GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רועי דהן: לצורך העניין, הר-הדר קיבלו את מה שהם ביקשו.
<רועי דהן: כמשרד ממשלתי, אנחנו לא יכולים לתקצב רשות מקומית ביותר ממה שהיא ביקשה.
<רועי דהן: נצמדנו ל-100%.
<רועי דהן: הם דרשו את הסכום שהם דרשו.
<רועי דהן: מבחינתנו, כל הדרישות שקיבלנו אמינות.
<רועי דהן: לא ביקשנו וגם לא הכבדנו בביורוקרטיה, בקבלות ובחשבוניות.
<רועי דהן: ידענו שאם ניכנס לתהליך כזה, לא נצא ממנו וזה לא ישרת את העיקרון.
<חן פיליפוביץ: הפעימה הראשונה – זה בסדר.
<חן פיליפוביץ: אני מדבר עכשיו על הפעימה השנייה.
<רועי דהן: בסדר גמור.
<רועי דהן: אני רק התייחסתי.
<חן פיליפוביץ: לא.
<חן פיליפוביץ: אתה מציג כאילו זה לא כך.
<חן פיליפוביץ: ביקשנו – קיבלנו, ואני לא אמרתי שלא.
נחמן שי: ה-72 מיליון שקל שמהם יצאו ה-30 מיליון שקל – כרגע זה מתייחס רק לפעימה הראשונה.
<רועי דהן: אך ורק לפעימה הראשונה.
נחמן שי: את השנייה עוד לא חילקו.
<רועי דהן: בדיוק.
נחמן שי: השלישית – עוד לא יודעים.
נחמן שי: הבנתי נכון?
<רועי דהן: אני מיד מפרט את זה.
<רועי דהן: הקפדנו שהפעימה הראשונה תחולק ב-31 בדצמבר, ביום האחרון שאפשר היה להעביר את הכסף כדי שהאוצר לא ייקח את התקציב שהועבר, וזה באמת מה שקרה.
<רועי דהן: 41 רשויות מקומיות קיבלו את התקציב.
<רועי דהן: עיריית ירושלים – מבחינת המשרד, מקצועית, אנחנו ממשיכים למפות את הצרכים שלה, אבל מה שאנחנו קיבלנו ממשרד האוצר הוא שהיא מטופלת בנפרד.
נחמן שי: אני מוכרח להבין פעם את הסוד הזה.
נחמן שי: גם כשהיה פה ראש העירייה, הוא אמר שאמרו לו: "אתה תשב בצד.
נחמן שי: אתם מקבלים משהו אחר או יותר או לא משנה.
נחמן שי: אתם משהו אחר".
נחמן שי: זה אולי נכון, אבל אילן אמר שהוא בירת הגליל, וזה גם זה נכון.
נחמן שי: אני רוצה להבין: האם יש משהו שירושלים קיבלה פה שהוא לא שקוף או לא ידוע?
נחמן שי: שום דבר.
קרן ברק: ממש לא.
נחמן שי: נשארנו רק עם האמירה המכבדת הזאת, שאני מכיר אותה היטב, אבל אין מאחוריה שום כיסוי.
קרן ברק: כרגע אין לה כיסוי.
<רועי דהן: אנחנו מבינים את זה מקצועי.
נחמן שי: ירושלים זה רעיון, כמו שאמר פעם שר האוצר, אם אני זוכר.
נחמן שי: זה יכול להיות.
נחמן שי: רעיונות לא מקבלים כסף.
<רועי דהן: יש שם סדרי גודל אחרים של תקציבים ונזקים.
<רועי דהן: מבחינתנו, זה היה נכון מקצועית, אבל אין ספק שהם לא אמורים ליפול בין המשרדים.
<רועי דהן: זה לא נכון שזה מה שיקרה.
<רועי דהן: אני ממשיך לפרט ובקצרה.
<רועי דהן: סיימנו למפות נזקים.
<רועי דהן: כמו שקבענו לעצמנו, השלב השני הוא נושא הגזם.
<רועי דהן: מי שלא מצוי בעניינים זה נראה לו משהו שולי, אבל ככל שנכנסנו לנושא הבנו שסיפור הגזם הוא סיפור כבד.
נחמן שי: אי-אפשר למחזר את הגזם או לעשות אתו משהו?
נחמן שי: בכל מקום שאני אני רואה ערימות.
אילן שוחט: אנחנו מתחננים לאנשים שיבואו ויקחו נזק.
<חן פיליפוביץ: אני נותן מתנה לקמינים, ואנשים באים, וזה עוזר לי.
