GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לאה גנדלי: כשאתה מאשר הקמת יישוב, צריך להביא בחשבון את הרדיוס סביבו להתפתחות כעבור 20 או 50 שנים, זאת אומרת, בהתייחס לאופי הבנייה שלהם, בהתייחס לאופי התעסוקה וכן הלאה.
מוחמד ברכה: האם זה קנה המידה שאתם קובעים לפיו את שטח השיפוט של היישובים הערביים שקיימים היום?
לאה גנדלי: לא, יש הרבה מאוד שיקולים.
מוחמד ברכה: זה לעג לרש.
לאה גנדלי: אני אומרת שסביב כל יישוב שאתה מקים, אתה מביא בחשבון את אופי האוכלוסייה, אתה מביא בחשבון שהם צריכים, על 50% מהשטח, להקים מבני ציבור - בתי ספר, קופת חולים וכן הלאה - הם צריכים שטח לתעסוקה.
אריאלה קלעי: לא התייחסתי לזה, כי ידעתי למה אני בוחרת להתייחס.
אריאלה קלעי: בחלק מהשטחים יש שמורות טבע, לגבי חלק מהשטחים יש תוכניות תמ"א ארציות.
אריאלה קלעי: זה ברור שאם יוחלט להחזיר את התושבים, יצטרכו לשנות את הדברים האלה.
אריאלה קלעי: בכוונה לא התייחסתי לקטע הזה של הדברים.
מוחמד ברכה: ישנו את התוכניות.
מוחמד ברכה: צריך להתאים את התוכניות לבני אדם ולא את בני האדם לתוכניות.
אריאלה קלעי: אם יוחלט להחזיר אותם, תימצא הדרך.
משה גפני: חבר הכנסת ברכה, בעצם העובדה שהוא העלה את הנושא הזה לדיון, הוא גם העלה את המודעות, ובמיוחד שהתקיים דיון, להפתעתי, בלי התלהמות.
משה גפני: חששתי קצת מהדיון הזה, משום שבהתלהמות תושבי איקרית ובירעם היו מפסידים, מכיוון שהטענה הזאת שהכול תלוי בהכול, היתה מקבלת מיד ביטוי מוחלט בתקשורת.
משה גפני: זה שהתנהל דיון, מחזק את התזה, שהצגת פה, חבר הכנסת ברכה, שהמשמעות של תושבי איקרית ובירעם שונה מהמשמעות הכללית, כאשר את המשמעות הכללית כולנו יודעים, יש מחלוקות קשות בעניין הזה, ולצערנו קורה מה שקורה.
משה גפני: מבחינת הדיון הצלחת להעלות את המודעות, ואם תרמתי לך בעניין הזה שהעליתי את הנושא, אני שמח על כך.
מוחמד ברכה: תרמת רבות.
משה גפני: לגבי הנושא של ההצבעה.
משה גפני: אני מכבד את ההחלטה שלך.
משה גפני: לא נביא את הצעת החוק להצבעה, על-פי בקשתך, אלא לאחר שתהיה איזו התפתחות.
משה גפני: אני לא אומר "בגלל החלטת בג"ץ".
משה גפני: בג"ץ אצלי לא מעלה ולא מוריד.
משה גפני: אנחנו יכולים לחוקק, עם בג"ץ ובלי בג"ץ.
משה גפני: אנחנו צריכים לקבל החלטה, ובג"ץ אחרי זה צריך לפסוק ביחסים שבין אדם לחברו, בין אדם לרשויות, על-פי מה שאנחנו קובעים.
משה גפני: אני מתאר לעצמי שאצלך הסיבה היא לא רק הבג"ץ, אלא סיבות נוספות, אם אני מבין נכון את הראש שלך.
משה גפני: אני חושב שאתה נוהג בסדר בעניין.
משה גפני: הבג"ץ זה רק התירוץ.
משה גפני: אם אתה משתמש בבג"ץ רק בשביל התירוץ, זה בסדר.
משה גפני: המחוקק קובע את החוק, וברור לגמרי שאם עוברת הצעת החוק שלך בקריאה שלישית, הבג"ץ הופך להיות בלתי-רלוונטי.
משה גפני: זאת עמדתך, ואני מכבד אותה, אלא אם כן יהיו שינויים, אז זה יהיה מתואם.
משה גפני: כמובן, אני לא אגע בהצעת החוק שלך בלי הסכמתך.
משה גפני: פתחנו את הדיון בהצעת החוק של חבר הכנסת ברכה ואחרים.
משה גפני: אנחנו עוצרים כאן, לא מצביעים ולא ממשיכים.
משה גפני: נמשיך רק בהסכמה את הדיון בעניין הזה.
מוחמד ברכה: לפני שאתה נועל את הישיבה, אני רוצה לדבר בנושא אחר לגמרי.
מוחמד ברכה: היות ויושבת ועדת הפנים, היום יש ניסיון להיכנס לאדמות של טירה בנושא של חוצה ישראל, וכנראה שיש עימותים.
מוחמד ברכה: הייתי מציע שיושב-ראש הוועדה ייכנס לעובי הקורה, על מנת לחזור למסלול של משא-ומתן בין התושבים לבין חברת חוצה-ישראל על פיצוי על האדמה שהופקעה.
מוחמד ברכה: ההתפתחות היא מאוד חמורה, והדבר האחרון שחסר ליחסים בין יהודים לערבים במדינה הזאת זה עוד עימות בנושא של קרקעות.
