GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוסי רז: מה זאת אומרת אלף מבני משפחותיהם?
אברהם הופמן: אנחנו מטפלים בילדי אסירים ונשות האסירים בזמן שהם בכלא ובחודשים הראשונים לאחר השחרור.
אברהם הופמן: השנה, אחד הנושאים העיקריים הוא שהכנסת חוקקה חוק שמגדיל את נפח הפעילות שלנו בצורה ניכרת.
אברהם הופמן: החוק נקרא "חוק שחרור על תנאי מאסר התשס"א-2001" זהו חוק שמשתי בחינות שינה את המצב.
אברהם הופמן: דבר ראשון הוא שינה את המצב מבחינה מספרית, עובדתית, כי עדיין הוא כלל חלק מהאנשים משנת 2001 ו- 2001 שמשתחררים לאחר חצי שנה, עם כל ההגבלות שנקבעו בתקנות על אנשים שזה לא חל עליהם.
אברהם הופמן: זה מתבטא ב- 580 איש שהשתחררו בשנת 2001 , נטו, אחרי ניקוי כל הדברים, ו- 440 נוספים בשנת 2002.
אברהם הופמן: גם אלה של שנת 2001 נניח שאחד משתחרר באוקטובר, שנת 2002, תהיה השנה העיקרית שבה נצטרך להתמודד אתו.
אברהם הופמן: דבר שני, השופטים בוועדות השחרורים מחייבים אותנו על פי החוק להגיש חוות דעת, זה אומר שצריכים להיפגש עם המון אנשים שקודם לא היית צריך להיפגש אתם, ומבחינה זו יש גידול עצום במספר הפונים אלינו.
אברהם הופמן: דבר נוסף, וזה אחד הדברים היפים, שוועדות השחרורים מקיימות מעקב, אתה צריך לדעת אחרי שלושה חודשים לדעת מה קרה עם האדון הזה, ואחרי ששה חודשים.
אברהם הופמן: אלו דברים שלא היו קודם, מבחינת טיב העבודה זה נותן עבודה יותר יעילה כשאתה יודע בדיוק מה קרה עם כל אחד, ובצורה הרבה יותר טובה משידעת קודם, וכל הדברים האלה מגיעים לוועדת השחרורים.
אברהם הופמן: גם אם יש מצבים של שינוי בתכנית, נניח הוא קיבל תכנית שיקום בתל-אביב והוא מתחתן ועובר לערד, אז צריך לקבל אישור של ועדת השחרורים שהתכנית עוברת לערד.
אברהם הופמן: מבחינה זו ההיקף גדל ואנחנו צריכים לתת תשובות.
אברהם הופמן: התשובות מתבטאות בשלושה נושאים עיקריים, שאני לא רוצה להיכנס לפרטי פרטים.
אברהם הופמן: הנושא הראשון, אנחנו מוכרחים להרחיב את מספר האנשים שלנו בבתי הכלא.
אברהם הופמן: למשל היועצים, בסעיף הראשון, הטיפול באסיר המשוחרר ומשפחתו, הגדלנו מ- 2.195 מיליון ל- 2.5 מיליון.
מוסי רז: כמה זה תוספות משרה וכמה תוספות שכר?
אברהם הופמן: תוספות השכר כאן לא כל כך גדולות מפני שכל התוספות הגדולות היו השנה.
אברהם הופמן: היינו צריכים לתת כ- 400,000 שקל לתת על דברים שלא היו בתקציב, על כל מיני תוספות רטרואקטיביות שהיינו חייבים לתת.
מוסי רז: אני רואה שיש לך 14.5 משרות, כמה היו קודם?
אברהם הופמן: קודם היו לנו 9 משרות.
אברהם הופמן: זו תוספת של משרה וחצי.
אברהם הופמן: לקחנו גם אנשים מהוסטלים כדי להרוויח עוד משרה וחלק עובדים במשרות חלקיות.
אברהם הופמן: המקום השני בו אנחנו צריכים לגדול בצורה ניכרת זה הקליטה בהוסטלים כשהמטרה שלנו להתחיל הוסטל לאסירים אלימים במשפחה שזה הכרח מיידי ולצערי הרב עוד לא קבלתי את הכסף.
אברהם הופמן: לצערי אני שם את זה בהוצאה מותנית בהכנסה כי עוד לא קבלתי את הכסף, אני לא אעשה את זה אם לא יהיה לי כסף.
אברהם הופמן: זה הוסטל יקר.
מוסי רז: ממי אתה צריך לקבל את הכסף?
אברהם הופמן: מביטוח לאומי.
אברהם הופמן: זה הוסטל יותר יקר מהוסטל רגיל, כולל 24 איש בשנה.
אברהם הופמן: ישנו מצב אובייקטיבי שבבתי הכלא, ב- 97 היו לנו 570 אסירים בגין אלימות במשפחה.
אברהם הופמן: בשנת 2000 הגענו ל- 1600.
אברהם הופמן: האנשים האלו ישתחררו בשנים הקרובות, להחזיר אותם הביתה, כפי שזה קורה היום, זו טיפשות.
מוסי רז: ואפילו מסוכן.
אברהם הופמן: גם מסוכן.
אברהם הופמן: זה הכרחי, וכל מי שבדק את הנושא מבין שאנחנו צריכים לקחת אותם לפחות לחצי שנה הדרכה.