נחמן שי: צריך לחתוך את זה.
<חן פיליפוביץ: בדיוק.
<חן פיליפוביץ: הם רוצים שאני גם אחתוך ושאני גם אביא להם.
<חן פיליפוביץ: זה סיפור.
אילן שוחט: הבאתי את הגורסת הכי גדולה שיש במדינת ישראל מקק"ל, ושכרתי אותה פר שעה, והיא מוציאה צ'יפסים.
אילן שוחט: שאלתי מה אני אעשה את זה.
אילן שוחט: התקשרתי לארצות-הברית וחשבתי שאולי נעשה קונטיינרים – וכלום.
<חן פיליפוביץ: אני רוצה לתת מתנה לתושבים ושרק ייקחו את זה מאתנו.
קרן ברק: מה שלא לוקחים בסוף למחזור צריך להטמין.
קרן ברק: גם לזה יש עלות.
<רס"ן בועז פינחסי: יש מתקני ביומסה, ואני לא יודע אם זה יש את זה בארץ.
נחמן שי: מה זה עושה?
<רס"ן בועז פינחסי: זה הופך את זה למשהו מאד קטן.
<קריאה: הם לא צריכים את זה.
<קריאה: פנינו אליהם.
<קריאה: אל תדאג, הם לא רוצים.
<קריאה: הם עושים את זה עם זה של הזית בגפת.
<קריאה: עשינו מחקר שלם.
נחמן שי: בסך-הכל, אלה עצים שאפשר להשתמש בהם להסקה, אם אני מבין נכון.
<קריאה: רק להסקה.
<רועי דהן: 26 רשויות מקומיות מתוך 45 רשויות, שהן הרשימה הכוללת, קיבלו מאתנו פנייה למפות נזקי גזם.
<רועי דהן: פנינו רק ל-26, כי רק ב-26 ירד שלג והוא נשאר מספיק זמן על הקרקע כך שהוא יצר לחץ על עצים וגזעים שנפלו וקרסו ויצרו בעצם את העומס החריג בנושא הגזם.
<רועי דהן: אנחנו תמיד נצמדים לקריטריונים אובייקטיביים כדי להקל על העבודה מול משרד האוצר שיתקצב אותנו.
<רועי דהן: זו פנייה שאני חושב שתצא השבוע ממשרד הפנים על נושא הגזם.
<רועי דהן: בסך-הכל, זה סדר-גודל של 47-48 מיליון שקל רק לסיפור הגזם.
נחמן שי: בפעימה השנייה זה מה שאתם מעריכים.
<רועי דהן: נכון.
נחמן שי: זה הסכום שאתם מועידים.
<רועי דהן: זה הסכום שאנחנו נבקש להיות מתוקצבים ממשרד האוצר.
נחמן שי: עוד לא קיבלתם.
<רועי דהן: עוד לא פנינו.
<קריאה: זו התחלת משא ומתן עם האוצר.
<קריאה: כולל את ירושלים.
<רועי דהן: כן, זה כולל את ירושלים.
נחמן שי: זה כן כולל את ירושלים.
<רועי דהן: השלב השלישי – בשבוע-שבועיים הקרובים אנחנו ניצור התקשרות עם שמאים ומהנדסים מטעם הממשלה ונשלח אותם לכל הרשויות המקומיות שסבלו מנזקים, ואנחנו נבקש למפות תשתיות שהן בזיקה ישירה לתקציב משרד הפנים.
<רועי דהן: זה סיפור מורכב.
<רועי דהן: חינוך זה לא אנחנו.
<רועי דהן: חקלאות, תשתיות לחקלאים, ועסקים.
<רועי דהן: אנחנו ניצמד רק לתשתיות המוניציפאליות.
<רועי דהן: גם זה יהיה מורכב מקצועית להגדיר אותם, אבל אנחנו נעשה את זה ונראה שגם פה אנחנו כמה שיותר מעבירים את התקצוב לרשות.
אילן שוחט: אפרופו, בין הכיסאות מתחיל להיפתח עכשיו.
אילן שוחט: פה צריך לשים לב.
נחמן שי: ברגע שזה מתפצל בין כמה משרדים, זה - - -
אילן שוחט: עד עכשיו היינו שם, ועכשיו אתה מתחיל ללכת.
אילן שוחט: יונתן ברח לנו, ועכשיו אנחנו מכוְונים אליך.
נחמן שי: עוד מישהו רוצה להוסיף?
נחמן שי: אני רוצה לשמוע מהאוצר, מיוסי עדס.
<יוסי עדס: אתייחס לכל נושא שיפוי הרשויות.