משה גפני: אני אדבר עם השר.
משה גפני: אני מודה לכולכם.
מוסי רז: אני פותח את הישיבה.
מוסי רז: הפגישה זומנה לפי בקשתו של חבר-הכנסת איוב קרא כדי לדון במצוקה המתמשכת של הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות, בשביתה שנפתחה בשל אי-קיום ההבטחות שניתנו בשנה שעברה ואי-קיום ההסכמים שבעצם התחייבו עליהם בשנה שעברה.
מוסי רז: אנחנו שמחים לארח אתכם פה ומקווים שנוכל לסייע בפתרון הבעיות.
מוסי רז: אני אתן לחבר-הכנסת קרא, שביקש את הישיבה, לפתוח.
איוב קרא: אני מברך את השייח' מואפק טריף על הצטרפותו לישיבה.
איוב קרא: אתמול היתה ישיבה בוועדת הכספים והיתה תמימות דעים בכל מה שקשור לגרעונות של הרשויות, כולל נציג ראש הממשלה ברי הולצמן שהסכים לכל מה שהעלינו בסוגייה הזאת.
איוב קרא: היה נציג משרד הפנים שכמובן ביטא את עמדת השר, שללא ספק מבטאת את עמדת ראשי הרשויות.
איוב קרא: יש עמדה אחרת לנציג האוצר.
איוב קרא: אנחנו לא מבינים איך הוא מגיע לעמדה הזאת.
איוב קרא: שוב, אני חושב שהנושא הוא קריטי.
איוב קרא: ביום ראשון הולכת להיות שביתה כללית, הפגנה גדולה מאוד שלדעתי תאפיל אפילו על היחסים עם הציבור הדרוזי הנאמן, המסור, המשפיע למען המשך קיומה של המדינה הזאת בביטחון ובשלום.
איוב קרא: הנושא הזה לא צריך להיות נושא שינצלו אותו גורמים קיצוניים כדי לנגח את היחסים הטובים ששוררים בין הציבור הזה למדינה.
איוב קרא: אתם צריכים לדעת דבר אחד, יש אלמנטים רדיקליים, פונדמנטליסטים שהם עושים כל מה שהם יכולים כדי לפגוע ביחסים הללו.
איוב קרא: אני פונה לאוצר, תמצאו את הפתרון כדי שהאנשים האלה יתקפלו עוד היום ויעזבו בהרגשה שהם קיבלו את כל המגיע להם.
איוב קרא: אני אומר לכם דבר אחד, ראשי הרשויות לא יעזבו מבלי שיובטח שוויון אמת.
איוב קרא: כל מס השפתיים שהיה עד היום לא עובר ברחוב.
איוב קרא: אנחנו צריכים אקטיביזם.
איוב קרא: אקטיביזם זה להביא בשורה טובה, שילד במע'אר יוכל להרגיש בדיוק כמו הילד בבית שאן, ילד בדליה כמו בזכרון וילד בג'וליס כמו הילד בשלומי.
איוב קרא: אני מבקש מכם, תתעלו מעל כל שיקול.
איוב קרא: זו הקבוצה האותנטית היחידה שצריך לטפח אותה כדי לא לפגוע בה בבטן הרכה, ודי לחכימא ברמיזא.
מוסי רז: כולנו פה מחוייבים לשוויון ורוצים בשוויון של הרשויות ושל האזרחים הדרוזים והצ'רקסים.
מוסי רז: מר אסעד עראידה, אנחנו רוצים לשמוע ממך כמה שיותר נתונים לגבי ההסכם שהיה, מה התבצע, מה לא התבצע, מה מופיע בתקציב המדינה וכל הבעיות שעומדות על הפרק.
עסעד עראידה: בוקר טוב לכולם.
עסעד עראידה: ראשית, אני מודה לחברי הוועדה שמשתתפים ומבקשים לסייע בידינו כדי לצאת מהפלונטר.
עסעד עראידה: בהזדמנות זו אני מודה בשם ראשי הרשויות לשייח' מואפק טריף שהואיל להגיע ולמנכ"ל מרכז השלטון המקומי.
עסעד עראידה: אני חושב שהסיפור שלנו חוזר על עצמו.
עסעד עראידה: זה כבר לא נעים לנו ואנחנו מתביישים.
עסעד עראידה: לאחר חמש החלטות ממשלה לשוויון מלא של הדרוזים ולאחר תכנית של סגירת פערים אנחנו עוד מתחבטים ומתלבטים ולא יודעים לעשות את השוויון בצורה נאותה.
עסעד עראידה: ראשית, אני רוצה לתקוף את נתוני האוצר לפני שהוא יציג אותם כי בדיוק בסרט הזה היינו לפני שנתיים ואז טענו שתכנית החומש לא הושלמה עד תום.
עסעד עראידה: שי וינר קם והודיע שכל הכספים שולמו לרשויות הדרוזיות.
עסעד עראידה: בבדיקה של רואה החשבון שהאוצר מינה עם משרד ראש הממשלה התברר שהם חייבים לנו 206 מיליון שקל מהתכנית הקודמת.
יהודית נאות: עד לסוף איזו שנה?
אסעד עראידה: עד סוף 1999.
יהודית נאות: זאת אומרת, זה על תכנית החומש הראשונה.
אסעד עראידה: נתתי את זה כהקדמה.