אברהם הופמן: בדרך כלל בהוסטל נמצאים שנה אבל ההוסטלים האלה, גם בגלל היעדר תקציבים מראש עשינו דבר מינימליסטי, וקבענו שזה יהיה חצי שנה כשהמשך הטיפול לאחר מכן, לאחר שהוא עוזב את ההוסטל יהיה לעוד שנה.
אברהם הופמן: אז הוסטל שולח מטפל או שהוא מגיע לטיפול, לאחר שהוא לא גר בהוסטל אלא חזר לאשתו ולילדיו.
אברהם הופמן: יהיו שתי אופציות בהוסטל לאלימים, אחד לאלה שמתגרשים, חשוב מאד שהגירושין ייעשו בזמן שהוא בהוסטל.
אברהם הופמן: לפי נתוני המשטרה, 90% ממשי הרצח היו בזמן של תהליכי גירושים או פרידה, כל מיני תהליכים שלא נכנסים לצד המשפטי של הנושא, אבל התהליכים האלה מאד מסוכנים כשהם גרים ביחד, לכן ההכרח כאן שלא יגורו ביחד.
אברהם הופמן: ההוסטל מהבחינה הזו מגן על האישה.
אברהם הופמן: דבר שני, כשהאישה רוצה שהוא יחזור הביתה, אנחנו רוצים שזה יהיה בהדרגה.
אברהם הופמן: היא תבוא כל שבוע לטיפול זוגי בהוסטל.
אברהם הופמן: אחרי שבועיים ניצן לו חופשה של 8 שעות, נראה איך הוא חוזר, ניתן לו אחרי שבועיים 12 שעות, אם יצא טוב ניתן לו 16 שעות, כלומר נעשה את זה בהדרגה.
אברהם הופמן: כל הרעיון הוא שהנחיתה תהיה יותר רכה וכדי שאם משהו הולך להתפוצץ שם, אנחנו נעמוד על זה בזמן ולא נחכה לאחר פיצוץ, להגיד כמה המצב גרוע.
אברהם הופמן: המקום השלישי בו אנחנו רואים גידול זה בישובים.
אברהם הופמן: הוספנו הרבה מאד כסף , 460,000 ₪ לרכזי עמותות בישובים, זה נמצא בסעיף 3 "שיקום האסיר המשוחרר בקהילה.
אברהם הופמן: כאן הגדלנו את כל הסעיף בצורה ניכרת מכיוון שמרבית האסירים לא הולכים להוסטל, בהוסטל משלבים את הקשים ביותר, וגם לא כל האסירים מוכנים ללכת להוסטלים.
אברהם הופמן: לכל אלה אנחנו הגדלנו את התקציב מכיוון שאנחנו מוכרחים לתת יותר תשובות, וזה לא מספיק.
אברהם הופמן: אולי זה עושה רושם כזה- -
מוסי רז: זה נראה יותר טוב.
אברהם הופמן: זה נראה יותר טוב אבל זה עדיין רחוק מאד ממה שצריך לעשות.
אברהם הופמן: אם אתה זוכר את הדיונים שהיו בוועדת חוקה חוק ומשפט, דברו שייתנו לנו 5 מיליון שקל תוספת כדי שנוכל לענות לצרכים, אבל יש גידול יפה.
אברהם הופמן: סעיף 4 מדבר על שיקום משפחת האסיר, כאן נשארנו פחות א יותר באותו סדר גודל השנה.
אברהם הופמן: במחקר ירדנו קצת מכיוון שקבלנו דרך הביטוח הלאומי והאוניברסיטה אפשרויות למחקר שבפועל נעשות עבורנו אבל לא אצלנו וזה לא מפריע לי.
אברהם הופמן: ריאלית הייתי אומר שהתקציב הוא 715 ולא 515 בגלל הכספים שהוקדשו למחקר.
אברהם הופמן: גמרנו עכשיו מחקר חשוב על התנועה הקיבוצית שחקרה מ- 1984 115 אסירים שזה די קשה למצוא ולאסוף אותם מכל מקום, והמחקר הזה מסתיים עכשיו.
אברהם הופמן: יש היום בתהליכי חקירה, מחקר על השיקום שאנחנו עושים לאסירות במרכז תעסוקתי לאסירות משוחררות.
אברהם הופמן: הגענו לאחוז גדול יותר של אסירות שהולכות לעבודה כאלו שקודם לא הלכו לעבודה.
אברהם הופמן: מחקר מנוסף שעשינו הוא פרוייקט של אבות לילדים.
אברהם הופמן: לחנך את האבא כשהוא יוצא מהכלא לא רק להיות אבא ביולוגי אלא גם איך לטפל בילדים שלו.
אברהם הופמן: כל כסף שאנחנו מקבלים אנחנו עוברים אתנו, לא נותנים לנו אותו סתם ולא בחינם, ואני שמח על זה בסך הכל מקבלים אחר כך עבודה יסודית על הדברים האלה.
אברהם הופמן: מחקר נוסף נעשה על פרוייקט שאנחנו עושים עכשיו של אמהות וילדיהם במסגרת תכנית אשלים של אסירות.
אברהם הופמן: זה מתחיל בעבודה עם אסירות בכלא, המשך בהוסטל לאסירות שהן אמהות לילדים, והמשך בדירות לוויין ששם הן גרות כמה שנים עצמאיות, ליד ההוסטל כאשר מבחינה טיפולית הן נשארות בטיפול.