<יוסי עדס: כמו שתיאר יפה נציג משרד הפנים, רועי דהן, אנחנו עובדים מול משרד הפנים על מנת שמשרד הפנים יבוא וימפה.
נחמן שי: אני מבין שמשרד הפנים לא מטפל באזרחים.
נחמן שי: אין אזרחים.
נחמן שי: זו מדינה שיש בה רק מבנים, ואנשים אין.
נחמן שי: זו מדינה מעניינת.
<יוסי עדס: אנחנו עובדים מול שלטון מקומי.
<יוסי עדס: משרד הפנים מטפל ברשויות מקומיות.
<יוסי עדס: אני מצוות פנים ומתעסק מול משרד הפנים, ולכן אתייחס לנושא רשויות המקומיות.
<יוסי עדס: כמו שאמרתי לוועדה, מדובר בשני נושאים שונים ולכן אתייחס רק לנושא רשויות מקומיות.
<יוסי עדס: כמו שתיאר נציג משרד הפנים, מתוקף תפקידו והקשר שלו עם הרשויות, משרד הפנים ריכז את כל הצרכים מול הרשויות, עבד מול הרשויות וקיבל מהן את כל העלויות.
<יוסי עדס: בשלב הראשון, כשהרשויות הגישו את הצרכים הראשוניים שלהן, כמובן שהיו שם דברים; כמו שאמרנו, אנחנו רוצים להתייחס לצרכים המידיים שהרשויות הוציאו, ולכן קיבלנו את הנתונים ממשרד הפנים והגענו להבנות שבשלב ראשון יינתנו 30 מיליון שקל לכלל הרשויות.
<יוסי עדס: מעבר לכך, כמו שהציגו בירושלים, הם קיבלו 10 מיליונים מעבר ל-30 מיליון, כך שהייתה התייחסות נפרדת לירושלים בנושא הזה.
<יוסי עדס: אנחנו עובדים מול משרד הפנים.
<יוסי עדס: דרך הפעולה היא שבשלב ראשון היה המענה המידי שהיה צורך מידי וכבר ניתן הכסף.
<יוסי עדס: השלב השני, נושא הגזם – כמו שאמר רועי, אנחנו נקבל בקרוב את הנתונים, ונדון עליהם מול משרד הפנים לאור המקורות הקיימים גם במשרד הפנים.
נחמן שי: אלה אותם 47-48 מיליון שקל?
<יוסי עדס: מה שהם הציגו.
<יוסי עדס: עוד לא קיבלנו נתונים.
<יוסי עדס: אני עדיין לא יודע.
נחמן שי: רועי, לְמה אתם מחכים?
נחמן שי: עד שהגזם יגדל או מה?
<רועי דהן: המיפוי הסתיים רק אתמול.
נחמן שי: אוקיי, רק אתמול.
נחמן שי: אם זה לא הובן, הרשויות צריכות כסף.
נחמן שי: זה לא עוזר לנו שזה נמצא אצלכם.
נחמן שי: ראיתי שאתם גם חסכתם הרבה בשנה האחרונה.
<יוסי עדס: השלב השלישי הוא שלב התשתיות.
נחמן שי: זה השלב הכי גדול, ובוא ונודה בזה.
נחמן שי: עד עכשיו זה היה peanuts.
נחמן שי: אילן צדק גם שזה עוד הסתדר יפה במבנה המשרדי, ואז יחסית הייתה לו גם כתובת.
נחמן שי: עכשיו אתה עובר לשלב השלישי, ולפי דעתי שם זה מאות מיליוני שקלים.
נחמן שי: שמעתי פעם שראש העירייה דיבר – כמה אמרת?
נחמן שי: 290 מיליון?
קרן ברק: 290.
נחמן שי: זה אחזקת כבישים וכל מיני דברים כאלה.
נחמן שי: זה נוגע לכיכרות שם, וזה נוגע לכיכרות בהר-אדר שזה ישוב קטן וכן הלאה.
נחמן שי: אלה סכומים עצומים.
נחמן שי: אתם מתקצבים את זה?
נחמן שי: עם מי תנהלו את המשא ומתן?
נחמן שי: איך זה ילך?
נחמן שי: האם אתם מצפים שהם יגישו?
נחמן שי: מה תהיה הכתובת?
נחמן שי: למי הם יגישו?
<יוסי עדס: הכתובת היא משרד הפנים.
<יוסי עדס: משרד הפנים עובד מול הרשויות.
נחמן שי: הם צריכים להגיש למשרד הפנים על הנזקים.
