GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חמד עמאר: אני מאמין שלא תהיה בעיה תקציבית, אני שמעתי את זה מהממשלה ומשרי הממשלה.
<מיכל מריל: אבל צריך גוף שייקח ויקדם את זה.
חמד עמאר: נכון, אנחנו נזמן גם את משרד השיכון להיות שותף שלנו.
חמד עמאר: תודה רבה לכולם, אנחנו נקיים ישיבה עוד שבועיים.
יפעת קריב: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה של ועדת המשנה של ועדת הפנים בנושא לקחי הסופה.
יפעת קריב: נבדוק הבוקר את הנושא של היערכות מד"א, זק"א ואיחוד והצלה, והשלטון המקומי, שעדיין לא נמצאים פה.
יפעת קריב: יש פה נציגים מכל שאר הארגונים, כך שנערוך בדיקה.
יפעת קריב: חבר הכנסת אייכלר אמור להיות כאן.
יפעת קריב: הוא מתעכב, והוא יגיע.
יפעת קריב: למעשה, הסופה הכתה בישראל בין 10 ל-14 בדצמבר 2013, כשהשלג החל לרדת ביום חמישי, 12 בדצמבר, והפסיק לרדת במוצ"ש, 14 בחודש.
יפעת קריב: הסופה גרמה להצפות, לקריסה של מערכת החשמל במקומות רבים, לחסימה של צירי תנועה חשובים, לסגירת בתי עסק, חוסר אספקה של מזון וצרכים חיוניים לבתי אב רבים.
יפעת קריב: בלילה שבין חמישי לששי נתקעו מאות מכוניות ואוטובוסים על צירי ההגעה לירושלים, ונזקקו לחילוץ של יושביהם, ובין השאר, היה צריך להגיע לכינוס לאנשים שנתקעו שם, ולא היו תושבי ירושלים.
יפעת קריב: בימים ראשון-שני הצטברה קרה על הכבישים, שגרמה לתאונות רבות ולחסימת צירים.
יפעת קריב: נוצרו הרבה מאוד בעיות – אתייחס לחלקן.
יפעת קריב: קודם כל, אני מבינה שהקריאות שנוצרו היו שונות מהקריאות הרגילות.
יפעת קריב: חלק מהקריאות, קריאות רגילות, ובנוסף, קריאות שקשורות ללחץ, לחרדה, טיפול לאנשים שהיו צריכים, שהיו תקועים ללא חשמל, תרופות שהיו צריכות להגיע לאנשים.
יפעת קריב: זה שהרבה מאוד אנשים נתקעו על הצירים.
יפעת קריב: חולים כרוניים שהיו אמורים להגיע לטיפולים שגרתיים ולא יכלו להגיע, פגיעות מיוחדות כמו היפותרמיה, כוויות קור.
יפעת קריב: בנוסף, היו בעיות שקשורות להתניידות, רכבי 4 על 4, אם היו מספיק או לא היו מספיק.
יפעת קריב: שימוש ברכבים פרטיים.
יפעת קריב: נקודה נוספת שארצה שנתייחס אליה: ניהול כוח אדם – גם, מצד אחד, דיברו על כך שהיו הרבה מאוד מתנדבים שרצו להגיע להתנדב, אבל השאלה, אם היו יכולים להגיע להתנדב; אם אנשי צוות יכלו להגיע לעבודה או לא יכלו להגיע.
יפעת קריב: התייחסות נוספת לנושא של זמני פינוי של אנשים, הנסיעות האיטיות, עומס הקריאות העצום.
יפעת קריב: מה שחשוב לי לבדוק בשיחה הזאת, זה קודם כל פערים עיקריים שהיו לכל אחד ואחד מהארגונים; האם היה צורך להכריז על מצב חירום בין הארגונים; האם יש צורך בהכנת מערך שלג לאומי, שכולל ציוד מיוחד, כולל רכבים צבאיים, להצמיד אותם או לא, גיוס רכבי 4 על 4 מאזרחים, או אין צורך בזה; הנושא של ההיערכות – האם היא היתה מותאמת, מבחינת לוגיסטיקה, המינהלות, תיאומים; חשוב לי שתדגישו את הפערים, עד כמה היו פערים; התיאומים בין כל הגופים – בין השלטון המרכזי והשלטון המקומי; האם עיריית ירושלים היתה זו שהיה צריך לתאם רק אתה, או היה צריך לתאם גם עם הארגונים הארציים; ותוך כדי הסופה עצמה, הבנת היקף הבעיה, היערכות למצב תוך כדי, בזמן אמת, היערכות מחדש; האם היה תיאום מתמיד עם המשטרה, עם העירייה; נשמח אם תתייחסו להיקף הבלגאן שנוצר כתוצאה מזמן הגעה לחולה – האם ניתן היה לצמצם את זה, האם אנחנו יכולים להיערך לזה אחרת, לידות שהיו בצירי תנועה; והאם נעשה הליך של הסקת מסקנות בכל אחד ואחד מהארגונים; שיתוף פעולה בין הארגונים עצמם – ביניכם, בין זק"א לאיחוד ההצלה לבין מד"א; האם שיתוף הפעולה שלכם הוגדר מראש ודיברתם על כך כהיערכות למצב מהסוג הזה, או תוך כדי שהיו צוותים שעבדו בתיאום פעולה, והיתה היערכות בזמן אמת; בנוסף, מרכז השלטון המקומי לא נמצא כאן, אבל נתייחס להתנהלות השלטון המקומי - האם השלטון המקומי התנהל מבחינת מפלסות רכבי מלח; האם התכונן לנושא של השלג; האם היו מקלטים לחסרי בית ולאנשים שנתקעו; אני יודעת שכל המרכז שהוקם בבניני האומה הוקם בחיפזון וללא תכנון מראש.