אברהם הופמן: כך שלמעשה כל נושא שאנחנו עוסקים בו, יש עליו מחקר הערכה שחלק גדול מהעבודות שלנו גם שינינו לאור הישגים של מחקרים והנחיות של מחקרים.
אברהם הופמן: יש יתרון גדול לחוק שהוא לא משולב כל כך ואז הוא יכול לעבוד.
אברהם הופמן: אלו הדברים העיקריים.
אברהם הופמן: בסופו של דבר התקציב שלנו השנה מגיע ל- 616,491,000 ₪ בתקציב ובהוצאה מותנית בהכנסה זה מגיע ל- 3.75 מיליון.
מוסי רז: מאיפה יש מקבלים כספים חוץ מביטוח לאומי?
אברהם הופמן: יש לנו מקרנות בארץ ובחו"ל.
אברהם הופמן: השנה רק בגלל שאנו מאד חוששים למשל כי ארצות הברית נתנה הרבה מאד כסף, אז מדובר רק על כספים שאנחנו בטוחים ב- 100% שנקבל.
אברהם הופמן: בגלל זה ירדנו גם בנושא הזה.
אברהם הופמן: סך הכל, עומדים לרשות האסיר המשוחרר כספים שעוברים דרך החשבון שלנו כ- 20 מיליון שקל.
אברהם הופמן: ברור שלפי התפיסה שלנו, הגענו להסדר עם הרשויות המקומיות שעל כל שקל שאני נותן, הם נותנים שקל.
אברהם הופמן: אם אני נותן 2.460 לרכזים אז זה אומר שהם נותנים עוד 2.460 מצדם.
מוסי רז: זה מגיע ל- 22 מיליון.
אברהם הופמן: אני מניח שנגיע ל- 22, 23 ואולי אפילו 24 מיליון שקל ריאלי וזה גידול חשוב כי היום הרשויות המקומיות מתחילות להבין שזה חשוב.
אברהם הופמן: פעם הייתי בא לשם ועומד כמו עני בפתח, היום הם פונים אלי כי הם יודעים שאם לא נטפל בדברים אז אוי ואבוי להם ולנשמתם ממה שקורה אצלם בישוב.
דניאל הרטוב: גייסנו לרשות השנה גידול משמעותי של כ- 3.5 מיליון ₪, באחוזים זה כמעט 25% ואפילו יותר מזה.
דניאל הרטוב: זה נעשה אחרי מאמצים רבים כשהנהלת המשרד שומרת לעצמה חלק מהסכום ברזרבה לבחון האם באמת ההתפתחות בשדה מחייבת את מלוא ההקצבה.
חנה אטקס: רציתי לשאול אם יש לכם תכניות הרחבה שלא ממומשות בגלל היעדר תקציב?
אברהם הופמן: היינו רוצים להקים שלושה הוסטלים לגברים אלימים, זה מופיע על סך מיליון שקל בהוסטלים בסעיף השני בהוצאה מותנית בהכנסה.
אברהם הופמן: אם נקבל לצורך זה את המיליון שקל נבצע את זה.
אברהם הופמן: בוועדת השרים הייתי וביקשתי שלושה מיליון כי זה לא כל כך הגיוני שאקים את זה רק במרכז הארץ, אבל אין לו לדיין אלא מה שהוא מקבל.
מוסי רז: תודה רבה מר הופמן, הישיבה נעולה.
מוסי רז: בוקר טוב, אנחנו דנים היום בדו"ח של חברת הכנסת זהבה גלאון בנושא זכויות האדם של העצירים בבתי המעצר במדינת ישראל, בבקשה חברת הכנסת גלאון.
זהבה גלאון: הדו"ח שמונח בפניכם הוא דו"ח שנכתב בעקבות סיורים שערכתי בחודשים אוגוסט אוקטובר 2001, בשמונה בתי מעצר ברחבי הארץ.
זהבה גלאון: אני צריכה לציין שזה דו"ח שני שאני עושה בנושא זכויות אדם של עצירים בבתי מעצר, את הדו"ח הקודם עשיתי לפני שנתיים מייד עם היבחרי לכנסת.
זהבה גלאון: בעקבות הדו"ח הקודם, הקים השר הקודם לביטחון פנים שלמה בן עמי, צוות בדיקה, שעשה מחקר מקיף בכל מתקני הכליאה המשטרתיים, והממצאים בדו"ח שהוא פרסם בפעם הקודמת תאמו את הממצאים שהעליתי בדו"ח שלי.
זהבה גלאון: הממצאים היו מזעזעים.
זהבה גלאון: בעקבות הדו"ח הקודם, בשיתוף פעולה עם ועדת הכספים של הכנסת והעומד בראשה דאז, חבר הכנסת לשעבר אלי גולדשמידט, חייבנו את המשרד לביטחון פנים, אם אני יכולה לנסח זאת כך, להקצות בתקציב המשרד 30 מיליון שקלים לצורך שיפוץ בתי מעצר.
זהבה גלאון: הביקורים הפעם נועדו כדי לעמוד מקרוב ולראות האם חל שיפור בתנאים בהם מוחזקים עצורים בתי מעצר במדינת ישראל.
זהבה גלאון: זאת מתוך תפיסה, שאני חושבת שמיותר להכביר עליה מילים, שבחברה מתוקנת גם מי שנמצא מאחורי סורג ובריח, זכויותיו צריכים להישמר, ואני לא ארחיב כי אני מניחה שהרציונל מאחורי הביקורים ברור.
