחד לא מוכר?
טלב אלסאנע: יש ישובים יהודיים שיש בהם עשרים משפחות ובכל זאת מקבלים את הכרת המדינה, לעומתם ישנם ישובים בדואים הקיימים לפני קום המדינה, שיש בהם עשרות אלפי אזרחים, והם אינם מוכרים על ידי המדינה.
טלב אלסאנע: האם זה מקרי, או תוצאה של מדיניות?
טלב אלסאנע: מדוע יש גוף שדואג להרוס, אבל אין גוף שדואג לתכנן?
טלב אלסאנע: חוק התכנון והבנייה, הוא חוק תכנון והרס לגבי האוכלוסייה הבדואית.
טלב אלסאנע: עוזר ראש הממשלה היה לאחרונה בסיור בנגב.
טלב אלסאנע: במקום שהוא ייפגש עם נציגי הנגב וישמע מהם על הבעיות, הוא נפגש עם גלעד אלטמן יו"ר סיירת, ומסייר מעל הבדואים.
טלב אלסאנע: הוא שומע רק עמדה אחת.
טלב אלסאנע: במדינת ישראל ישנו חוק כבוד האדם וחירותו.
טלב אלסאנע: בית המשפט העליון פרש את המילה כבוד האדם כזכות גם לדיור.
טלב אלסאנע: שבעים אלף בני אדם חיים בבתים ללא היתרים וזה כתוצאה ממדיניות פושעת המביאה את האנשים למצב הבלתי נסבל הזה.
טלב אלסאנע: הוועדה הזו צריכה לצאת עם המלצה שהפתרון יהיה תכנון יישובים, ומתן היתרי בנייה.
טלב אלסאנע: אנו נפגשנו עם שר הפנים, אלי ישי, והוא התחייב שלא ייהרס בית שיבנה עקב גידול טבעי של המשפחה.
טלב אלסאנע: אני שומע בתקופה האחרונה, כי יש נטייה לחזור למדיניות הקודמת ואני מזהיר מפני כך.
משה גפני: סגן שר הפנים השיב לך במליאה, שהולכים לבנות 400 יחידות דיור באזור הטרבין.
משה גפני: באזור מראית מתוכננות 1800 יחידות דיור, באזור בית פלד מתוכננות 4200 יחידות דיור, באזור באר חיים מתוכננות 2500 יחידות דיור, באזור אום בתין 2500 יחידות דיור.
משה גפני: האם הוא לא אומר דברים נכונים?
טלב אלסאנע: בינתיים הכל בשלב תכנון.
צבי הנדל: אני חושב שהאוכלוסייה הבדואית, היא אוכלוסייה נפלאה.
צבי הנדל: אני הכרתי אותם בעת שרותם בצה"ל.
צבי הנדל: אחת הבעיות הגדולות היא עם טלב אלסאנע אשר מסית את אלו הרוצים להתגייס לצה"ל.
צבי הנדל: המנהיגות שלהם מקרינה כי החוקים או השירות למען המדינה הם בגדר המלצה בלבד.
צבי הנדל: יש היום אופנה לא להישמע לחוק.
צבי הנדל: מחנכים אותם להתנהג כך שהמשטרה תפחד להיכנס אל מקומות אלו.
צבי הנדל: אני רוצה לומר, כי לכל מטבע שני צדדים, ואותם חוקים נכבדים של כבוד האדם וחירותו נותנים כבוד לאדם ולחירותו גם אם הוא גר בבאר שבע.
צבי הנדל: החינוך שנותנים אישי ציבור בולטים בעדה הבדואית בנגב, גורם להפרת החוק.
צבי הנדל: כפי שאמר חה"כ אליעזר כהן, הבנייה לאורך הכבישים היא מכה שאין כמוה בעולם.
צבי הנדל: יש היום תכנון מסודר של מספר אנשים שהמדינה החליטה להקים בעיצה אחת עם המנהיגות הבדואית.
צבי הנדל: יש היום הסתה של המנהיגות לא ללכת לגור במקומות אלה, אלא לפתח מקומות בהם היו ישובים מפוזרים, לתפוס קרקע ולהקים עליה וילות.
צבי הנדל: חה"כ טלב אומר לאנשים אלו, כי למרות שהקרקע לא רשומה על שמם בטאבו, היא שייכת להם.