יפעת קריב: האם כן היה תכנון מראש?
יפעת קריב: האם היתה שם אספקה של שמיכות, מזון, חימום, אספקה נאותה לאנשים מבוגרים ולתינוקות ולילדים קטנים, מזרנים וכל מה שדרש מרכז הסיוע שנוצר.
יפעת קריב: מבחינת השלטון המקומי, אספקת מזון, בתי מרקחת לאוכלוסיות.
יפעת קריב: איך פעלו מוקדי העיריות, ושוב, שיתוף פעולה בין כל הארגונים – האם מרכז השלטון המקומי תכלל את שיתוף הפעולה בין כל ארגונים?
יפעת קריב: האם סייע למי שנתקע; ונושא הפסקת החשמל, כי הרבה מאוד משפחות ובתי אב היו מנותקים מחשמל.
יפעת קריב: איך מרכז השלטון המקומי התמודד עם זה?
יפעת קריב: לסיכום, מאוד חשוב שנוציא מסקנות עיקריות של כל אחד ואחד מהארגונים, ומסקנות משותפות, והיערכות למקרה כזה.
יפעת קריב: הלא אחד הדברים שאנחנו אומרים – חבר הכנסת אייכלר מצטרף אלינו.
ישראל אייכלר: אני מתנצל על הפקקים פה באזור.
יפעת קריב: אמרתי שלסיכום, מסקנות עיקריות של כל אחד ואחד מהארגונים ומסקנות משותפות.
יפעת קריב: נשמח אם כל ארגון יעבור על הנקודות.
ישראל אייכלר: אוסיף משהו לתיאור המצב הכללי באותו ערב.
ישראל אייכלר: ביום חמישי בצהריים, כשכבר היה מדובר שבערב תפרוץ מלחמת שלג, קודם כל אמרו שזה יהיה ב-18:00 בערב וזה היה ב-11:00 בבוקר, אבל למעשה הכשל הכי נורא שאני חושב שהיה שם – ב-20:00 בערב, כשהחל כבר השלג, ומשום מה משטרת ישראל סגרה את כביש מספר 1, והשאירה פתוח את כביש 443, כולם ברחו שעדיין פתוח ל-443, ונכנסו למלכודת.
ישראל אייכלר: מניסיוני, פניתי ללשכת שר המשטרה.
ישראל אייכלר: אמרתי: הולכת להיות פה קטסטרופה.
ישראל אייכלר: לא צריכים להיות פה מומחה גדול, כי הכבישים.
ישראל אייכלר: חסומים.
ישראל אייכלר: צריך להתחיל לפנות את האנשים, ואולי אפילו לפרוץ בכביש, ולפנות אחורה בחצי התחתון, שילת מודיעין ובירושלים – כביש מספר 1 היה סגור כבר קודם, ולהתחיל לפנות ציר אחד, חירום, כאילו יש פיגוע, ולאפשר על-ידי זה – חייב להיות ציר פתוח.
ישראל אייכלר: אמרו לי: איך עושים את זה?
ישראל אייכלר: אמרתי: פשוט מאוד: טרקטור קטן של 2.5 מטר מזיז קצת את המכוניות שחסמו את הכביש ימינה, שכולם ילכו ימינה.
ישראל אייכלר: מי שלא יכול – נעזור לו להזיז.
ישראל אייכלר: מה, אנחנו נעמוד בפני תביעות אדירות של פגיעה במכוניות ללא צורך?
ישראל אייכלר: תוך שעה-שעה וחצי אמרו ראשי מתנ"א – כלומר לי אמרו בלשכת השר בשם ראש מתנ"א, שתוך שעה-שעה וחצי יוציאו את כולם מכביש מס'1 ל-338, ואין צורך לפגוע במכוניות.
ישראל אייכלר: אמרתי: אני אומר לכם כמי שלא נמצא שם, שאם אתם לא תוציאו את המכוניות, יהיו לכם מצבים שלא תוכלו להביא גם את המפלסות, גם אם תרצו.
ישראל אייכלר: לא, זה סתם היסטריה.
ישראל אייכלר: השעה 10:00.
ישראל אייכלר: שוב פניתי.
ישראל אייכלר: ישראלים לא ממושמעים - אומרים להם לעמוד בצד ימין, והם כולם - אם אני לא יכול לנסוע, שאף אחד לא ייסע.
ישראל אייכלר: עוד מעט זה יהיה בסדר.
ישראל אייכלר: קודם גומרים את כביש מספר 1, עוברים לכביש 443.
ישראל אייכלר: בינתיים כביש בגין נתקע, ושוב אותה שיטה.
ישראל אייכלר: עיריית ירושלים רצתה לשלוח מפלסות – לא יכולים, כי המכוניות חוסמות.
ישראל אייכלר: תזיזו מכוניות – לא בא בחשבון, כי חברות הביטוח, יעלה להם קצת פח?
ישראל אייכלר: פה מדובר בהצלת נפשות.
ישראל אייכלר: עד שקלטו שזה הצלת נפשות – 02:00 בלילה.
ישראל אייכלר: ואז זה מגיע למחלקה שלנו – איפה היו הארגונים הממשלתיים.