זהבה גלאון: מהביקורים עשיתי הפעם למדתי שבשני בתי מעצר נערכו שיפוצים כלליים.
זהבה גלאון: בתי המעצר שפלה ברחובות ובכפר סבא שופצו במלואם, מה שמראה שאפשר גם אחרת.
זהבה גלאון: הייתי בשני בתי המעצר האלה טרם שיפוצם, ואין מה להשוות.
זהבה גלאון: שלושה בתי מעצר שופצו בחלקם, לגבי אחדים מהם החלו בשיפוצים עוד בטרם פרסום הדו"ח הקודם שלי, למשל באבו כביר, במגרש הרוסים, בקישון.
זהבה גלאון: שלושה בתי מעצר לא שופצו כלל, אני מדברת על פתח- תקווה, טבריה וראשון לציון.
זהבה גלאון: אני רוצה לומר על בית המעצר השרון בראשון לציון, על האגף הכללי בבית המעצר הקישון ואגף טעוני הגנה במגרש הרוסים, אני אומרת את זה בצורה מאד חדה, הם אינם ראויים למגורי בהמות, לא כל שכן מגורי בני אדם.
זהבה גלאון: אם זה היה תלוי בי, לו אני השר לביטחון פנים, הייתי סוגרת אותם לאלתר, אני לא יודעת מה הייתי עושה עם אותם עצירים זה אולי אחד הנושאים שיעלו בהמשך.
מוסי רז: יש בתי מלון פנויים עכשיו.
זהבה גלאון: אני אגיד תכף מדוע לדעתי נוצרת מצוקה בבתי המעצר ומדוע התנאים כמו שהם, אבל עוד לפני שאני נכנסת לזה, בבתי המעצר האלה, התנאים בהם פשוט קטסטרופליים.
זהבה גלאון: אני אפרט בקצרה, הכל מופיע אצלכם בדו"ח.
זהבה גלאון: אני רוצה לגעת בקצרה בשתי נקודות, האחת תנאי הכליאה באותם בתי המעצר והנקודה השניה היא הסיבות שבגינם התנאים האלה הם כמו שהם, בלי קשר לשיפוץ בתי המעצר.
זהבה גלאון: באופן כללי, תנאי הכליאה של העצירים בבתי המעצר האלה הם מתחת לכל ביקורת ואפילו מזעזעים.
זהבה גלאון: הייתי אומרת, ולא לשם המליצה, שהעצירים מוחזקים בתנאים תת אנושיים.
זהבה גלאון: בגלל הצפיפות, עצירים נאלצים ללון על הרצפה, על מזרנים, לעיתים המזרנים ספוגים במים כתוצאה מנזילות בצנרת בבית המעצר הקישון.
זהבה גלאון: עציר לא יכול לדרוך על הרצפה מבלי לעלות על עציר אחר שלן על הרצפה, אותו דבר בבית המעצר השרון.
זהבה גלאון: בכוונה אני נותנת את הדוגמאות, כל הנתונים מופיעים בדו"ח, אבל אני רוצה להתמקד במספר דוגמאות.
זהבה גלאון: בבית המעצר הקישון, על ספסל אבן שאורכו 1.30 ורוחבו 40 ס"מ לן עציר כי אין מקום תא.
זהבה גלאון: מדובר על תא שיש בו 12 מיטות ולנים בו 25 עצירים, בבית המעצר הקישון.
זהבה גלאון: בחלק גדול מבתי המעצר אין חלונות, התאורה חלשה מאד, אם יש כבר פלורסנטים, הם משמשים בדרך כלל לתליית בגדים אחרי שמכבסים אותם.
זהבה גלאון: המאווררים אינם נותנים מענה לתחושת החום הכבד, סיירנו בחודשי הקיץ, וזה היה בלתי נסבל.
זהבה גלאון: בבית המעצר בפתח תקווה ישנה ונטה מחרישת אוזניים, אותו דבר בראשון לציון, אי אפשר לשבת בחדר לא כל שכן לישון.
זהבה גלאון: היא גם לא מקררת והיא גם מחרישה ברעש מחריש אוזניים.
זהבה גלאון: התאים מלוכלכים, מטונפים, הקירות מקושקשים.
זהבה גלאון: בחלק מהתאים השירותים הם בור כריעה, מי שצריך להתקלח צריך לעמוד מעל בור הכריעה.
זהבה גלאון: הכל חלוד, מלוכלך.
זהבה גלאון: כשאמרתי לא ראוי למגורי בהמות, אני מתכוונת לזה שזה לא ראוי למגורי בהמות.
זהבה גלאון: כיוון שאני יודעת שחלק
זהבה גלאון: כם נמצא מכיר מסייר בבתי מעצר אז אני מניחה שאתם יודעים על מה אני מדברת.
זהבה גלאון: הציוד האישי מסתובב בין הארגזים, האוכל מפוזר בין המזרנים לנעליים, עצירים אוכלים ממגשים שמוגשים להם על הרצפה.
זהבה גלאון: האוכל לא מספיק והתלונות הן רבות.
זהבה גלאון: בנושא הזה של תנאי הכליאה אני אעצור כאן, זה נראה לי די מסבר את האוזן ומי שלא מכיר, כדאי שיסייר באחד מבתי המעצר כדי שיראה על מה אני מדברת.