צבי הנדל: אנו מגיעים למצב, כי בזכות המטרייה שנותנת המנהיגות, הפכה הקהילה שהייתה נאמנה למדינה, לבעלת ניכור ושנאה למדינה.
צבי הנדל: בעקבות זה נוצר מצב שגם לאחר שהמדינה מתכננת הקמת ישובים ואלפי יחידות דיור האוכלוסייה ממשיכה לבנות היכן שהם רוצים ללא היתרים.
צבי הנדל: המשטרה כורעת תחת הנטל, בטיפול בנושא הזה.
טלב אלסאנע: אתה גר בעזה, באדמות לא שלך ואתה מטיף מוסר?
צבי הנדל: אם אנו רוצים, שהבדואים ישתלבו במדינה כאזרחים שווי זכויות, אנו מחויבים לטובתם לטפל בפושעים ביד קשה.
צבי הנדל: כך רמת הפשיעה תרד ותהיה אפשרות להידבר על הצורך בבניה ולפתח את אותן ערים שהקימו במדינת ישראל ואף להוסיף התיישבויות נוספות.
צבי הנדל: לדעתי, זה הפתרון היחיד לטובתם.
נסים זאב: אני מסכים עם דבריו של טלב אלסאנע, כי המדיניות של המדינה בעבר היא מדיניות כושלת.
נסים זאב: אני לא חושב שהיתה פה כוונה זדונית, אלא חוסר מעש.
נסים זאב: אני רוצה לומר, כי הוויכוח הוא בין 47 ישובים שהבדואים מבקשים להכיר לבין 7 ישובים שהממשלה מציעה.
נסים זאב: לדעתי, יש צורך בהקמת ועדה של נציגי ציבור, בדואים, ואולי גם חברי כנסת, כדי שלא יווצר מצב כזה שיבואו כמה פוליטיקאים ויטרפדו את ההחלטה והפיכתה לוויכוח פוליטי במקום מקצועי.
נסים זאב: הוויכוח הוא לא האם מדובר בשטחי לאום.
נסים זאב: המחלוקת היא על איך והיכן מתפשטים.
נסים זאב: הממשלה טוענת שיש מצב לא טוב בעקבות הפריסה.
נסים זאב: שר הפנים אמר כי הוא יגבה בתים הנבנים ליד ישובים קיימים, אבל לא בתים הנבנים במקומות אחרים שנקבעו על ידי האזרחים הבדואים.
נסים זאב: המשמעות היא, אנחנו רוצים לקבוע את העובדות ואתם תיישרו קו לפי העובדות שאנחנו מציבים.
נסים זאב: אני חושב, כי יש מקום להקמת ועדה שבה ישבו חברי הכנסת טלב אלסאנע, עבד-אלמאלכ דהאמשה ואיוב קרא.
משה גפני: כולם מסכימים שצריך לתכנן ולבנות, אך השאלה היא במקרה של משפחה שגרה לפני חמישים שנה באיזשהו מקום בנגב, האם ניתן להעביר אותה בניגוד לרצונה ליישוב שמדינת ישראל תכננה ובנתה.
משה גפני: חה"כ דהאמשה קורא לזה טרנספר.
משה גפני: אם היו יושבים נציגי האוכלוסייה הבדואית יחד עם חברי הכנסת שעוסקים בנושא הזה, כאשר בראשם שר הפנים, ומגיעים להסכמה שמתכננים ובונים את הישובים בהם תתגורר האוכלוסייה הבדואית, לא היה ויכוח.
עסאם מח'ול: ישנן שתי תכניות של תכנון אלטרנטיבי.
נסים זאב: מדובר היום על שבעה יישובים.
נסים זאב: צריך להתחיל להקים את היישובים האלה.
נסים זאב: אנחנו חייבים להשתכנע, כי כאשר יוקמו יישובים, הבדואים יסכימו לעבור אליהם.
יחזקאל לביא: דבריו של חה"כ מח'ול הם קריאה לאי כיבודו של חוק במדינת ישראל.
יחזקאל לביא: הוא אמר שלא לקיים את הוראות חוק התכנון והבנייה.
יחזקאל לביא: הצווים מוצאים על ידי בית משפט, ועל כן הם חייבים להתבצע.
יחזקאל לביא: ישנם מקומות מסוימים שבגלל העובדה שהוגשו מאות התנגדויות לתוכניות התכנון על ידי אנשים במקום, תכניות אלו לא בוצעו.