ישראל אייכלר: אני מבין מכל הדוחות שקיבלנו, שהארגונים הממשלתיים לא היו – לא בעלי ג'יפים ממשלתיים, חוץ ממד"א, איחוד הצלה, מתנדבים פרטיים, בעלי ג'יפים פרטיים.
ישראל אייכלר: הממשל, השלטון לא היה.
ישראל אייכלר: בשבת ראיתי שהיה צבא במקומות שונים, פיקוד העורף.
ישראל אייכלר: עד כאן ההקדמה שלי.
ישראל אייכלר: אם ברגע הראשון, שעה-שעתיים ראשונות היו מזיזים את המכוניות כאילו יש פיגוע - חס וחלילה יש פיגוע – מד"א יעמוד עם האמבולנסים ויגיד שהוא לא יכול להיכנס?
ישראל אייכלר: מייד ישלח מישהו שיפנה להם את הציר בכל מחיר כדי להציל פצועים.
ישראל אייכלר: עכשיו לאלה שכן היו בשטח, וזה האנשים שהוזמנו לכאן.
יפעת קריב: אני כן רוצה בפתיחת הדברים, לפני שאנחנו נכנסים למסקנות ונתעמק בדברים הקשים ובמסקנות העתידיות, לומר שבסך הכול הכוחות והארגונים עבדו בצורה יוצאת מן הכלל.
יפעת קריב: האנשים קמו ויצאו לעבודה, עזבו את הבתים, את המשפחות, את הילדים, והיתה התייצבות גדולה מאוד של אנשים שבאו לעבוד ממקום מאוד ערכי של אמונה, של עזרה לאדם ועזרה לזולת.
יפעת קריב: בסך הכול הסופה הזאת הפתיעה את כולנו, היא התנהלה ברמת המקרו בצורה טובה.
יפעת קריב: מכוניות היו תקועות, לאנשים היה קצת קר, אבל לא שמענו על מקרים מאוד קשים של אנשים רעבים או קופאים מקור למרות הפסקות החשמל ולמרות כל מה שקרה.
יפעת קריב: אני רוצה לומר להחמיא ולחזק את כל הארגונים שעבדו בצורה יוצאת מן הכלל.
יפעת קריב: אבל כאן היום חשוב לנו להתעמק, להסיק מסקנות, ולראות איך אנחנו נערכים, גם בשיתופי הפעולה בין כולם, לפעם הבאה טוב יותר, כי הפעם הבאה תגיע.
יפעת קריב: האקלים בעולם משתולל.
יפעת קריב: כולנו ערים לזה.
יפעת קריב: זה יכול להיות רעידת אדמה, סופה נוספת או מכת חום בקיץ הקרוב.
יפעת קריב: אנחנו לא יודעים מה הטבע מכין לנו ומה עומד לקרות.
יפעת קריב: נכון, אנחנו רוצים שיהיו שיתופי הפעולה, המסקנות וההיערכות.
ישראל אייכלר: עוד גוף שחייבים לציין בשבחים לפני שנתחיל בביקורות – השוטרים של משטרת התנועה בשטח, שעמדו בשלג שעות ארוכות.
ישראל אייכלר: אני טענתי שאפשר היה למנוע את זה, אבל השוטר עצמו שעמד בשטח כל הלילה בקור, גם אותו צריך לשבח.
ישראל אייכלר: זה הרבה שוטרים.
אורי מקלב: אני לא רוצה לקלקל את החגיגה, אבל מה זה נקרא, שלא שמענו על לקפוא מקור?
אורי מקלב: כשאמא מתקשרת אליי ב-03:30 לפנות בוקר, אמא באשדוד ששתי בנותיה נמצאות בתוך אוטובוס בגשר מבשרת ציון מ-19:00 עד 03:00 לפנות בוקר.
אורי מקלב: הילדה הגדולה בת 14 אומרת שהילדה בת 8, שהיא כבר אפתית.
אורי מקלב: דלתות האוטובוס פתוחות, אין חימום, והמנוע כבוי ב-03:00 לפנות בוקר מ-19:00 בערב.
אורי מקלב: מה זה נקרא, שלא שמענו שקופאים מקור?
אורי מקלב: אם מכונית בכביש 443 בירידה מול גבעת זאב, משפחה עם ארבעה ילדים ברכב קטן, כל השלג מכסה אותם, אין מנוע, אין שום דבר, הילדים רטובים, אין שתייה.
אורי מקלב: הם מחכים שש שעות, מה זה נקרא?
יפעת קריב: התחלתי בדברים מאוד קשים.
יפעת קריב: אמרתי שאני רוצה לומר גם מילה אחת טובה, כדי שלא יישמע שאני אומרת רק דברים קשים.
יפעת קריב: אתה פספסת את כל הפתיחה שלי.
אורי מקלב: התייחסתי לזה שאת אומרת שאנשים לא סבלו.
יפעת קריב: סבלו מאוד.
יפעת קריב: התכוונתי שלא מתו מקור.
יפעת קריב: אני מכירה את הסיפורים.
אורי מקלב: מ-20:00 בערב עד 09:00 בבוקר, למעלה מ-12 שעות – נשים בהיריון בסיכון, אנשים בסיבוב מוצא, גברים ונשים בטנדר אחד 13 שעות עד שחילצו אותם.
אורי מקלב: איזה דברים אלמנטריים אנשים צריכים, איך עושים את זה כשבחוץ סערה, ונמצאים במקום אחד 12 שעות.