זהבה גלאון: תנאי הכליאה, מלבד היותם של בתי המעצר בלתי משופצים, הצפיפות שנגרמת בבתי המעצר נגרמת בעיקר, ואת זה שמעתי מכל מפקדי בתי המעצר, בגלל הויסות הלקוי לשב"ס.
זהבה גלאון: עצירים חייבי שב"ס נתקעים לתקופות ארוכות יחד עם עצורים לצורכי חקירה.
זהבה גלאון: מדובר בשפוטים, עצורים עד תום ההליכים, לפני העמדה לדין, שלא נדבר על זה שההמצאות שלהם בבתי המעצר פוגעת בזכויות שלהם המעוגנות בחוק.
זהבה גלאון: ישנם עצירים המסיימים את ריצוי תקופת מאסרם בבתי מעצר.
זהבה גלאון: יש דוגמאות לכך בשפלה, באבו-כביר בקישון, כתוצאה מזה שאותם עצירים חייבי שב"ס נתקעים בתי המעצר, יש צפיפות גדולה מאד, מספר העצירים עולה על מספר המיטות, עצירים נאלצים ללון על הרצפה בניגוד לחוק, להזכיר לכם.
זהבה גלאון: לדוגמא, ביום שביקרנו בית המעצר באבו-כביר, שבו יש 370 מיטות, באותו יום שהו בבית המעצר 407 עצירים שמתוכם 48 שפוטים שסיימו את ריצוי תקופת מאסרם ולא הגיעו כלל לשב"ס.
זהבה גלאון: עוד נקודה ובזה אני אסיים, בעיה אחת הנובעת מהצפיפות היא מובן כתוצאה מהויסות הלקוי בשב"ס ובעיה נוספת שאני רוצה לשים עליה דגש היא המדיניות החדשה של שר העבודה והרווחה והשר לביטחון פנים במעצר שוהים בלתי חוקיים.
זהבה גלאון: כתוצאה מהמדיניות החדשה, בתי המעצר נתקעים נוצר לחץ כבד מאד על בתי המעצר.
זהבה גלאון: בבתי המעצר נתקעים עובדים זרים גם שאחרי שהוצע כבר צו לגירושם, סינים ואחרים, הם תקועים.
זהבה גלאון: הייתי בקשר במשרד לביטחון פנים כמה וכמה פעמים למשל כשעובדים זרים סיניים נתקעו בית המעצר הקישון אחרי שהוצע להם צו גירוש, אף אחד לא ממהר לגרש אותם ונוצרת צפיפות רבה בכל בתי המעצר.
זהבה גלאון: אני חושבת שזה דבר שצריך לתת עליו את הדעת לגבי המדיניות הזו.
זהבה גלאון: אחר כך אני אגע במה שקורה עם עצירים בעלי נטיות אובדניות.
זהבה גלאון: במשפט האחרון אני רוצה להגיד משהו על השוטרים בבתי המעצר.
זהבה גלאון: אני לא מקנאה באותם מפקדים של בתי המעצר ובאותם שוטרים שצריכים לעבוד, אני לא מצליחה לגייס לעזרתי מילה אחרת, בבתי המעצר.
זהבה גלאון: אני יודעת, כיוון ששמעתי את זה מהשוטרים עצמם, שהתנאים של העצירים משפיעים על עבודת השוטרים ולהפך.
זהבה גלאון: יש קשר הדוק בין הדברים.
זהבה גלאון: אני יודעת שבמספר בתי מעצר המפקדים מנסים לעשות מאמץ שהוא מעבר ליכולת הפורמלית שיש בידם, ראיתי את זה גם בפתח תקווה וגם במגרש הרוסים.
זהבה גלאון: משתדלים לעשות מאמץ כדי להקל על העצירים.
זהבה גלאון: למשל בבית המעצר במגרש הרוסים, זהו בית המעצר היחיד שהצליחו לעשות סבב של יציאה לחצר פעמים ביום, בכל בתי המעצר יוצאים פעם ביום, זה עניין של תמרון.
זהבה גלאון: מפקד בית המעצר במגרש הרוסים מספק ארוחת לילה כדי להרגיע את העצירים, ועוד כל מיני יוזמות מקומיות כדי להקל.
זהבה גלאון: אבל בכל היוזמות המקומיות האלה אין בכדי לתת מענה לתנאי החרפה שבהם מוחזקים עצירים במדינת ישראל.
זהבה גלאון: אני מתייחסת לבתי המעצר כאל החצר האחורית של החברה הישראלית, אני אומר את זה גם כאן, אני חושבת שחברה נמדדת באיך שהיא נראית גם בחצר האחורית שלה.
זהבה גלאון: סיכום כל הממצאים הוא לא לכבודנו שכך נראים בתי המעצר כיוון שכל אחד עלול להיקלע לבית מעצר.
זהבה גלאון: זה יכול לקרות לכל אחד מאתנו.
זהבה גלאון: אני יכולה לספר לכם עדות אישית, לפני כעשור ארגנתי הפגנה מאד גדולה ונעצרהו לחמישה ימים בבית המעצר הקישון בג'למה.
זהבה גלאון: זה היה בסוף מעצר שווא וזה היה סיפור ארוך.
זהבה גלאון: אני מספרת את זה משום שהיה לי דז'אוו כשעשיתי את הסיור בבית המעצר.
זהבה גלאון: עכשיו מעט שופץ שם, אבל כשעשיתי סיור בבית המעצר באגף הנשים, לא האמנתי למראה עיני.