<יוסי עדס: שוב, אני לא יודע אם משרד הפנים רוצה להתייחס לתשתיות של חינוך.
<יוסי עדס: צריך לראות איך נעשה את זה.
<יוסי עדס: יכול להיות שצריך לתפור את זה גם מול משרד החינוך.
<יוסי עדס: אבל, בגדול, אנחנו עובדים מול משרד הפנים, ומשרד הפנים עובד מול הרשויות.
נחמן שי: לְמה מחכים עכשיו?
נחמן שי: הלוא הנזקים כבר ידועים.
<יוסי עדס: לא כל הנזקים ידועים.
<יוסי עדס: צריך הערכת שמאות.
נחמן שי: לא כולם ידועים?
<יוסי עדס: הכימות שלהם, מבחינת סכום, לא ידוע.
נחמן שי: משרד הפנים, אתם פניתם לרשויות וקיבלתם גם הערכה לסעיף 3?
<רועי דהן: מה שאמרתי קודם הוא שאנחנו נשלח --
נחמן שי: זה מהנדסים שלכם?
<רועי דהן: -- מהנדסים ושמאים שלנו כדי להתבסס על משהו.
נחמן שי: עשו את זה כבר או עושים את זה?
<רועי דהן: עוד לא.
<רועי דהן: זה יקרה בשבועיים-שלושה הקרובים.
נחמן שי: גם הרשויות לא קיבלו עדיין פנייה.
אילן שוחט: לשלב השלישי עדיין לא.
נחמן שי: חן, תתעורר.
<חן פיליפוביץ: אני ער לגמרי.
אילן שוחט: אני הגשתי את זה כבר ביום הראשון.
<חן פיליפוביץ: השמאים שלי והמהנדסים שלי כבר שם וכבר יש דו"חות.
<חן פיליפוביץ: מה אני עושה אתם?
אילן שוחט: הקטע של החינוך פה נעלם לי.
נחמן שי: אני מניח שגם בירושלים יש פגיעה במבני חינוך, לא?
קרן ברק: כן, זה קרוב ל-30 מיליון שקל.
נחמן שי: מה אתם עושים עם זה?
נחמן שי: אתם מתקנים על חשבונכם?
קרן ברק: אנחנו מתקנים רק דברים שהם בטיחותיים ושאי-אפשר בלעדיהם, ויש לנו עוד פערים עצומים בהקשר הזה.
נחמן שי: גם אתם הוצאתם תלמידים מבתי-ספר והעברתם אותם למתנ"ס?
קרן ברק: בימים הראשונים, כן, ולאט-לאט החזירו אותם למבנים שלהם.
קרן ברק: שוב, אנחנו תיקנו רק מה שקשור לבטיחות.
קרן ברק: יש עוד המון-המון תיקונים שנדרשים לעשות.
קרן ברק: אנחנו כרגע ממתינים.
נחמן שי: רועי, מה, לדעתך, לוח-הזמנים עכשיו?
נחמן שי: אתה אומר ששבועיים ייקח לכם לבדוק עכשיו את כל הרשויות?
נחמן שי: זה לא כל כך הרבה רשויות.
נחמן שי: זה 45 מתוך 270 ומשהו.
אילן שוחט: 22.
<רועי דהן: בנושא התשתיות 45 רשויות מקומיות ייבדקו.
<רועי דהן: צריך רק לציין בסוגריים שאנחנו מקבלים לא מעט פניות מרשויות מקומיות שלא נכללות בתוך הרשימה, ואנחנו נדרשים לבדוק אותן.
<רועי דהן: יש לא מעט לחץ להיכנס לתוך הרשימה הזאת.
<רועי דהן: מטבע הדברים, זה מובן.
נחמן שי: הן עכשיו הופיעו?
<רועי דהן: עכשיו הן הופיעו.
נחמן שי: עד עכשיו הן לא היו כלולות?
נחמן שי: במגזר הערבי יש יותר מאשר אצל היהודים?
נחמן שי: אולי הם היו פחות ערניים.
<רועי דהן: התמהיל של ה-45 הוא תמהיל נכון ועם פרופורציה.
<רועי דהן: אין איזה מאפיין ייחודי לרשויות שפונות אלינו עכשיו.
נחמן שי: לפעמים רשות שהיא פחות מאורגנת לא - - -, ואז היא משלמת על זה מחיר.
<רועי דהן: לכן לא בנינו מראש על היוזמה של הרשות, אלא יצרנו קריטריונים שאנחנו מאמינים בהם.