אורי מקלב: זה נקרא שלא סבלו?
אורי מקלב: זקנים בני 90 ארבע יממות ללא חשמל.
אורי מקלב: נשים בודדות, מבוגרות, הכול חשוך, השכנים - חשוך, בלי חשמל, אין טלפונים.
אורי מקלב: הנכדים שלי ארבעה במספר היו מיום ששי עד יום ראשון בבוקר – לא אמרתי שאלה הנכדים שלי - היו בדירה, ישנו כולם יחד ללא חשמל, ללא תאורה, שום חימום, כולל שבת בפנים, זה נקרא שלא סבלו?
אורי מקלב: מניסיון שלי, סבלו מאוד.
יפעת קריב: נתפסת למשפט אחד מתוך רבע שעה של דיבור.
ישראל אייכלר: נציין רק שאף אחד לא מת.
אורי מקלב: נשים ילדו בדרך.
יפעת קריב: רציתי להגיד לארגונים מילה טובה על איך שעבדו.
יפעת קריב: אני מצדיעה לכל האנשים שיצאו לעבוד ולא נשארו בבתים שלהם בדאגה למשפחה האישית שלהם, ויצאו לדאוג לזולת ולהגיש עזרה לאחר.
ישראל אייכלר: רובם היו מתנדבים, ללא שכר.
יפעת קריב: זה עוד יותר.
יפעת קריב: כבני אדם וכאנשים שיצאו לקור העז, לעזור אחד לשני, הם עשו עבודה נהדרת.
יפעת קריב: עכשיו נשאלת השאלה של התיאום בין הארגונים.
יפעת קריב: בוא נצלול עכשיו לפערים.
יפעת קריב: מד"א, בבקשה.
<גיל מושקוביץ: בוקר טוב.
<גיל מושקוביץ: גיל מושקוביץ, מנהל אגף מבצעים במד"א.
<גיל מושקוביץ: מבחינת ההיערכות שלנו, נערכנו בצורה מחמירה יחסית, למרות שתחזית מזג האוויר היתה פרווה.
<גיל מושקוביץ: אף אחד לא צפה את כמויות השלג.
<גיל מושקוביץ: ההיערכות המוקדמת, תפקוד מד"א הוא תוצר של פעולות למידה והפקת לקחים ממערכות מזג אוויר קודמות – גם מזג האוויר הסוער שהיה בינואר שנה שעברה וגם מערכות שלגים בעבר.
<גיל מושקוביץ: כבר בנובמבר היתה פקודת היערכות מסודרת בארגון, עם תחילת הגשמים הראשונים, כולל בדיקה של כל התחנות, רכבי הצלה, גנרטורים.
<גיל מושקוביץ: כל ציוד החורף נבדק, רוענן, כולל הנחיות רפואיות רלוונטיות.
<גיל מושקוביץ: ב-8 בדצמבר, עם קבלת ההתרעה הראשונית על אפשרות למזג אוויר סוער, היתה הנחיה ראשונית מסודרת.
<גיל מושקוביץ: יצרנו קשר עם השירות המטאורולוגי והתחלנו לעבוד מולם באופן שוטף כדי לקבל תחזיות מעודכנות.
<גיל מושקוביץ: ההתרעה לא דיברה על כמויות כאלה של שלג.
<גיל מושקוביץ: היו פערים בין ההתרעות, אבל אנחנו מתייחסים לשירות המטאורולוגי.
<גיל מושקוביץ: ברגע שדיברו על שלג, מבחינתנו זה היערכות לשלב.
<גיל מושקוביץ: בשלבים הראשונים אנחנו לא מתייחסים לגובה השלג אלא להיערכות הכללית.
ישראל אייכלר: מה זה היערכות לשלג?
ישראל אייכלר: כמה מכוניות יש לכם עם שרשראות?
<גיל מושקוביץ: שרשראות יש לנו לכל רכבי ההצלה בגזרת ירושלים, בגזרת צפת, בגזרת רמת הגולן, כל גזרה שצפוי להיות בה שלג, כולל באיו"ש, כולל בנצרת עלית.
<גיל מושקוביץ: כל מקום שיש בהר בגובה מעל 500 מטר, בעיקרון אנחנו מחזיקים שרשראות שלג בשביל הרכבים ועוד מאגר של שרשראות שלג מעבר לזה.
אורי מקלב: אם השירות המטאורולוגי היו מדברים על שלג כבד יותר, הייתם נערכים אחרת?
<גיל מושקוביץ: יכול להיות שבשלבים מוקדמים יותר היינו מעלים יותר רכבי 4 על 4 לירושלים, אבל העלינו 20 רכבי 4 על 4 לירושלים ממערכות קודמות.
יפעת קריב: מאיפה מגיעים רכבים 4 על 4?
<גיל מושקוביץ: אנחנו מחזיקים 64 רכבי 4 על 4 ברחבי הארץ, שבעיקרון משמשים בשגרה לחילוצים באזורים – למשל, תאונות רכבת שנדרש לעבור בשטח הוא לא שטח, חופי ים, מדבר וכו'.
<גיל מושקוביץ: אנחנו מנווטים את הרכבים האלה בהתאם לצרכים הארגוניים.
<גיל מושקוביץ: מסתכלים על הכול בראייה לאומית.
<גיל מושקוביץ: כשמדברים על שלג בהרי הצפון, אנחנו מתגברים את צפת ורמת הגולן.
<גיל מושקוביץ: גם בירושלים - אנחנו מעלים ממרכז הארץ לירושלים.