אסעד עראידה: חלק החזירו לנו, חלק הם עדיין חייבים.
אסעד עראידה: לפי העבודה המקצועית שהכנו פה, מקדם ההוצאה ברשויות היהודיות הוא 96%, מקדם ההוצאה ברשויות הדרוזיות 90% בטענה שאין לנו חינוך לא פורמלי, טענה לא צודקת.
אסעד עראידה: הפעילות במתנ"סים שוקקת חיים ושירותי דת יש למכביר.
אסעד עראידה: בכל ישוב יש שניים עד חמישה בתי תפילה והפעילות הדתית נמשכת.
אסעד עראידה: לכן אין שום הצדקה שיתחשבנו אתנו לפי מקדם של 90% אלא 96% כמו אחינו היהודים.
אסעד עראידה: גם אם היו מתחשבנים אתנו לפי מקדם הוצאה של 90%, משנת 1994 עד שנת 2001 משרד הפנים היה צריך לשלם לנו עוד 242 מיליון שקל.
אסעד עראידה: אם היו מתחשבנים אתנו לפי מקדם הוצאה של 96%, משרד הפנים היה צריך לשלם לנו 366 מיליון שקל.
אסעד עראידה: זה מופיע בטבלאות והוצג גם בפני כבוד שר הפנים.
אסעד עראידה: יש לנו גרעון בסך הכל 150 מיליון שקל.
אסעד עראידה: אילו היינו מקבלים את מה שמגיע לנו, אפילו לפי המקדם הדרוזי, היינו בחיסכון של 100 מיליון שקל, היינו צריכים לקבל צל"ש.
אסעד עראידה: אם היינו מקבלים לפי המקדם של המגזר היהודי, חסכנו יותר מ-200 מיליון שקל למשרד הפנים.
אסעד עראידה: נכון, נתנו לנו, אנחנו לא מכחישים, כדי לגשר על הפערים.
אסעד עראידה: בנינו מבני ציבור, פיתחנו כבישים.
אסעד עראידה: הכל טוב ויפה, אבל כל זה דורש אחזקה, וזה לא נלקח בחשבון.
אסעד עראידה: לכן מרבעון לרבעון, משנה לשנה אנחנו הולכים וצוברים גרעונות שאי-אפשר לא לעשות אותם.
אסעד עראידה: אני לא רוצה לדבר על החינוך והרווחה שזו בעיה בכל הרשויות המקומיות.
אסעד עראידה: אנחנו באים וטוענים היום, אם לא יתנו לנו את החמצן הזה כדי לסגור את הגרעון של 150 מיליון שקל אחר-כך לתקן את הנוסחה שלפיה משלמים לנו, ואנחנו מוכנים לקבל את נוסחת גדיש שנחתמה לאחרונה.
יהודית נאות: מה אומרת נוסחת גדיש?
אסעד עראידה: אנחנו עוד לא יודעים את הפרטים שלה, אבל היא משפרת.
אסעד עראידה: אנחנו סומכים על שר הפנים שאמר לנו שאם נקבל כסף מהאוצר לפי נוסחת גדיש, המצב ישתפר.
אסעד עראידה: אין לנו שום ספק בדבריו של כבוד השר.
אסעד עראידה: לכן אנחנו באים וזועקים ומבקשים.
אסעד עראידה: אני ארשה לעצמי לומר, כשאני התגייסתי לצבא לא היו לי שאלות.
אסעד עראידה: כשהילדים שלי התגייסו, הם הלכו בעקבותיי, אבל כשהנכדים שלי יתגייסו יהיו להם הרבה שאלות קשות.
אסעד עראידה: תודה.
מוסי רז: ראש מועצת ירכא, בבקשה.
והיב חביש: אני מחזק את כל מה שאמר אסעד עראידה.
והיב חביש: אני מודה גם ליושב ראש הוועדה ולחברי הוועדה שטרחו פעם אחר פעם על מנת לפתור את הבעיות.
והיב חביש: בשנת 1999, כאשר היתה שביתה של 56 יום מול משרד ראש הממשלה, הלכנו הביתה בעקבות הסכם שנחתם וההסכם אומר במפורש שמעלים אותנו ל-92%.
והיב חביש: אחרי חודשיים-שלושה נכנס תקציב חדש.
והיב חביש: במקום לתת לנו את התוספת קיצצו לנו 5.7%.
והיב חביש: כשהאוצר החזיר את ה-100 מיליון שקל הראשונים למשרד הפנים, שום שקל לא הגיע לדרוזים.
והיב חביש: כשהאוצר החזיר עוד 184 מיליון שקל, גם את כסף הזה לא קיבלנו.
והיב חביש: אם היינו מקבלים את ה-92% האלה בשנתיים האחרונות היינו מקבלים עוד כ-50 מיליון שקל.
והיב חביש: אם אנחנו פותחים את ספר התקציב, התקציב לכל המגזרים עלה חוץ מהתקציב של המגזר הדרוזי שירד.
והיב חביש: הטענה של משרד הפנים היתה, בגלל שקיבלנו 4 מיליון שקל תוספת בהוראה של משרד ראש הממשלה, שהעביר לאוצר והאוצר העביר למשרד הפנים.
והיב חביש: בשנת 2000 היינו עדים לעוד קיצוץ של 4.2.
והיב חביש: אני חושב שוועדת הפנים יכולה לצאת בהחלטה מיידית שלפחות לגבי הקיצוץ בשנתיים האלה, שיחזירו לנו אותו על פי ההסכם.