<רועי דהן: לא רצינו שרשות מקומית, שהיא פחות מאורגנת, תיפגע.
<רועי דהן: יש פה פנייה שמתרחבת מיום ליום, וצריך לקחת את זה בחשבון.
<רועי דהן: לשאלתך, מבחינת לוח-זמנים, אני מעריך שבנושא הגזם בשבועיים הקרובים אנחנו נסגור את זה עם משרד האוצר, ואני מקווה שבעזרת השם נצליח לשפות את הרשויות.
<רועי דהן: במקביל, בשבועיים האלה גם יישלחו השמאים שיתחילו לעשות את הבדיקה.
נחמן שי: משרד האוצר, אתם הקצבתם להם איזה סכום לצורך העניין הזה?
<יוסי עדס: עדיין לא יודעים מה נדרש.
<יוסי עדס: צריך לדון, כשנקבל את הנתונים, גם מול המקורות שקיימים במשרד הפנים.
נחמן שי: אתה לא מטפל בתקציב החינוך, אז אתה לא יודע.
<יוסי עדס: על חינוך אני לא יודע.
<יוסי עדס: אני יודע שמשרד החינוך מתקצב באופן שוטף לצרכי שיפוצים.
<יוסי עדס: צריך לראות עד כמה זה יכול לענות על הצרכים ועד כמה נדרש.
נחמן שי: אני שואל עכשיו לגבי אזרחים, כי קצת דיברה על זה עינב ודיבר על זה חברי אורי.
נחמן שי: מה קורה עם אזרחים?
<יוסי עדס: כמו שאמרתי, אני מתעסק בתחום הרשויות.
נחמן שי: אתה גם את זה לא יודע.
נחמן שי: זאת אומרת, נשארנו פה עם שאלות בלי תשובות.
נחמן שי: אזרחים זה לא חשוב, אבל כשזה מגיע לגביית מסים אתם יודעים איפה האזרחים.
<יוסי עדס: אני אבהיר.
<יוסי עדס: אני גם לא מתעסק במסים.
<יוסי עדס: שלחתי הודעה לוועדה מראש שהנושאים האלה הם נושאים שונים ושכדאי לפצל את הדיון בין רשויות מקומיות לאזרחים.
נחמן שי: אנחנו ביקשנו.
נחמן שי: אנחנו מקיימים פה דיון גם על אזרחים, שזו מילת גנאי במדינת ישראל.
<יוסי עדס: אני פשוט לא מכיר את הנושא.
<יוסי עדס: אני לא יודע להתעסק בנושא שכר של אזרחים.
נחמן שי: יוסי נתן לנו תשובות כאלה או אחרות.
נחמן שי: אין תשובה לאזרחים.
נחמן שי: הם מכירים אותם רק קצת לפני הבחירות.
אורי מקלב: אילן אמר שהוא משופה כלפי האזרחים.
אורי מקלב: אני מבין מאילן שרכב שניזוק, שאין לו ביטוח - - -
נחמן שי: אתה נותן לנו דוגמאות מהחיים של אנשים שאתה ראית.
אורי מקלב: מה בעיריית ירושלים?
אורי מקלב: נדמה לי שבעיריית ירושלים אין ביטוח.
אורי מקלב: אין לכם צד ג', נכון?
קרן ברק: יש לנו צד ג', אבל לא לכאלה דברים.
קרן ברק: הפניות האלה כרגע - - -
אורי מקלב: אבל לא לכאלה דברים.
אורי מקלב: ממה שזכור לי, זה רק לנזקים מעל - - -
אילן שוחט: אם עץ נופל על אוטו, אתם לא יודעים לתת לו?
נחמן שי: מה את עושה כשנפל עץ על מכונית פרטית?
אילן שוחט: בלי שום קשר לסופה.
קרן ברק: במקרים רגילים שהם לא סופה, יש לזה טיפול.
קרן ברק: בגלל שמדובר פה בממדים הרבה יותר גדולים, ההנחיה של היועצים המשפטיים שלנו היא שבשלב הזה יפנו לחברות הביטוח הפרטיות ולא דרך העירייה כי שוב צריך להכריז פה על איזה שהוא - - -
אורי מקלב: מה חברות פרטיות?
אורי מקלב: אין לו ביטוח.
נחמן שי: חבר-הכנסת מקלב מייצג אוכלוסייה שבה אין אמצעים רבים ואז היא לא עושה ביטוח מקיף, נכון?
אורי מקלב: על רכב הוא של 30,000 שקל לא עושים.
נחמן שי: ואז הוא או היא לא יכולים לתבוע, והם נשארים עם נזק עצום שנגרם לא בגללם.