<גיל מושקוביץ: תגברנו גם את מצפה רמון במקרה הזה – דיברו על שלג גם שם, למשל.
<גיל מושקוביץ: איו"ש, באריאל שמנו רכבי 4 על 4.
<גיל מושקוביץ: בכל מקום שבו צפוי שלג, אנחנו מתגברים.
<גיל מושקוביץ: ירושלים וצפת הן הערים המרכזיות שיש בהן כמות, אותן אנחנו מתגברים ובהן אנחנו מרכזים יותר מאמץ, כי מהן אנו גם משגרים סיוע לגזרות של איו"ש, שעוטפות אותן.
ישראל אייכלר: קרה לכם שבאתם למקום, והדרך היתה חסומה לשני כלי רכב בשני הצדדים?
<גיל מושקוביץ: אנחנו לא אמורים לפלס את הדרך אלא להגיע לאן שאנחנו יכולים להגיע.
<גיל מושקוביץ: מקסימום יורדים ופועלים רגלית, אם צריך.
<גיל מושקוביץ: פונים לרשות המקומית, שיסייעו לנו.
<גיל מושקוביץ: אני לא מדבר על רחוב סצתיפי או על נקודה ספציפית אלא על המענה בכלליות.
<גיל מושקוביץ: בירושלים פעלו 20 רכבי 4 על 4 של מד"א בשלב הראשוני.
<גיל מושקוביץ: עם התגברות הסופה, וכשהבנו שזה מתגבר, תגברנו את ירושלים והגענו שם ל-40 רכבי 4 על 4 כבר ביום ששי בערב.
ישראל אייכלר: באיזו שעה התחלתם לפעול עם הרכבים האלה, שהיתה לכם דרך פנויה להגיע?
<גיל מושקוביץ: בלילה שבין רביעי לחמישי כבר עברנו ל- - -שלג.
<גיל מושקוביץ: ביום רביעי בלילה העלינו את הרכבים.
<גיל מושקוביץ: ירושלים וצפת היו מתוגברות.
<גיל מושקוביץ: הסד"כ כבר היה בתוך העיר.
<גיל מושקוביץ: בין חמישי לששי, בכל מקום שהיו בו נפגעים או יולדות, הגענו לכל מקום שהיינו צריכים להגיע אליו עם הרכבים האלה, אם זה רכבים שהעלינו מכיוון מודיעין דרך 443 והורדנו חולים לכיוון אסף הרופא ותל השומר, או מירושלים, שירדנו למטה והעלינו.
<גיל מושקוביץ: כשהדרך היתה חסומה, בשלבים האלה רכבי 4 על 4 עברו, יכלו לעבור.
<גיל מושקוביץ: אם היו רכבים שחסמו את הציר, אני לא יכול לטפס מעליהם; אף אחד לא יכול לטפס מעליהם.
ישראל אייכלר: אני שואל עובדתית, האם הצלחתם לעבור?
<גיל מושקוביץ: הצלחנו לעבור לחולים שהיינו צריכים להגיע אליהם ויולדות - הגענו אליהם.
<גיל מושקוביץ: דיבר פה חבר הכנסת מקלב על אירועים של אנשים שהתקשרו והתלוננו שהם תקועים ברכבים בשלג.
<גיל מושקוביץ: שוב, כל עוד לא היה חולה בתוך הרכב, שנדרש פינוי ופנה למד"א, לא חתרנו למגע אתו.
<גיל מושקוביץ: אין לנו מה לעשות אתו; זו משימה של משטרת ישראל או על 443.
ישראל אייכלר: היו חולים כאלה שפיניתם?
<גיל מושקוביץ: היו יולדות שפינינו, היו ילדים עם חום גבוה שפינינו, מקרי היפותרמיה, מקרים בודדים סך הכול שנדרשו לטיפול רפואי.
<גיל מושקוביץ: הגענו אליהם, פינינו אותם.
<גיל מושקוביץ: במקביל תגברנו את הנקודות שאליהן תיאמנו בלילה עם משטרת ישראל – היה לנו קשר רציף בחפ"ק עם משטרת ישראל.
<גיל מושקוביץ: הגענו לבנייני האומה, הגענו למבשרת, הגענו למחנה עופר.
<גיל מושקוביץ: תגברנו שם בחובשים, והמתנו לאותם מחולצים שהם הביאו.
<גיל מושקוביץ: ביצענו כל הזמן הערכות מצב פנים ארגוניות.
אורי מקלב: היו לידות באמצע הדרך?
<גיל מושקוביץ: היו מקרים של יולדות.
אורי מקלב: אז מה זה אומר?
אורי מקלב: לא קראו למד"א?
<גיל מושקוביץ: גם בלי מזג אוויר סוער יכול להיות מצב שיולדת, יולדת באמצע הכביש.
אורי מקלב: ב-443 יכולתם לעבור?
יפעת קריב: בשבוע שעבר היתה לידה על הכביש.
<גיל מושקוביץ: כן, זה קורה.
אורי מקלב: שם הם היו הרבה זמן בפקק.
ישראל אייכלר: היה דבר כזה בשלג?
<גיל מושקוביץ: היו שני מקרים של יולדות שפינינו; אחת בוצעה בתוך הרכב שלה, והשנייה בוצעה בתוך האמבולנס.
<גיל מושקוביץ: העדיפות היא לבצע את הלידה בתוך רכב חם, כי העובר יוצא ממקום חם מאוד.