יחזקאל לביא: בשבוע שעבר ביצעו פקחי הבנייה של משרד הפנים הריסה של עשרה מבנים ביישוב קדיתה, שאינו יישוב בדואי.
יחזקאל לביא: גם בירושלים בוצעו צווי הריסה נגד בנייה לא חוקית.
יחזקאל לביא: סגן שר הפנים במליאת הכנסת ציין, כי ישנם תצלומי אויר במשרד הפנים משנים קודמות, שאנו יודעים בדיוק היכן היה והיכן לא היה מבנה מסוים.
עסאם מח'ול: השאלה היא האם אתה מאפשר לבנות בית ברשיון באותו כפר?
יחזקאל לביא: אני מאפשר לבנות במקומות שהיו קיימים.
משה גפני: אליסיה, אני מבקש שתספרי, האם נעשה ניסיון מצדכם להגיע להסכמה עם נציגי הישובים הבדואים בנגב?
אליסיה סיבר: אני רוצה להסביר באיזה שלב אנו נמצאים ביחס לשבעה ישובים בדואים חדשים שאנחנו תכננו בנגב.
אליסיה סיבר: אנחנו נמצאים בשלב הפקדה במועצה הארצית.
אליסיה סיבר: במקביל, כבר לפני שנה, למרות שלא היו עדיין אישורים לישובים אלו ברמה של תכניות מתאר מחוזיות, התחלתי להקים ועדות היגוי לתכניות מתאר מקומיות לכל אחד מהישובים, וזה על סמך החלטת הוועדה המחוזית שאמרה, כי משרד הפנים יישב כיו"ר ועדות של כל היישובים.
אליסיה סיבר: מדובר על ישובים בהם יהיו חמשת אלפים יחידות דיור, שבעה ישובים גדולים וחווה חקלאית אחת.
אליסיה סיבר: בוועדות היגוי אנו דנים עם נציגי משרדי הממשלה ונציגי המשפחות של הישובים.
משה גפני: קודם היתה כאן קריאה, כי ביישוב מרעית ישנה התנגדות.
אליסיה סיבר: לפני שלשה חודשים דנו עם הנציגים של כל הישובים.
אליסיה סיבר: הסברנו להם על התכנון העתידי.
אליסיה סיבר: בוועדת היגוי של היישוב מרעית היו נציגים מכל אחת מהמשפחות שאמורות להיכנס ליישוב הזה.
אליסיה סיבר: היתה הסתייגות של רק משפחה אחת.
משה גפני: כמה תושבים בדואים יש בנגב?
אליסיה סיבר: בנגב יש מאה ושלושים אלף בדואים.
משה גפני: בשבעת הישובים הקיימים, כמה תושבים בדואים יש?
אבי הלר: בממוצע 50% מסך כל התושבים הרשומים במרשם האוכלוסין של משרד הפנים.
משה גפני: כמה תושבים יכולים לקלוט הישובים החדשים?
אליסיה סיבר: לא את כל התושבים.
אליסיה סיבר: בערך 20 אלף.
משה גפני: זאת אומרת, שאנו מדברים על מצב שבו ל- 85 אלף תושבים בדואים יהיה פתרון.
משה גפני: מה אנו עושים לגבי 45 אלף תושבי נוספים?
אליסיה סיבר: צריך למצוא להם פתרון.
אליסיה סיבר: אני מקווה שתכנית מתאר מחוזית בבאר שבע תוכל לתת פתרון כולל לכל הנושא.
אליסיה סיבר: אני מניחה שיהיה מדובר על הקמת עוד כמה ישובים.
משה גפני: מדובר גם על ישובים חקלאיים?
אליסיה סיבר: כן.
משה גפני: תנ"צ מאיר בוקובזה, איך המשטרה מתמודדת עם הבעיה הזו?
מאיר בוקובזה: משטרת ישראל לא מתכננת ולא מבצעת הריסות, אלא מסייעת לגופים שמוציאים את הצווים לבצע את ההריסות.
מאיר בוקובזה: ישנם שני סוגי צווים, צו של הרשויות המוניציפליות שלהן אנו מסייעים לבצע את הצו.
מאיר בוקובזה: מי שמבצע את ההריסות בפועל זו אותה רשות.
מאיר בוקובזה: הסוג השני של הצו מוצא על יד משרד הפנים לו אנו מסייעים לבצע את הצו.