זהבה גלאון: עשר שנים וכאילו לא קרה כלום, אותם תנאים, אותם תאי ביקור.
זהבה גלאון: זה יכול לקרות לכל אחד מאתנו בגלל סיבות אלו ואחרות, אני חושבת שאנחנו צריכים לתת את הדעת איך נראים בתי המעצר.
זהבה גלאון: אחת התביעות המרכזיות שלי, דברתי על זה גם עם יו"ר ועדת הכספים של הכנסת, לא לאשר את תקציב המשרד לביטחון פנים אם לא יוקצה סכום כסף לשיפוץ בתי מעצר, אני עומדת על זה, וגם כמובן להתחיל בשיפוצם של אותם בתי מעצר שכבר הייתה התחייבות מאותם 30 מיליון מפורסמים.
מוסי רז: עכשיו אני צריך לשאול את השאלה שחבר הכנסת גפני היה שואל, יש טענות נגד כאלה שרוצים הכשר לבג"צ ולא קבלו?
יהודית קרפ: ראיתי לפי הדו"ח שישנם בתי מעצר שמגישים את האוכל לפי מספר המיטות ולא לפי מספר העצורים.
זהבה גלאון: הנושא של כמות המזון זו תלונה שחזרה ונשנתה בכל בתי המעצר, המשופצים והלא משופצים.
זהבה גלאון: בעניין הזה היו שתי תלונות מרכזיות, ראשית, האופן שבו המזון מוגש, חוסר האסטטיות בהגשתו.
זהבה גלאון: בבית המעצר השפלה, שזה כבר בית מעצר משופץ, מגישים את האוכל בשקיות, הביצים מפוצצות, זה פשוט דוחה.
זהבה גלאון: הכמות לא מספיקה, מגישים גביע קוטג' שאמור להספיק לארבעה חמישה עצירים, לתא עם שבעה שמונה ותשעה עצירים כשכל אחד לוקח לו בקושי כפית, כמות המזון בפירוש אינה מספיקה.
זהבה גלאון: אחרי שזה מוגש זה מוגש על מגשים על הרצפה, כשראיתי את המזון בתאים, לא נעים לי להגיד אבל ממש בא לי להקיא, מי יכול לאכול את האוכל באופן שבו הוא מוגש.
זהבה גלאון: אני מודה שזה לא לרוחי.
מוסי רז: מי נמצא מהמשרד לביטחון פנים?
אמנון זהבי: שמי אמנון זהבי, אני משנה למנהל הכללי, הייתי רוצה לתת קצת פרטי רקע בהתייחס לדברים הכלליים, ואחר כך נעבור להתייחסויות אחרות.
אמנון זהבי: קודם כל מה שנאמר פה הוא נכון.
אמנון זהבי: אנחנו מכירים את הנושא הזה בפני ובפנים.
אמנון זהבי: אני לא מנסה להגיד שנחנו מכירים ובזה נגמר העניין, אלא מכירים מתוך עיסוק אינטנסיבי למציאת פתרונות לנושא.
אמנון זהבי: הייתי מחלק את הבעיה לשני מישורים עיקריים.
אמנון זהבי: הראשון הוא התשתיות הישנות של בתי המעצר, שאנחנו נמצאים בעיצומו של תהליך שיפוצים, אותם מבנים ישנים של עשרות שנים, שאנחנו נמצאים היום בעיצומו של תהליך שיפוץ שתכף אני אתייחס אליו.
אמנון זהבי: הנושא השני הוא בעיית היסוד של כל המהפך הזה, הוא היעדר מקומות בניה, קרי, שכמות המקומות הנדרשת למשטרה לצורך מילוי תפקידה, למול המקומות הנמצאים היום בשב"ס, אינו מספיק.
אמנון זהבי: אני אנסה להתייחס קודם כל לנושא השיפוצים.
אמנון זהבי: בעקבות הביקורות, הן ביקורות חסויות וגם הביקורות שלנו, אנחנו מבקרים את זה בצורה שוטפת.
אמנון זהבי: גם הזרועות מבקרות וגם המשרד מבקר, התחלנו בתהליך מאד מואץ של שיפוצים כאשר השיפוץ הזה שנמצא בעיצומו, כמעט גמרנו כ- 50% מהמקומות, והשיפוץ הזה אמור לכלול את כל עשרה בתי המעצר בארץ ולכל תאי משטרה בתחנות המשטרה בסדר גודל של 62 תחנות משטרה.
אמנון זהבי: הדגש בשיפוץ הוא על שיפור תנאים, נושאים של אוורור, קירור, חמום, חרסינה, שירותים מקלחות הציוד האישי לאסיר וכדומה.
אמנון זהבי: באותם מתקנים שכבר שופצו, ניתן לראות את השוני, גם את אומרת בדו"ח שלך שיש שוני מהותי בין מצב א' למצב ב'.
אמנון זהבי: תהליך השיפוצים מותנה בכמה דברים, אחד בתקציב, ועל זה אני אדבר אחר כך, אבל הוא מותנה גם ביכולת לבצע בו זמנית, ובקצב מהיר את הדברים, כי המשטרה צריכה להמשיך ולעצור לצורך מילוי תפקידה ומשימותיה ודבר שני, כל מקום שמשופץ, צריך להוציא ממנו את העצירים ולשים אותם במקום כלשהו.