<גיל מושקוביץ: הוא חייב לצאת לסביבה חמה ולמקום חם מאוד.
<גיל מושקוביץ: אגב, זה לא קשור למזג אוויר זה או אחר.
<גיל מושקוביץ: לידות ברכבים פרטיים ובצירים קורות.
<גיל מושקוביץ: יולדות לפעמים ממתינות ממש לרגע האחרון, ואז הן נוסעות עם רכב פרטי.
<גיל מושקוביץ: יולדות לא יודעות הרבה פעמים, אבל ביטוח לאומי מממן פינוי באמבולנס מהבית לבית חולים במקרה שבאותו יום יש הלידה, כך שזה אפילו לא עולה להן כסף.
<גיל מושקוביץ: העלינו את רמת הכוננות כבר ביום רביעי.
<גיל מושקוביץ: תגברנו בכל הארץ.
<גיל מושקוביץ: אנחנו מדברים על השלג שהיה בירושלים ובצפת, אבל בכל הארץ דובר על מזג אוויר סוער, על גשם, על חשש להצפות, שרובו לא התממש, אבל ההיערכות שלנו היתה כלל ארצית, מערכתית, ולאו דווקא נקודתית.
יפעת קריב: הצפות זה המזל, שזה לא התממש.
<גיל מושקוביץ: נכון.
<גיל מושקוביץ: אילון – היו קטעים מסוימים שנסגר, למרות שאנשים כמעט לא יצאו מהבית בגלל האזהרות האלה.
<גיל מושקוביץ: ריכוז המאמץ שלנו היה כאמור בירושלים ובצפת, שאלה הערים הבעייתיות מבחינת התנועה.
<גיל מושקוביץ: יש לנו תוכנית מגירה ארצית מובנית מראש לתגבור מרחב ירושלים.
<גיל מושקוביץ: כל הזמן עקבנו ותגברנו בהתאם לצרכים.
<גיל מושקוביץ: יש לנו בראייה הלאומית, למשל, תכנון מחדש של כל המענה שלנו למצבי חירום בנתב"ג.
<גיל מושקוביץ: במצב חירום בנתב"ג יש תוכנית שמופעלת, אם יש חשש לנחיתת חירום - חלק מהמענה זה, למשל, אמבולנסים שאמורים לבוא מירושלים ולתת מענה לנתב"ג.
<גיל מושקוביץ: מראש הורדנו, למשל, את ירושלים מהסד"כ הזה, ותכננו אחרת את המענה לנתב"ג.
<גיל מושקוביץ: אנחנו כל הזמן מסתכלים על האירועים העתידיים ועל אפשרות למצבי חירום נוספים גם במהלך מזג האוויר הסוער.
<גיל מושקוביץ: מבחינת מרכזי השליטה שלנו, המוקד הארצי שלנו מאויש 24/7, כולל בשבתות ובחגים.
<גיל מושקוביץ: הוא תוגבר גם בקציני משמרת נוספים וגם במנהלים מהמטה.
<גיל מושקוביץ: אני עצמי הייתי יום ששי כל הלילה במשל"ט הארצי שלנו.
<גיל מושקוביץ: המנכ"ל היה כל הלילה בירושלים.
<גיל מושקוביץ: היתה חלוקה של הנהלת המטה, שתגברנו גם את התחנות.
ישראל אייכלר: באיזו שעה היה הפינוי הראשון מ-443 או מכביש 1?
<גיל מושקוביץ: אני לא יודע לומר לך.
<גיל מושקוביץ: היו פינויים בשוטף.
ישראל אייכלר: אין לכם רישומים?
<גיל מושקוביץ: יש רישומים – אני לא מחזיק אותם פה.
<גיל מושקוביץ: אם תרצה, אוציא לך.
<גיל מושקוביץ: היו פינויים כל הזמן, גם בציר 443 וגם בציר 1, אם זה אמבולנסים שעלו מכיוון מודיעין, רכבי 4 על 4 שהוצבו מראש במודיעין ועלו דרך 443 להגיע מצד אחד, ואם זה רכבים שירדו מירושלים מהצד השני.
<גיל מושקוביץ: כנ"ל ציר אחד.
ישראל אייכלר: החידוש, אתה אומר, שכן אפשר היה לעבור.
<גיל מושקוביץ: אני לא אומר שאפשר היה לעבור לגמרי מצד לצד; יכולנו להגיע עד נקודה מסוימת בחלק מהמקומות, ולהמשיך רגלית.
<גיל מושקוביץ: אני לא מכיר אירוע של חולה שלא הצלחנו להגיע אליו בכלל.
<גיל מושקוביץ: לא היה כזה דבר מבחינתנו.
<גיל מושקוביץ: יש מקומות שהציר עצמו חסום ברכבים - חתרנו למגע.
<גיל מושקוביץ: לחולים הגענו.
<גיל מושקוביץ: אני לא מכיר אירוע שלא הגענו לחולה ולא פינינו מי שצריך לפנות לבית חולים.
יפעת קריב: מכל בית?
יפעת קריב: מכל מקום?
ישראל אייכלר: גם כביש בגין?
<גיל מושקוביץ: מכל מקום הגענו בסופו של דבר לחולים, אם אתה מדבר על כלל הסופה, כולל בשבת בלילה, שזה היה השיא.
ישראל אייכלר: אז היה הרבה יותר קל.
<גיל מושקוביץ: זה לא היה הרבה יותר קל.
אורי מקלב: אבל היו כבישים חסומים לגמרי.