והיב חביש: אני הולך בעקבות ההסכם הזה.
והיב חביש: הרי גם אם היום יחתמו אתנו על הסכם, לא נלך הביתה.
והיב חביש: אנחנו נלך הביתה כשהכסף יהיה בבנק.
והיב חביש: לגבי ועדת גדיש – נוסחת גדיש אומרת מענק האיזון יחולק לפי קריטריונים, לפי מצב סוציו-אקונומי.
והיב חביש: נכון להיום נפלנו בין הכסאות.
והיב חביש: אין ועדת סוארי.
והיב חביש: אנחנו לא מקבלים לפי ועדת סוארי ואנחנו לא מקבלים על פי נוסחת גדיש.
והיב חביש: אנחנו מקבלים אולי על פי רצונו הטוב של אחד הפקידים או אחד השרים או בהסתמך על מה שקיבלנו לפי ועדת סוארי.
והיב חביש: מה שאנחנו מבקשים זה חמצן לנשימה.
מוסי רז: העניין ברור.
מוסי רז: מר לנג, האם העובדות שנמסרו פה הן נכונות?
מוסי רז: האם אתם מקבלים את הנוסחה של גדיש, והאם אתה יכול להסביר לנו למה התקציב של מענקי האיזון עולה בעוד שהתקציב של מענקי האיזון לרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות יורד?
מוסי רז: אולי יש סיבה.
מוסי רז: אם יש סיבה, שנבין מהי.
והיב חביש: דבר נוסף.
והיב חביש: העודפים שהאוצר מחזיר למשרד הפנים לא חוזר לתקציב המגזר הדרוזי.
והיב חביש: יהודית נאות: זו שאלה לשר הפנים.
עמית לנג: אני אחלק את דבריי לשניים.
עמית לנג: באשר לחלוקה הפנימית של תקציבי מענק איזון לגבי מקדמי הוצאה ומקדמי הכנסה, נמצאים פה נציגי משרד הפנים, אתם יכולים לשאול אותם.
עמית לנג: אני לא אחראי על ההקצאה הספציפית.
עמית לנג: באשר לתקציב הכולל, ראשית, למיטב הבנתי ומיטב הבנתו של האוצר תיקצבנו כל הסכם שהיה עם המגזר הדרוזי, גם הסכם 1999 וגם הסכם 2000 במלואם.
עמית לנג: הפערים בתכנית בחומש לא מאי-תיקצוב, נבעו מאי-ניצול תקציבים.
עמית לנג: יש הבדל גדול בין השניים.
עמית לנג: ולמרות זאת השלמנו את הפער של אי-הניצול, לא של אי-התיקצוב כי תיקצוב היה.
עמית לנג: באשר למענק האיזון השנה, יש קיצוץ רוחבי לכל הרשויות המקומיות.
עמית לנג: מקומו של המגזר הדרוזי אינו נפקד גם כשיש הסכמים.
עמית לנג: הקיצוץ בתקציב הוא לכולם בלי קשר להסכמים.
מוסי רז: הסכום שמופיע במענק האיזון הכללי עולה.
עמית לנג: נכון, משום שבשנה האחרונה היו עוד הסכמים עם הרשויות במגזר היהודי, יש"ע שנכנסו לבסיס וגרמו למשיכה למעלה של אותו תקציב.
עמית לנג: במגזר הדרוזי השנה לא היתה תוספת יעודית, ספציפית.
עמית לנג: היו תוספות של ההסכמים הקודמים.
גיורא רוזנטל: ההסכם אתנו כלל גם את הדרוזים.
עמית לנג: אתה נכנס עכשיו לחלוקה הפנימית של המענק.
עמית לנג: אני לא נכנס אליה.
עמית לנג: אני הוספתי את הכל לבסיס.
עמית לנג: כל מילה שכתובה בהסכם הוספנו לבסיס.
יהודית נאות: אם הם לא ניצלו בסעיף אחד, למה אי-אפשר להעביר לסעיפים אחרים שהם כן יכולים לנצל?
עמית לנג: כל מה שהם ביקשו להעביר, העברנו.
עמית לנג: יש עדיין יתרה של 50 מיליון שקל, לפי מיטב זכרוני, ואנחנו פנינו אליהם מספר פעמים:
עמית לנג: תגידו לנו באיזה משרד אתם רוצים את ההרשאה להתחייב עבור שנת 2000.
עמית לנג: עדיין לא קיבלנו תשובה.
עמית לנג: כשנקבל תשובה, נשים את הכסף.
עמית לנג: אין לנו בעיה עם זה.
מוסי רז: האם אתם מקבלים את נוסחת גדיש?
עמית לנג: כן.
מוסי רז: אנחנו יכולים לצפות שבעתיד, אחרי שייפתרו המשברים הללו, יש הסכמה לגבי המשך הדרך.
עמית לנג: הדרג המקצועי חתם על נוסחת גדיש.
עמית לנג: אנחנו מעבירים את זה לרמות של שרים.
עמית לנג: הדו"ח כבר הוגש לשר הפנים ושר האוצר ומחכים להחלטה שלהם.
והיב חביש: כשהתחשבנו בשנת 2000, עד סוף 1999 היתה לנו יתרה ש 206 מיליון שקל.