אמנון זהבי: כל זה במצב שהשב"ס נמצא במצוקת מקומות חמורה שנדבר עליה.
אמנון זהבי: הדו"ח הזה מדבר על הנושא של הלנה על הרצפה בשב"ס, שוכבים על הרצפה 300, 400 עצירים ולפעמים יותר, זאת משום שאין מקום.
אמנון זהבי: מבחינת התהליך, יש את נושא הזרמת התקציבים, ודבר שני זה כל אותם בעיות אופרטיביות להמשך עבודה.
אמנון זהבי: המשטרה ממשיכה לבצע את משימותיה בו בזמן שאנחנו ממשיכים לעשות את השיפוצים.
אמנון זהבי: עד היום כ- 50% מקומות בתי המעצר ובתחנות המשטרה הושלמו, נמצאים כרגע בעיצומם של שיפוצים בלכיש באשקלון שהוא בית מעצר בעייתי ויש שם התקדמות מאד יפה, והכל אני מדבר על פי תכנית מסודרת מראש.
אמנון זהבי: אבו כביר בשלבים, שני אלה יושלמו ככל הנראה במהלך השנה הבאה, הם מתוקצבים במסגרת התקציב.
אמנון זהבי: ראשון אינו בית מעצר, היא תחנה שהעצורים המוחזקים בה, כמו בתחנות אחרות, ויש לזה השלכות, נמצאים במקום מעבר לכמה ימים משום שקיימת מצוקה כוללת שאי אפשר להעביר אותם לבית מעצר מרחבי או מחוזי בגלל מצוקת המקום הכוללת.
זהבה גלאון: זה נמשך גם חודש או חודשיים.
זהבה גלאון: זהו בית מעצר שאין בו חצר טיולים ושאי אפשר לנשום בו.
אמנון זהבי: זה נכון ויש לנו בעיה עם הנושא הזה באותם תחנות מרוחקות, אני אתייחס לזה ביתר פירוט לאותה בעיה שהתעסקנו בה הרבה בשנה האחרונה והיא איך לתת פתרון לאותם עצורים הנמצאים בתחנות משטרה מרוחקות מבתי מעצר מרחביים ומחוזיים.
אמנון זהבי: בעיקרון, תחנת משטרה לא נועדה להחזיק עצורים מעבר לשבעה ימים.
אמנון זהבי: אין להם חצרות טיולים ותנאים נוספים שנדרשים להם.
אמנון זהבי: נחזור לנושא השיפוצים, מעבר למה שאמרתי, ואנחנו נגיע בתחילת שנה הבאה כמעט לשיפוץ רוב המערך.
אמנון זהבי: על מנת להשלים את התכנית שכוללת גם בית מעצר טבריה, עמקים השרון, שהיינו בו במספר ביקורים בחלקם נתנו פתרונות מידיים לתחום הנטיות האובדניות.
אמנון זהבי: אותו כלוב המוכר גם לנו, אני מסכים לכל תיאור שיינתן, נתנו לזה כמה פתרונות מידיים.
אמנון זהבי: כמו שאמרתי, טבריה, השרון, ואריאל, ועוד תחנות מעצר ב- 34 תחנות משטרה להשלמת כל השיפוץ, לכל זה אנו נדרשים לעוד כ- 18 מיליון ₪.
אמנון זהבי: אם מדברים על אותו תקציב של ה- 30 מיליון, שדרך אגב בפועל הוא יצא יותר מ- 30 מיליון, קרוב ל- 32 מיליון, כשהתוספת נעשתה מהמשרד, שיפוצו למשל של אבו-כביר הגיע עד כדי 30 מיליון שקל.
אמנון זהבי: דברנו שם על שיפוץ יסודי כולל התשתיות, הזזת קירות ועוד.
אמנון זהבי: השיפוץ שאנו מדברים כאן הוא לא כזה, הוא גם לא מתאפשר לא מבחינת התקציב ולא מבחינת דברים נוספים שאני לא רוצה להיכנס אליהם.
אמנון זהבי: סך הכל, עם ה- 18 מיליון ₪ האלה אפשר להגיד שבשנת 2003, יכולים לראות שכל המערך שנקרא בתי המעצר המשטרתיים ותאי המעצר בתחנות המשטרה, עברו כולם שיפוצים.
אמנון זהבי: ישנם עוד קשיים, אני לא אלאה אתכם הכל הדברים, הנושא הזה נמצא בסדר עדיפות גבוה מאד של המשרד.
אמנון זהבי: עבדכם הנאמן מתעסק יום יום בבעיות שנובעות מאותו לחץ שקיים.
אמנון זהבי: זה נושא אחד שיחסית הוא פשוט יותר הכרוך בנושא השיפוץ והתאמת תאי המעצר, ככל שניתן, לחוק המעצרים.
אמנון זהבי: הסוגיה השניה הבעייתית, היא מקומות הכליאה.
אמנון זהבי: מידי פעם מדברים על המינוח, ולא חשוב כמה הוא מדויק, של "חייבי השב"ס".
אמנון זהבי: כנתון, רק כדי לסבר את האוזן, בשנתיים האחרונות, אם דברנו במהלך 1999 על 1400 מוחזקים במשטרה ב"פיקים" אולי 1500, בספטמבר השנה הגענו ל- 2000 מוחזקים במשטרה, כאשר בממוצע, אנחנו עומדים על 1750, היום אנחנו בערך 1700.