<אבי חובב: אני יכול לספר לכם על מקרים שבהם אמבולנסים הגיעו לנקודה מסוימת, דיווחו שהם לא יכולים להמשיך, ושלחנו כלים יותר קטנים.
<אבי חובב: אני יכול לספר לכם על משפחה חרדית שנתקעה, הרכב שלה פשוט הפסיק להניע בשלב מסוים.
<אבי חובב: חילצנו אותם – אמבולנס דיווח שהוא לא יכול להמשיך הלאה.
<אבי חובב: המיול כן הצליח להשתחל שם.
<אבי חובב: זה היה באותו לילה.
<אבי חובב: מיול שחרר אותם.
<אבי חובב: מיול זה רכב קטן, טרקטורון.
<אבי חובב: בגלל שהוא לא סגור ולא מחומם, המיול הזה נכנס לתחנה, הכניס את האנשים האלה לתחנה, נתנו להם שם שמיכות, חיממנו אותם וכו'.
אורי מקלב: אחרי כמה שעות שהם היו?
אורי מקלב: זו לא אשמה שלכם, אבל אחרי כמה שעות?
ישראל אייכלר: בלילה שבין חמישי לששי?
אורי מקלב: מה זה 443?
אורי מקלב: 443 זה עד מחנה עופר.
אורי מקלב: ממחנה עופר יש ישר, שזה כביש 45, נדמה לי, ואם זה ימינה לכיוון גבעת זאב- - -
ישראל אייכלר: לא משנה.
ישראל אייכלר: איפה שהיה שלג.
יפעת קריב: התחלתם בלוגיסטיקה.
יפעת קריב: תתייחסו למינהלות, לתיאומים, לציודים.
יפעת קריב: תתייחסו לכול, ואז נשאל שאלות.
יפעת קריב: נעשה את זה מסודר.
ישראל אייכלר: בלוגיסטיקה אפשר לגמור את השעתיים, מניסיוני.
אורי מקלב: אתם יודעים כמה זמן לקח?
אורי מקלב: אם יש מקרים שלא הצלחתם להגיע או שלקח הרבה זמן, עשיתם סיכום, כמה זמן לקח?
אורי מקלב: אותנו גם מעניינות המסקנות – מה אתם חושבים שצריך להיות בפעם הבאה מבחינת משטרה, תיאום, איך אתם עובדים?
אורי מקלב: ובנוסף, האם תמיד היה מענה במוקד?
אורי מקלב: היתה קריסה של המוקד.
<גיל מושקוביץ: אסיים לדווח על מרכזי השליטה.
<גיל מושקוביץ: מוקד הטלפון 101 שלנו.
<גיל מושקוביץ: המוקד אויש מלא גם במרחב ירושלים וגם במוקד הארצי שלנו בקריאון.
<גיל מושקוביץ: יש לנו מוקד שיודע לקבל כל שיחה.
<גיל מושקוביץ: אם מוקד ירושלים לא מצליח לענות תוך 7 שניות, המוקד הארצי שלנו בקריאון מושך את השיחה אוטומטית, וכל השיחות שלנו נענו כמו בשוטף.
<גיל מושקוביץ: היו 57 אלף פניות בימי הסופה לעומת 5,000 ביום רגיל.
<גיל מושקוביץ: היו פי שניים תורני מוקד גם בירושלים וגם במוקד הארצי בקריאון.
<גיל מושקוביץ: גם מוקד ירדן תוגבר.
<גיל מושקוביץ: קריאון – שיחות טלפון.
<גיל מושקוביץ: 17 אלף מתוכם זה רק קריאות שהגיעו ממרחב ירושלים.
<גיל מושקוביץ: כל השיחות קיבלו מענה מצוין.
<גיל מושקוביץ: המוקד הארצי בקריאון היה מאויש בפי שלושה אנשים מאשר השגרה.
<גיל מושקוביץ: קיבל מענה בזמן אמת לכל הפניות.
<גיל מושקוביץ: במוקד ירושלים בשגרה יש שלושה אנשים.
<גיל מושקוביץ: הפעם היו כמעט שמונה אנשים במוקד ירושלים.
<גיל מושקוביץ: המוקד הארצי בקריאון, המוקד מגבה – במשמרת לילה יש שמונה אנשים.
<גיל מושקוביץ: היו 24 אנשים במוקד.
<גיל מושקוביץ: המוקד בקריאון, מבחינת הטכנולוגיה, כל שיחת 101 – לא משנה אם סופה או שגרה - שלא מקבלת מענה תוך 7 שניות, מכל סיבה שהיא, באחד המוקדים שלנו בארץ, השיחה זולגת אוטומטית לשם.
<גיל מושקוביץ: שם יש מוקדנים שמקבלים את השיחה.
<גיל מושקוביץ: מבחינת האזרח – אין הבדל; הוא לא מרגיש אם השיחה הזאת נענתה בירושלים, בצפת או באילת.
<גיל מושקוביץ: השיחה מועברת בצורה ממוחשבת לקצין המשמרת, שמנהל את האירוע - בירושלים במקרה הזה.
<גיל מושקוביץ: כל 11 המוקדים המרחביים שלנו תוגברו במוקדנים נוספים.
<גיל מושקוביץ: זה יישום לקחי עבר שלנו.
<גיל מושקוביץ: בשעות הערב פתחנו מוקד נוסף, ביום ששי.
<גיל מושקוביץ: שרת הבריאות פנתה למנכ"ל מד"א.