והיב חביש: מתוך זה קיבלנו בחזרה אך ורק 45 מיליון שקל לצורך כיסוי גרעון בתקציב הרגיל ו-15 מיליון שקל לצורך כיסוי גרעון בתקציב הפיתוח ו-5 מיליון שקל תוספת מענק.
והיב חביש: זה מה שקיבלנו מה-206 מיליון שקל.
והיב חביש: עד היום יש לנו יתרה של 156 מיליון שקל וזו היתרה של 1999.
והיב חביש: לגבי ה-50 מיליון שקל, זו היתרה של שנת 2000.
והיב חביש: היום נגמרת שנת 2001 - - -
מוסי רז: ב-2001 יש מאה אחוז ניצול?
והיב חביש: עוד אין הרשאות בכלל.
והיב חביש: אם מדברים על אי-ניצול, זה מפני שלא יצאו הרשאות.
והיב חביש: איך אני יכול לצאת למכרז.
והיב חביש: בשנת 2000 יש לנו הרשאה של 4.2 מיליון שקל ממשרד הדתות.
והיב חביש: בשנת 2001 עוד 4.2 מיליון שקל ממשרד הדתות.
והיב חביש: במחשב של משרד הדתות מופיע ניצול של 113% אצל הדרוזים ואף אחד מפה לא קיבל שקל.
והיב חביש: אתם תסיקו מסקנות לאן הכסף הולך.
יהודית נאות: למה אתם לא הולכים לבג"ץ ותחשפו את כל השקרנים?
והיב חביש: פנינו למשרד האוצר, פנינו למשרד ראש הממשלה, אנחנו לא יודעים מה לעשות.
והיב חביש: לגבי ה-50 מיליון שקל, מכיוון שמצבנו מבחינת הגרעונות קשה מאוד, היתה לנו בקשה למשרד ראש הממשלה שימיר את זה לכיסוי גרעון בתקציב הרגיל.
והיב חביש: רבותי, הדרוזים יותר מדי נאיביים.
והיב חביש: אומרים לכם: הנה הבעיה והנה הפתרון מהכסף שלנו וגם לזה לא מסכימים.
מוסי רז: מר גיורא רוזנטל, מנכ"ל מרכז השלטון המקומי.
גיורא רוזנטל: אני אומר שני דברים קצרים.
גיורא רוזנטל: יש כאן שתי תופעות.
גיורא רוזנטל: תופעה אחת מוזרה, שבעצם כולם מסכימים על הנתונים, גם משרד הפנים, גם מרכז השלטון המקומי.
גיורא רוזנטל: אלה הנתונים שמוצגים על ידי הדרוזים ורואה חשבון.
גיורא רוזנטל: משרד האוצר הוא היחידי שכל הזמן משחק עם הנתונים בצורה לא ברורה ומסובב אותם כך שלא ניתן להגיע להסכמה.
גיורא רוזנטל: הנושא השני הוא יותר כואב, איך מטפלים בדרוזים.
גיורא רוזנטל: אנחנו מלווים אותם כבר שנים ארוכות.
גיורא רוזנטל: אני חושב שזו דרך משפילה ולא מכובדת, שמביאים אותם פעם אחרי פעם לבוא לשבת באוהל, לבוא להתגודד בתוך המשרדים ואף אחד לא נותן תשובה כמו שצריך.
גיורא רוזנטל: הבטחות לא מקויימות ובסוף עושים ניסיון לסחר סוסים.
גיורא רוזנטל: בא מנכ"ל משרד ראש הממשלה ומציע להם 30 מיליון שקל, לא חשוב מאיפה.
גיורא רוזנטל: 20 מיליון השנה, 10 מיליון בשנה הבאה ותלכו הביתה.
גיורא רוזנטל: זה כל כך לא מכובד וכל כך לא יפה.
גיורא רוזנטל: צריך לעשות לזה סוף מיידי, לא בגלל מה שאמר חבר-הכנסת קרא שיהיה משבר.
גיורא רוזנטל: זו לא סיבה.
גיורא רוזנטל: לא צריך לפתור את הבעיה בגלל לחץ או איום.
גיורא רוזנטל: זה פשוט לא הוגן ולא צודק הדרך שבה מתנהגים אל העדה, וזה צריך להיגמר באופן מיידי.
גיורא רוזנטל: מעבר לכך, לדעתי הנתונים כולם מדברים בזכותם ובזכות העמדה שהם מציגים.
גיורא רוזנטל: ישבנו בוועדות וראינו שכולם מסכימים וראינו שאף אחד לא מסוגל לאחוז את השור בקרניו, להוציא את הערמונים מהאש ולהגיד: עכשיו הבנו, זה הפתרון לבעיה.
גיורא רוזנטל: אל מי הם לא הגיעו?
גיורא רוזנטל: חוץ מראש הממשלה, הם דיברו עם כולם – ועדת הכספים, ועדת הפנים היום, שר הפנים ומנכ"ל משרד ראש הממשלה.
גיורא רוזנטל: עם כולם דיברנו והפתרון עדיין לא נמצא.
גיורא רוזנטל: אולי היום מישהו יוכל להציע כאן איזושהי דרך איך לפתור את הבעיה כי היא לא צודקת והיא רק משפילה עדה שהיא לא עדה גדולה.
איוב קרא: הרי האוצר יכול לחשב מה שנוח ומה שמתאים לו ותמיד מישהו אחר ייחשב אחרת.