אמנון זהבי: כאשר אנחנו נמצאים למעשה בעודף של כ- 300 עד 350.
אמנון זהבי: זה לא עודף חד פעמי זה עודף קבוע שנוצר עקב הצורך של המשטרה לבצע מעצרים.
אמנון זהבי: עיקר הבעיה היא לאו דווקא ביטחונית, אם כי זו בעיה, אבל עיקר הבעיה, כפי שידוע היא בעיית הפלילים, הרגילים.
אמנון זהבי: בעיקרם, עצורים עד תום הליכים, בוגרים יהודים, זו עיקר הבעיה.
אמנון זהבי: על מנת להתגבר על נתח כזה, כשהוא לא חד פעמי, זאת אומרת שאם אני רוצה לפתור את הבעיה, אני צריך לפנות לשב"ס, ולהגיד שאם זה עודף קבוע של 350, אנחנו צריכים בית כלא וחצי, או שני בתי כלא כדי לפתור עומס כזה.
אמנון זהבי: זה לא קיים כרגע.
אמנון זהבי: יתרה מזו, על מנת למצוא פתרונות, גם לפער הקיים היום, גם לחיזוי של הגידול הצפוי באוכלוסיה הפלילית, נוכח גידול האוכלוסיה, וגם לצורך לסגור מתקנים ישנים, עד סוף העשור הנוכחי, אנחנו צריכים תוספת של 6,200 מקומות.
אמנון זהבי: צריך להזכיר שכבר עכשיו נמצאים בתהליכי בניה שני בתי כלא, האחד בשרון בקיבולת של כ- 700 מקומות, ובית כלא נוסף שניתן כפתרון חירום על ידי השב"ס, שבעיקרו זה בינוי של בית כלא על בסיס קיים זה באשל בבאר שבע, כ- 700 מקומות, ובערך ב- 2002, נוכל כבר לראות את סיומו.
אמנון זהבי: מה שאמרתי כרגע, לא נותן עדיין את הפתרון שאנחנו צריכים לאור החידוש שאנחנו מדברים עליו.
אמנון זהבי: אם אנחנו רוצים לתת פתרון לנושא הזה, אנחנו צריכים עד סוף העשור הנוכחי בערך עוד שבעה בתי כלא, תלוי בגודל שלהם אבל בערך בסדר גודל של שבעה בתי כלא, על מנת שנוכל לפתור את הבעיה.
איוב קרא: מה קורה עם דמון?
אמנון זהבי: לאור ה"פיק" שהיה בספטמבר, יש יתרות ונוצרה בעיה בעקבות המעצרים של תושבי השטחים.
אמנון זהבי: צריך לזכור שיש שב"חים שנעצרים רק על עבירת שב"ח שהיא הבנה לכל דבר, אבל חלק ניכר מהשב"חים הם עם עבירות נוספות כמו גניבה פשיעות וכדומה, ונוצר מצב שבו היינו צריכים לתת מקום לאותה אוכלוסיה.
אמנון זהבי: מאחר והגענו למצב של תוספת שהיא בלתי אפשרית ולא היו מקומות, כדי לתת לנושא הזה פתרון נאלצנו לפתוח את דמון.
אמנון זהבי: צריך להבין שהמצוקה שגדלה נוכח הצורך במעצר של אוכלוסיות נוספות, שעיקר השפעתה על השב"ס, היא שאם נאמר שהייתה גמישות מסוימת לויסותים פנימיים בעקבות הדברים האלה, למעשה זה התבטל.
אמנון זהבי: מאז אוקטובר 200 אנחנו נדרשים למעצרים ביטחוניים.
זהבה גלאון: זה בבתי המעצר המשטרתיים?
אמנון זהבי: הם נעצרים בבתי המעצר המשטרתיים אחר כך הם עוברים, אבל זה לא משנה כי מבחינת השב"ס אלו הם מעגל המקומות, אז אם נניח היה קודם גם מצב של עומס יתר והייתה איזשהי אפשרות לתמרון, הרי שבעקבות זה, כל אותם יכולות קטנות לתמרון גם בוטלו.
אמנון זהבי: שב"ס הגיע למצב של עומס מלא, כלומר מלוא יכולת הניצול של הקיבולת הקיימת.
איוב קרא: אז דמון נפתח או לא נפתח?
אמנון זהבי: דמון נפתח והוא כמעט מלא.
זהבה גלאון: דמון מיועד רק לפלשתינים.
אמנון זהבי: דמון מיועד לשב"חים.
זהבה גלאון: פלשתינים בלבד.
זהבה גלאון: זאת אומרת שיש בית כלא הוא על בסיס לאום.
אמנון זהבי: אני לא יודע מה זה על בסיס לאום, אני אומר שהוא רק לפלשתינים לא לניגרים.
אמנון זהבי: ישנו הליך אחר ואולי יוכלו להסביר את זה, גם את העובדים האחרים מגרשים אבל יש הליך שונה לחלוטין.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז לא רק בית כלא מיוחד אלא גם הליך מיוחד.
אמנון זהבי: בוודאי שיש, אם מגרשים מישהו מהמדינה זהו תהליך חוקי.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: הכל חוקי, אנחנו יודעים.
איוב קרא: סיירנו שם וביקשנו שמעצר בבתי כלא על בסיס אתני לא יקרה בישראל.
איוב קרא: זה מאד חשוב ואני חושב שההערה הזו במקומה.