נחמן שי: הם לא לקחו את האוטו וניסו לנסוע על הכביש.
אורי מקלב: זה מעץ של העירייה.
<חן פיליפוביץ: יש פה בעיית מיקוד.
<חן פיליפוביץ: אתם לא שמים לב.
<חן פיליפוביץ: כשאני קיבלתי פניות מתושבים שנפל עץ של הרשות על אוטו, בא סוכן הביטוח של המועצה – זה נשמע כמו מערכון אבל זה החיים – ואמר: "חבר'ה, אם זה במרחק 50 מטר מהפגיעה הבאה, כל מקרה לגופו, ואז זו השתתפות עצמית של המועצה".
<חן פיליפוביץ: מצאתי את עצמי במצב שיש לנו עשרה עצים שנפלו על עשרה רכבים, ואני משלם השתתפות עצמית 17,000 שקל פר כל מקרה בגלל שהוא לא שכן מספיק קרוב של המקרה האחר.
<חן פיליפוביץ: אז מה כבר עדיף לי בתור רשות?
<חן פיליפוביץ: אני אומר לך שזה הביטוח.
נחמן שי: לא הבנתי את עניין השכנוּת?
<חן פיליפוביץ: אם נפגע רכב אחד מאה מטר מרכב שני, אז כל מקרה לגופו.
<חן פיליפוביץ: ואז, אני, המועצה, משלם השתתפות עצמית.
נחמן שי: כאילו זה לא שייך.
אורי מקלב: כי זה לא מקרה אחד.
<חן פיליפוביץ: הוא שכן שלו, אבל הוא גר ברחוב נופרים ולא ברחוב הגיא.
<חן פיליפוביץ: מה אני עושה?
<חן פיליפוביץ: אמרתי: בואו ונהיה חכמים.
<חן פיליפוביץ: לא נפעיל השתתפות עצמית.
<חן פיליפוביץ: נשלם לאנשים.
<חן פיליפוביץ: יש לי אחד, שכשאני ממקד בסך-הכל נפל לו הראי בסובארו, ודרך אגב זה 2,700 שקל וזה עם חוטים.
<חן פיליפוביץ: שילמנו לו.
<חן פיליפוביץ: עדיף לשלום מהמועצה, ולא להפעיל ביטוח של 17,000 שקל.
<חן פיליפוביץ: אתם מבינים שכשמורידים את זה לשטח, זה נהיה מערכון של הגשש של פעם שנחליט אם יחליטו שיחליט שיחליטו.
נחמן שי: רק כשמורידים את זה לשטח, מבינים במה מדובר.
<חן פיליפוביץ: מה עושים?
<חן פיליפוביץ: זה מה שאני רוצה לדעת.
נחמן שי: הוא קיבל עשרה מקרים.
<חן פיליפוביץ: אתה מבין?
<חן פיליפוביץ: עשרה מקרים כאלה זה פשיטת רגל.
<חן פיליפוביץ: דרך-אגב, אלה סוכני ביטוח ישרים, הגונים ועובדים על-פי חוק.
אורי מקלב: טוענים גם שמקרה השלג זה לא מקרה של הביטוח.
נחמן שי: האזרח נדפק, וזה בטוח.
אורי מקלב: האזרח לא יקבל את הכסף, וזה בטוח.
<חן פיליפוביץ: אני עומד מול מציאות שהיא בלתי אפשרית.
<חן פיליפוביץ: חבר'ה, 17 מקרים תכפילו ב-17,000 שקל, והנה.
<חן פיליפוביץ: זה פגיעות קטנות יחסית.
אורי מקלב: יש גם מקרים שעצים נעקרו והשורש לקח אתו את הגדר.
אילן שוחט: את הגדרות האלה אני הכנסתי לשלב השלישי.
אילן שוחט: אני כבר מתכלל אותם.
אילן שוחט: לקחתי את זה בחשבון שכשאני אקבל בשלב השלישי, אני גם אטפל בגדרות האלה.
אילן שוחט: יש דברים שאתה יכול לבנות עליהם בפיצוי שתקבל.
אילן שוחט: תכניס את זה.
נחמן שי: בניית גדרות בשטחים הציבוריים.
אורי מקלב: יש לא מעט מקרים שהעצים סחבו את גדרות הבתים.
אורי מקלב: העירייה תעשה את זה או שהאזרח או הבתים יעשו את זה?
אילן שוחט: השמאים – שייקחו את זה בחשבון.
<חן פיליפוביץ: השרשור פה חשוב גם.