איוב קרא: למה לא להקים ועדת משנה של ועדת הפנים שיחד עם מרכז השלטון המקומי, נציגי האוצר ונציגי הרשויות המקומיות ימצאו נוסחת חישוב נכונה ואמיתית?
יהודית נאות: לעולם לא תגיע להסכמה עם האוצר.
מוסי רז: מר רוזנטל, אמרת קודם שהיה ביניכם הסכם, שבעצם הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות נכללו בתוכו.
מוסי רז: השאלה היא, על פי ההסכם הזה – אני עוזב לרגע את העבר, גם על העבר צריך לדבר אבל אני מתייחס לשנת 2002 - מה ציפיתם שיהיו מענקי האיזון לרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות?
גיורא רוזנטל: ההערה שלי היתה בתגובה למה שאמר עמית לנג, שעם היהודים הגיעו להסכם.
גיורא רוזנטל: קפצתי ואמרתי שלילי.
גיורא רוזנטל: ההסכם היה הסכם שכלל את כל הרשויות המקומיות.
עמית לנג: אם השאלה היא למה זה עלה אצל היהודים.
עמית לנג: היו 25 מיליון שקל שניתנו בזמנו על ידי בייגה לעיירות הפיתוח לפי מצב סוציו-אקונומי.
עמית לנג: זה נכנס לבסיס וזה משך את היהודים טיפה למעלה.
עמית לנג: זה הכל.
עמית לנג: הדרוזים לא נכללו בהסכם הזה.
מוסי רז: חוץ מזה עשו קיצוץ אחיד על כולם.
עמית לנג: אגב, גם בהסכם הזה.
עמית לנג: כלומר, זה נכנס לבסיס, לאחר מכן היתה החלטת ממשלה על 4% אז גם זה קוצץ.
דוד אזולאי: אני רוצה להתייחס לנקודה שעלתה כאן.
דוד אזולאי: אני בדקתי אותה אתמול ובאמת זה נשמע מאוד צודק.
דוד אזולאי: נכון, כשאתה מסתכל בספר יש עלייה ואצל הדרוזים אין עלייה ואני אגיד לכם למה.
והיב חביש: יש ירידה.
דוד אזולאי: נכון, אתה צודק, אבל יש סיבה.
דוד אזולאי: דבר ראשון, יש תוספת לקו העימות.
דוד אזולאי: ולכן כל יישובי קו העימות מקבלים תוספת, בתוכם יש שני יישובים דרוזיים.
דוד אזולאי: דבר שני, ישנם עשרה יישובים בדרום מסומנים, עם בעיות קשות, שתיקצבו אותם והכסף שלהם צבוע.
דוד אזולאי: זאת התוצאה שרואים ברובריקה של משרד הפנים.
יהודית נאות: אני לא רואה חשבון.
יהודית נאות: אני חושבת שהמתמטיקה שלי היא לא רעה, אבל אני למדתי דבר אחד, עם האוצר מתמטיקה פשוטה זה לא דבר שעוזר, תמיד יש איזה סיפור בעניין.
יהודית נאות: בכלל, הם לא מעניינים אותי.
יהודית נאות: זה לא עניין אישי נגד אדם שהוא עובד מדינה אלא זה ברמה הפוליטית.
יהודית נאות: אני מרגישה מבויישת, אני ממש חשה בושה.
יהודית נאות: הקטע הזה מעורר בי כעסים.
יהודית נאות: ישבנו פה, וזה לא משנה אם היום חבר-הכנסת דוד אזולאי הוא סגן שר הפנים או היה יושב-ראש הוועדה והיום זה חבר-הכנסת גפני.
יהודית נאות: זה אותו ריטואל.
יהודית נאות: זה פשוט ריטואל משפיל לא רק את העדה אלא גם את מי שיושב פה.
יהודית נאות: שוויון זה שוויון.
יהודית נאות: אני לא מוכנה לקבל שמישהו שם באוצר מציע מניפולציות מספריות אלו או אחרות.
יהודית נאות: גם לא מקובל עלי שפה יהיה ויכוח על המספרים.
יהודית נאות: זה לא מעניין.
יהודית נאות: שיקחו רואה חשבון אובייקטיבי, כל אחד ישטח את טענותיו והוא יפסוק.
יהודית נאות: הבעיה היא שאנחנו לא מגיעים לעניין הזה, משום שאנחנו, כחברי כנסת, אין לנו שום השפעה ואין ההנחה מראש שאנחנו הולכים למישהו אובייקטיבי שיפסוק במחלוקת מספרית כשהבסיס הוא שוויון.
יהודית נאות: מדברים על נוסחת גדיש.
יהודית נאות: שמעת איך הוא התפתל?
יהודית נאות: לכן אתו אין לי שיח ושיג.
יהודית נאות: מה זה מעניין אותי אם הפקידים עברו על נוסח גדיש.
יהודית נאות: אותי מעניין האם השר אלי ישי והשר סילבן שלום קיבלו את נוסחת גדיש כי זה הדרג שאתו אני רוצה להתווכח.
יהודית נאות: אני לא רוצה להתווכח על מספרים.
יהודית נאות: אני מאמינה שחלק מהנתונים נכונים ואולי ימצאו שם איזה קצה קצהו של מיליון שאולי לא נכון.
יהודית נאות: הבעיה היא שיש גרעון של 150 מיליון שקל היום, שמבחינתי האוצר צריך לסגור אותו כדי שבן-אדם יוכל להתחיל את הבוקר שלו בלי גרעון.