<גיל מושקוביץ: היו מקרים של קשישים ומשפחות עם ילדים שהיו בבתים ללא חשמל.
<גיל מושקוביץ: חששו שהם ייכנסו למצב של היפותרמיה.
<גיל מושקוביץ: בני משפחה שלהם פנו וביקשו שהקשישים האלה יגיעו אליהם, משכונה לשכונה בירושלים.
<גיל מושקוביץ: העברנו גם את הקשישים והילדים האלה משכונה אחת בירושלים לשכונה אחרת.
<גיל מושקוביץ: חלקם זה חולים – הם לא חולים אגב; הם קשישים.
<גיל מושקוביץ: זו פעילות הומניטרית נטו.
אורי מקלב: בשלב הזה, נניח, עוד לא היה אדם שצריך פינוי או פצוע או הוא נמצא באירוע.
ישראל אייכלר: אתה מדבר בשבת?
ישראל אייכלר: כי אם בשבת, למשל, זוג זקנים בני 85 חולי סוכרת שנמצאים בבית, וזה היה, בלי חשמל, היפותרמיה זו שאלה של זמן.
אורי מקלב: אבל מי היה צריך לטפל בזה?
אורי מקלב: מי שמחלץ אותם.
אורי מקלב: אתה אומר נכון, שאותו זוג עוד שעה, עוד שעתיים, עוד שלוש יכולים להגיע למצב סכנה.
אורי מקלב: אם מדברים על היערכות של כוחות חירום – מגן דוד לא צריך לטפל.
אורי מקלב: כוחות חילוץ - משטרה אפילו יכול להיות.
אורי מקלב: שלטון מקומי, משטרה – לחלץ אנשים שלא נמצאים במצוקה לפני משהו רפואי כדי לחלץ אותם.
יפעת קריב: חבר הכנסת מקלב, אני חושבת שאתה נוגע בנקודה הכי חשובה שאליה אנחנו רוצים להגיע - זה התיאום בין כל הארגונים, ומי עושה מה, ואם כל ארגון תפס בעלות וניהל את הסופה הזאת כאילו הוא בעל הבית.
יפעת קריב: מי בעצם לקח אחריות על הסופה הזאת, מי היה צריך לקחת.
יפעת קריב: הלא גם לא הוגדר מצב חירום, וזה נשאר תחת השלטון המקומי.
יפעת קריב: זה לא היה תחת השלטון המרכזי.
יפעת קריב: מי היה בעל הבית של הסופה הזאת?
אורי מקלב: ניקח קשישים, ילדים שנמצאים ברכב, ב-443, המנוע לא דולק, ילדים קטנים, רטובים, אבל עדיין לא היה צריך פינוי לבית חולים אלא לבית, למקום חם.
אורי מקלב: זה לא תפקיד של מד"א, בעיניי.
ישראל אייכלר: של מי התפקיד?
אורי מקלב: של כוחות חילוץ, אם זה פיקוד העורף במקרה הזה, אם זה משטרה.
אורי מקלב: מי מחלץ?
ישראל אייכלר: המשטרה הפעילה רק את כוחות התנועה.
<שי קוניץ: יש שתי לבנות בסיס מבחינת המוכנות, בטח כל עוד לא הופעל מל"ח: אחת זה הרשות המקומית והרשות שאחראית על כל התושבים והמענה לתושבים; שתיים, משטרת ישראל כגורם הפוקד.
<שי קוניץ: לגבי צירים, למשל, ציר מספר 1 הוא באחריות משטרת ירושלים, וציר 443 הוא באחריות משטרת יו"ש.
<שי קוניץ: הם לא ידעו לדבר בעצמם לגבי פתיחת צירים באזור ההוא.
ישראל אייכלר: משטרת התנועה הארצית לא שולטת ב-443?
<שי קוניץ: כן, אבל ש"י זה הגורם הפוקד על הציר הזה, בגלל שזה כבר בתחום אחר.
<שי קוניץ: מעבר למסקנות שצריך להגיע, מבחינת ההפעלה- - -
ישראל אייכלר: מי אמור להוציא זוג קשישים חולי סוכרת בליל שבת, שנפסק להם החשמל?
ישראל אייכלר: הרשות המקומית?
<שי קוניץ: לא מדבר בכביש.
<שי קוניץ: הרשות המקומית, כל עוד לא הופעל מל"ח.
<שי קוניץ: בשגרה זה רשות מקומית.
יפעת קריב: יכול להיות שניר ברקת היה שם עם צוות והם עבדו.
יפעת קריב: ניר בעצמו היה.
<שי קוניץ: עיריית ירושלים הפעילה את החמ"ל שלהם, שכולל בתוכו מכלול אוכלוסייה, שזה מכלול שמתופעל על-ידי מחלקת הרווחה.
ישראל אייכלר: היה לה רכב אחד להוציא קשישה אחת, לעיריית ירושלים?
יפעת קריב: כן, היה להם.
יפעת קריב: הייתי בדיון של השלטון המקומי שם.
<שי קוניץ: הם יודעים לזהות את אותה קשישה.
ישראל אייכלר: עד כמה שידוע לי, לא.
ישראל אייכלר: חוץ מהג'יפ של ראש העיר, לא שמעתי.
יפעת קריב: נציין לפרוטוקול שנציגי עיריית ירושלים לא הגיעו לדיון.
יפעת קריב: שלטון מקומי הוזמן, אז היה צריך לדאוג שלטון מקומי.