קרן ברק: השמאים מטעם חברת הביטוח שלנו כן מתחילים לעבוד.
נחמן שי: כמה, להערכתך, יש מקרים כאלה בירושלים?
נחמן שי: זה 800,000 איש.
נחמן שי: כמה יש?
קרן ברק: אני מעריכה שיש אלפים, אבל אני לא יודעת להגיד.
נחמן שי: את לא יודעת.
אורי מקלב: הרבה.
נחמן שי: זה ייקח חודשים.
אורי מקלב: חודשים, שנים.
נחמן שי: לא שנים, אבל חודשים.
נחמן שי: האם אתם מקיימים איזו שהיא פעילות – ותכף נעבור לנושא הבא ונוכל לדבר על זה – שמודיעה לאזרחים שאזרח שהשטח הציבורי סביב ביתו נפגע או שרכוש פרטי שלו נפגע ויש זיקה בינו לבין הרשות יש לו דרך להגיע ולהתלונן או להגיש דו"ח?
נחמן שי: גם זה חשוב.
נחמן שי: אנשים לא יודעים.
נחמן שי: אם לא אומרים להם, הם שוברים את הראש לבד.
נחמן שי: אתם צריכים להודיע שכל מי שניזוק בדרך שאורי מדבר עליה צריך לבוא לעירייה.
נחמן שי: העירייה צריכה אולי אפילו שירות מיוחד, שונה ומהיר מדברים רגילים כי זו לא בעיה שוטפת, ולסייע.
נחמן שי: השאלה היא האם אתם עשיתם איזה שהוא דסק שלג.
קרן ברק: שוב, יש לנו את מחלקת הביטוחים שמקבלת את הפניות, ממפה אותן ומנסה להפנות במידת היכולת.
קרן ברק: היא מחזירה לסוכנויות הביטוח שלהם או שהיא מבקשת מהם להמתין.
קרן ברק: שוב, אנחנו לא מסוגלים להתמודד עם היקפי תביעות הביטוח האלה.
קרן ברק: דיברנו על הנזקים הישירים שיש לנו במבנים שלנו.
קרן ברק: אנחנו מפעילים שמאי מטעמנו שיסקור את המבנים שלנו.
קרן ברק: אנחנו עוד לא בשלב שאנחנו מסוגלים לתת מענה לתושבים.
קרן ברק: לאור התיאור האירוני כאן, הוא מן הסתם פוגע גם בנו.
נחמן שי: בעיקרון, אתם מבטחים את עצמכם מפני תביעות כאלה, נכון?
קרן ברק: יש ביטוח צד ג' לעיריית ירושלים על מבנים ועל תשתיות.
נחמן שי: הוא צריך להיפתח עכשיו.
נחמן שי: באופן עקרוני, הוא צריך להיות מופעל לטובת האזרחים האלה.
קרן ברק: הוא מופעל בשני נתיבים מקבילים.
קרן ברק: נתיב אחד זה עבור הרכוש שעיריית ירושלים - - -
נחמן שי: הבנתי שאתם שומרים על רכוש העירייה.
נחמן שי: אני מאד מכבד את זה, וזה בסדר.
נחמן שי: אני שואל מה עושה משפחת כהן שעץ עירוני נפל על מכוניתה?
קרן ברק: אני אומרת שמגיעות אלינו פניות מתושבים, וכרגע אנחנו לא יודעים לתת להם מענה.
נחמן שי: לא יודעים לתת מענה.
קרן ברק: אנחנו לא יודעים לתת מענה מהסיבה הפשוטה שההשתתפות העצמית, שאנחנו נידרש כרשות, היא של עלויות מאד-מאד גבוהות שאנחנו לא מסוגלים כרגע לשאת אותן.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אנחנו יכולים לבקש ממשרד הפנים שיתלה חלק מהתקצוב של העיריות האלה גם במתן מענה לאזרחים.
אורי מקלב: אני חושב שזה הפתרון שבו שאנחנו יכולים לבוא לקראת האזרח.
אורי מקלב: אם אנחנו נסכם עם משרד הפנים שזה יהיה תלוי, שהוא ישים רוורס או שהוא יעשה את זה בשתי פעימות, אז זה כדי שבסופו של דבר הרשות תמצא חובה.
אורי מקלב: אולי יש רשויות שמרגישות חובה כלפי אזרחים, ויש רשויות שהן מרגישות שהן לא יכולות להתמודד עם זה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לבוא לאזרח הקטן והפרטי.