יהודית נאות: לשלם ריבית לבנקים זה לא מטרת הרשויות המקומיות.
עמית לנג: וזה לא משנה איך נוצר הגרעון?
יהודית נאות: אנחנו נגיע בחוק ההסדרים על חצי מיליארד ואז נדבר.
יהודית נאות: כבר ראינו מה הוצאתם משם.
יהודית נאות: אל תספרו לי שאין את ה-150 מיליון שקל.
יהודית נאות: זה עניין של השקפת עולם.
יהודית נאות: קודם אתה מתחיל בבסיס.
יהודית נאות: כששר האוצר ושר הפנים יחתמו שנוסחת גדיש חלה על כולם, נדבר.
יהודית נאות: אני מרגישה מבויישת.
יהודית נאות: אנשים מבוגרים, במקום לטפל בעיר שלהם, עולים לירושלים ולנים באוהל או בבית מלון.
יהודית נאות: זה לא ממין העניין.
יהודית נאות: אני מתביישת שאתם לא לוקחים את המגזר הזה כמגזר שבכלל לא צריך להתחנן.
יהודית נאות: איך תנמק את זה שההרשאות עוד לא הגיעו לשנת 2001?
יהודית נאות: האם הם יכולים לקחת התחייבות בבנק עם הגרעונות שלהם?
יהודית נאות: איזה בנק יתן להם אשראי ובאיזה ריבית?
יהודית נאות: גם אם תסגור את הגרעון, 10% מהכסף הולך למימון ריבית והפרשי הצמדה.
יהודית נאות: האם ילד במוסד החינוכי נהנה מספר אחד בספריה אם הם משלמים ריבית לבנק?
יהודית נאות: זה לא בזבוז כספי ציבור?
יהודית נאות: אותי זה פשוט מרתיח, גם כלפי הרשויות המקומיות היהודיות.
יהודית נאות: אבל פה, אני רק שנתיים בכנסת וכבר מכירה אישית את האנשים האלה.
יהודית נאות: אני צריכה לבקר אותם אצלם, לא הם צריכים לעלות לרגל הנה?
יהודית נאות: מראש אני מודיעה לך שזה לא אישית נגדך.
יהודית נאות: יש לי כאב עמוק פה.
עמית לנג: יש כמה אי-דיוקים במה שאת אומרת.
עמית לנג: למשל, ניצול הרשאות.
יהודית נאות: יכול להיות שראש עירייה מסויים לא יכול לנצל את ההרשאה לביוב, ויכול להיות שנתת לו הרשאה לנושא פיתוחי אחר.
עמית לנג: אני לא נותן לרשויות, אני נותן למשרד.
עמית לנג: זה הבדל מהותי.
יהודית נאות: אם היה איכפת לכם, הייתם יושבים באמצע השנה ומעבירים חלק מהתקציבים.
יהודית נאות: אנחנו יודעים שבוועדת הכספים חצי הפעילות במשך השנה זה העברה מתקציב לתקציב.
יהודית נאות: הם לא יכולים לנצל את כל ההרשאות לפיתוח.
יהודית נאות: יש להם בעיה בתקציב השוטף כי גם להם יש רשויות שהמעמד הכלכלי שלהן הוא כל כך נמוך שהגבייה מארנונה היא על הבנקט.
יהודית נאות: אם מחילים מענק איזון מיוחד לעיירות מסכנות בנגב, האם בקרב הדרוזים לא היה ישוב אחד כזה?
יהודית נאות: גיורא רוזנטל נזעק פה ואומר: ההסכם חל גם על הדרוזים.
יהודית נאות: גיורא, זה היה צריך להיות הטייס האוטומטי היחידי בספרי התקציב של מדינת ישראל.
יהודית נאות: צר לי שהארכתי, אבל אני מרגישה כבר ממש בושה ונכלמת.
מוסי רז: חבר-הכנסת דוד אזולאי, סגן שר הפנים, אודה לך עם תוכל לענות לי על שתי שאלות.
מוסי רז: אם זה לא בתחום אחריותך אז תאמר לי.
מוסי רז: אחת, האם אפשר להציג לוועדה את מענקי האיזון שמקבלות כל הרשויות בארץ?
מוסי רז: אני חושב שאת הבקשה הזאת ביקשנו כבר מספר פעמים.
עמית לנג: זה הוצג בוועדת הכספים.
מוסי רז: יכול להיות ששם זה הוצג.
מוסי רז: אני הייתי אז במילואים.
מוסי רז: אבל כאן זה לא הוצג.
מוסי רז: שתיים, למה צריך להיות סעיף תקציבי לרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות?
מוסי רז: יש מענקי איזון בסך 4 מיליארד.
מוסי רז: נחלק את זה שווה בשווה.
דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה קודם כל לקדם בברכה את השייח' מואפק טריף שנמצא אתנו כאן.
דוד אזולאי: אני חושב שהוא ראוי לכל הערכה וכבוד בכך שמנהיג רוחני מגלה מעורבות בענייני העדה, מטריח את עצמו מהצפון לכאן.
דוד אזולאי: אני מברך על זה.
דוד אזולאי: הערה נוספת שאני רוצה להעיר לגבי משרד הדתות.
דוד אזולאי: אני לא מגן על משרד הדתות ולא מייצג את משרד הדתות.