מאיר בוקובזה: בפועל, משרד הפנים הוא זה שמבצע את ההריסה.
מאיר בוקובזה: ברגע שאנו מקבלים צו, אנו בודקים האם הוא חוקי על ידי היועץ המשפטי, לאחר מכן אנו מדברים עם התושבים ומבצעים את הצו.
משה גפני: כמה חודשים אתה מפקד מחוז נגב?
מאיר בוקובזה: שבעה חודשים.
משה גפני: רציתי לשאול, האם היתה עלייה או ירידה בכמות הצווים שהוצאו?
משה גפני: האם זה נכון, כי ישנם מקומות אליהם השוטרים מפחדים להיכנס עם צווי הריסה?
מאיר בוקובזה: בחצי שנה האחרונה בצענו שמונה צווים ועוד מספר בתי עסק, שחלקם ממוקמים לאורכו של כביש מספר 31.
משה גפני: היכן היו ממוקמים בתים אלו, בתוך ישובים או מחוץ לישובים?
מאיר בוקובזה: מחוץ לישובים.
מאיר בוקובזה: בצענו גם צווים שהוצאו על ידי ראש המועצה בלהט.
מאיר בוקובזה: לגבי שבט אלעזזמה, הם הגיעו להבנה עם ראש המועצה, ועל כן הצווים בוטלו.
מאיר בוקובזה: חלק מועט מהמקומות האלה מבצעים את הצו בעצמם.
מאיר בוקובזה: לגבי חלק גדול מהצווים שמוצאים במשרד הפנים, יש התליות, ועל כן לא ניתן לבצע אותם.
צבי הנדל: כמה צווים לא מתבצעים לאחר שבית המשפט סיים את ההליך?
מאיר בוקובזה: מאז שאני מפקד מרחב, אין צו שלא בוצע או שקיימת התלייה נגדו בבית המשפט.
מאיר בוקובזה: לגבי השאלה הקודמת, האם ישנו יישוב שמפחדים להיכנס אליו, אני רוצה לומר לך, כי לא קיים דבר כזה.
מאיר בוקובזה: בחלק גדול מיושבי הקבע קיימות נקודות משטרה.
מאיר בוקובזה: בכל הישובים יש מש"קים שראשי המועצות רוצים בנוכחותם.
מאיר בוקובזה: אי אפשר לומר, כי אין עבריינים כלל בישובים אלה.
משה גפני: התפקיד שלנו הוא להגיע לפתרון, כי אחרת המצב יחמיר ואז אני לא בטוח שהמשטרה תישאר מחוסרת עבודה.
צבי הנדל: אני אומר, שאם יידעו שבנייה בלתי חוקית היא לא דבר של יום ביומו, אז לראשי הערים שמשתפים פעולה עם התכנון יהיה קל יותר.
צבי הנדל: אני רציתי לדעת, כמה צווי הריסה שאושרו על ידי בית משפט, לא מבוצעים, ומדוע.
אבו סביח אברהים: אני רוצה לומר, כי מדובר סך הכל על ארבעים וחמישה ישובים, שהקטן ביניהם מונה שבע מאות נפשות.
אבו סביח אברהים: בנגב יש מעל מאה ישובים קטנים כמו הישובים של הבדואים שקמו אחרי המדינה.
אבו סביח אברהים: אם רוצים לפתור את הבעיה, צריך להכיר ביישובים ולא לעקור אנשים מבתיהם ליישובים אחרים.
אבו סביח אברהים: לבדואים יש תביעות על מיליון דונם קרקעות, אך בפועל הם יושבים רק על 240 אלף דונם.
אבו סביח אברהים: בשנת היעד 2020 אנחנו נצטרך שהמדינה תפשיר לנו עוד 200 אלף דונם, אך אנו יודעים, כי המדינה לא תעשה זאת.
אבו סביח אברהים: אני מציע להכיר בישובים ולא לרכז אותנו במקומות מוגדרים, כי אנחנו לא נתרכז.
באנה שוגר: במדינת ישראל יש חוק הקובע לתת לכל אדם כבוד מינימלי.
באנה שוגר: ממשלות ישראל השונות חתמו על אמנות בינלאומיות שונות, המחייבות אותם לתת תנאים בסיסיים לכל האזרחים במדינה, כולל לבדואים.