דוד אזולאי: אבל נאמרה פה אמירה מאוד קשה.
יהודית נאות: אני אישית אבדוק את זה.
דוד אזולאי: זכותך.
דוד אזולאי: את חברת כנסת פעילה מאוד ואת יכולה בהחלט לעשות את זה.
דוד אזולאי: אבל אני רוצה שנזכור נתון אחד חשוב.
דוד אזולאי: בשנה הזאת ניהלו את המשרד הזה שני שרים משתי סיעות שונות.
דוד אזולאי: כאשר נאמרים דברים כאלה, כדאי לבדוק אותם עם הנוגעים בדבר בפורום הזה ולא לזרוק דברים שאחר-כך נשארים בחלל האוויר ללא כיסוי.
מואפק טריף: כבוד סגן השר, אולי אני יודע משהו בעניין הזה.
מואפק טריף: בושה עלינו שאדם שיושב במשרד הדתות עושה אופוטרופוס על העדה הדרוזית.
מואפק טריף: בושה על מדינת ישראל.
דוד אזולאי: ידידי השייח' מואפק, אני לא מייצג את המשרד, אני לא עונה בשמו.
דוד אזולאי: אבל לגבי הדברים הקשים שנאמרו כאן כדאי לשמוע את נציגי המשרד.
דוד אזולאי: אני חושב שאם אין תשובות, הדברים הם חמורים.
יהודית נאות: היות והוועדה הזאת עוסקת גם בנושאי משרד הדתות, אני חושבת שצריך לקיים דיון נוסף עם נציגי משרד הדתות ולשאול איפה 4.3 מיליון שקל.
דוד אזולאי: זכותו של היושב-ראש לקיים דיון ולקבל תשובות.
דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לגבי שתי השאלות ששאלת, בעניין מענקי האיזון, אני מודיע לך שהעניין הזה פתוח לכל דיכפין.
דוד אזולאי: זה הוצג בוועדת הכספים.
דוד אזולאי: נדמה שזה הוצג באחת הפעמים בוועדת הפנים.
דוד אזולאי: אם תרצה, הרי זו זכותכם המלאה, תקבלו פירוט מלא.
דוד אזולאי: אף אחד לא ימנע את הדבר הזה מכם.
דוד אזולאי: לגבי סעיף תקציבי נפרד לדרוזים, אני חושב שדווקא זה היה חכם שהדבר הזה נעשה.
דוד אזולאי: היתה לכך מטרה.
דוד אזולאי: המטרה היתה שהעדה המכובדת הזאת תקבל את כל התקציבים שלה ושהם לא יבואו על חשבון סקטורים אחרים.
דוד אזולאי: אני שותף לכל הדברים שנאמרו כאן.
דוד אזולאי: זה שראשי הרשויות באים לכאן, מפגינים ושובתים זה לא מכובד להם, זה לא מכובד לנו.
דוד אזולאי: זאת פגיעה מיותרת בעדה שהיא מכובדת לכולנו.
דוד אזולאי: יחד עם זה, אני רוצה שנזכור.
דוד אזולאי: נחתם הסכם ב-1999 ונעשו דברים.
דוד אזולאי: אי-אפשר להגיד שלא נעשה כלום.
דוד אזולאי: טוב יהיה שתציגו גם את חצי הכוס המלאה.
דוד אזולאי: אסעד אמר שנעשו פעולות.
דוד אזולאי: אבל מה לעשות, נבנו בניינים שהיו צריכים לתחזק אותם, התחזוקה היא יקרה, וכתוצאה מכך נכנסו לגרעונות.
דוד אזולאי: יש פה נקודה אחת שאני רוצה להגיד אותה.
דוד אזולאי: כשאני מסתכל על הנתונים, ואני מניח שאנשי המשרד יציגו לכם את המספרים, הם עושים את זה יותר טוב ממני, הרשויות הדרוזיות נמצאות בשנת 2000 בגרעון של 92 מיליון שקל.
דוד אזולאי: מתוך זה, רק בשנת 2000, 42 מיליון שקל.
דוד אזולאי: הגרעון קפץ בשנה אחת ב-50%.
והיב חביש: כי קיצצתם.
דוד אזולאי: אבל הקיצוץ לא חל רק עליכם, הקיצוץ חל על כולם.
והיב חביש: החלש נופל.
דוד אזולאי: כשאתה מדבר על חלשים, אני רוצה שתדע שגם אצל היהודים המצב לא מעודד.
דוד אזולאי: המצב שם לא כל כך טוב.
דוד אזולאי: המצב בשלטון המקומי הוא מאוד קשה.
דוד אזולאי: אתם חלק מהמצב הזה.
דוד אזולאי: יחד עם זה, אי-אפשר להגיד שהמצב קשה ובגלל זה לא משלמים ארנונה.
דוד אזולאי: בהסדר שהיה אתכם היתה הסכמה על כך שאתם תגבו כ-45% בממוצע ארנונה.
דוד אזולאי: הדבר הזה לא קרה.
דוד אזולאי: המציאות היא שהיתה גביית ארנונה של 28%.
והיב חביש: אני אזכיר לך את החלטת ועדת הפנים כשהיית בצד השני של המתרס.
והיב חביש: כשהיית בצד השני קיבלת החלטה להשוות את כל הכפרים הדרוזיים.
דוד אזולאי: גם היום.
דוד אזולאי: אני לא חוזר בי.