באנה שוגר: על המדינה חלה חובה לתת לבדואים את כל התנאים הראויים, אך לא ניתן לתת להם זכות לבריאות וחינוך כאשר לא מכירים בישובים האלה.
באנה שוגר: כאשר פונים לבית המשפט בבקשה להקים מרפאות בישובים האלה, הדיון נתקע בבית המשפט לא מחוסר תקציב, אלא כי רשויות התכנון לא מוכנות לתת שירותים אלה בכפרים לא מוכרים.
משה גפני: מה לדעתך אנו כוועדה צריכים לעשות, ומה אנו צריכים להגיד לממשלה לעשות?
משה גפני: לדעת כל ממשלות ישראל צריך למצוא לכל ההתפרסויות של התיישבות הבדואים פתרון מודרני.
באנה שוגר: הפתרון הוא לתת הסדר תכנוני בחוק, להכיר לפחות בחלק מהישובים.
משה גפני: המשמעות היא שאף ממשלה לא תיקח על עצמה אחריות, ואז לא יימצא פתרון.
משה גפני: מכיוון שאת אומרת שרוב התושבים יישארו, משמעות העניין היא שלא יהיו פתרונות של קהילה, לא יהיו חיי רווחה נורמליים.
משה גפני: המדינה לעולם לא תסכים לפתרון הזה, כיוון שהמשמעות תהיה שברוב האזורים תהיה קבוצה קטנה של ישובים, שתהיה לה גידול טבעי, ויהיו להם צרכים, ואז את תבואי ותגידי אי אפשר להשאיר אתם במצב כזה.
משה גפני: מדינה מודרנית לא יכולה להסכים להסדר כזה, מבלי שיהיה תכנון ופתרון לכל.
באנה שוגר: ברגע שהמדינה תכיר בקיומם של היישובים האלה, ורשויות התכנון והבניה יעשו תכנון לפי קריטריונים מקצועיים, תהיה אפשרות לבנות מרפאות ולספק שירותים אחרים.
אלהוזיל עאמר: שמונה הבתים שהוזכרו, נהרסו כאשר הם הוכרזו שטחי צבא, וזאת תחת הטענה, כי איפה שמכריזים כי זהו שטח צבאי אסור לבנות.
אלהוזיל עאמר: האבסורד הוא, כי לפני שבוע ראש הממשלה חנך ישוב חדש שנקרא חלוקים.
אלהוזיל עאמר: ישוב זה הוקם בשטח צבאי ללא היתר.
משה גפני: אתה אמרת דבר שחייבים לברר.
משה גפני: אליסיה, האם הישוב חלוקים נבנה ללא היתר?
אליסיה סידר: לחלוקים יש תכנית מתאר מחוזית שבהפקדה במועצה הארצית.
אליסיה סידר: מאחר שחלוקים נמצא באזור של המועצה האזורית רמת נגב, יש לרמת נגב תכנית מתאר מקומית שלפיה יש סעיף המאפשר הוצאת היתרי בניה במקרים מסוימים.
אלהוזיל עאמר: כאשר מדובר ביהודים המעוניינים להקים ישוב, יש היתר חריג לבניה.
אלהוזיל עאמר: נאמר לנו עכשיו שרמת הנגב היא שאישרה הקמת ישוב חדש, ולא הוועדה המחוזית.
אלהוזיל עאמר: יש בנגב שלושים חוות יחיד, שכל חוה משתרעת על יותר מ-7,000 דונם ללא שום היתר תכנוני, אך הם מקבלים את כל התנאים והשירותים.
אלעמר אברהים: אילן שגיא הוא זה שפתח לנו שכונות בהתחלה, והיום הוא הורס לנו את הבתים.
אלעמר אברהים: השאלה היא מי דאג למשפחות של שמונת הבתים שנהרסו?
אלעמר אברהים: אנחנו רוצים שיתחילו לפעול ולמצוא פתרון לבעיה שלנו.
אלעמר אברהים: כבר הרבה זמן מתוכנן בית ספר בכסיפה ולא מבוצע, שלוש פעמים החזירו את התקציב למשרד הפנים.
אלעמר אברהים: חה"כ הנדל אמר, שצריך קודם כל לבדוק שאין עברות על בניה.
אלעמר אברהים: אני אזרח כמו כל אזרח במדינת ישראל, ומגיעה לי הזכות לבנות.