אורי מקלב: משרד הפנים – לעניות דעתי, זה חלק מהתפקיד שלו – מתלה את סוף החשבון בזה שהיה מענה לאזרחים - - -
נחמן שי: זו פעימה מספר שלוש.
אורי מקלב: אני מדבר על פעימה מספר שלוש.
אורי מקלב: אתה יודע שעשית משהו גדול מאד לציבור האזרחים כשמשרד הפנים אומר "תגישו לי דו"ח".
אורי מקלב: הגישו, שילמתם או לא שילמתם.
נחמן שי: כי האזרחים יידפקו.
אורי מקלב: אם משרד הפנים יהיה זה - - -
נחמן שי: משרד הפנים לא יודע.
נחמן שי: זו תשובה שרועי לא יכול לתת.
נחמן שי: זה ברמת המדיניות.
נחמן שי: זה השר צריך להחליט שהוא מעכב תשלומים עד שהוא מקבל דיווח שהיה טיפול כולל.
נחמן שי: אבל הרשויות, כמובן, תשתגענה, כי הן רוצות את הכסף מיד, ואילן יגיד: "מה, עכשיו אני אתחיל לעבור בעיר ולחפש?".
אורי מקלב: אילן לקח את זה חשבון בפעימה השלישית.
<חן פיליפוביץ: סליחה.
<חן פיליפוביץ: גם חלק מהדברים אנחנו נתנו ושילמנו.
נחמן שי: אתה עוד שילמת את זה בעצמך.
<חן פיליפוביץ: שילמתי חלק מהדברים.
<חן פיליפוביץ: אני גם רוצה - - -
אורי מקלב: עיריית ירושלים לא לוקחת את זה בחשבון.
אורי מקלב: היא מפחדת להגיש את זה.
אורי מקלב: עיריית ירושלים לא לקחה את זה.
אורי מקלב: חן לקח את זה ואילן לקח את זה.
אורי מקלב: עיריית ירושלים, בגלל סדר-הגודל, לא לוקחת את זה.
קרן ברק: אני לא יודעת לאמוד את זה.
נחמן שי: היא אומרת שהיא לא יכולה להשתלט על זה.
אורי מקלב: חצי מיליארד?
נחמן שי: היא אומרת שהיא לא יודעת את ההיקפים.
נחמן שי: אני אומר לךְ – ותכף נעבור לנושא הבא אלא אם מישהו רוצה להוסיף – שאתם צריכים לעשות קמפיין: "אם את, אתה או אתם נפגעתם כתוצאה מהשלג, זו הדרך, זה המסלול ואלה האנשים וזו הכתובת.
נחמן שי: תבואו להתלונן".
<קריאה: להגביל את זה בזמן.
נחמן שי: חייבת להיות פה איזו שהיא התייחסות.
נחמן שי: אנשים לא מודעים לזה או שהם לא רוצים לטפל בזה או שהם לא יכולים לטפל בזה או שאין להם זמן לטפל בזה.
נחמן שי: הם ישמעו מכם בפעם הבאה כשיבוא פקח של העירייה ויראה גדר הרוסה או איזה נזק ויגיד "אני עכשיו רושם דו"ח", ואז הם ירוצו.
אורי מקלב: לא בטוח.
אורי מקלב: אגיד לך מה ענו לאזרחים שכן פנו.
אורי מקלב: נפנפו אותם.
אורי מקלב: אמרו: "אנחנו לא יכולים.
אורי מקלב: אנחנו מצטערים.
אורי מקלב: זה נזקי טבע – אנחנו לא אחראים לזה".
<חן פיליפוביץ: אני מבקש שיהיה קצה.
<חן פיליפוביץ: מה זה קצה?
<חן פיליפוביץ: זה אומר שאם תושב פנה אלי, שלא ייווצר מצב שהוא בסוף נשאר ליד דלתי, זאת אומרת צריך שהוא יידע שיש לו אפשרות לפנות למשרד הפנים או למה שצריך.
נחמן שי: הוא פונה אליך.
נחמן שי: משרד הפנים לא מקבל.
<חן פיליפוביץ: בסוף הוא לא יקבל, ואז את מי הוא יאשים?
נחמן שי: משרד הפנים לא מקבל תלונות מאזרחים אינדיבידואלים.
נחמן שי: בשביל זה יש רשות.
נחמן שי: הוא עובד דרך הרשות.
<חן פיליפוביץ: ברור.
<חן פיליפוביץ: אני ארכז את זה.
<חן פיליפוביץ: אני יודע בדיוק.
<חן פיליפוביץ: אבל, צריך שלא ייווצר מצב שבסופו של יום הוא לא יקבל כלום.
אורי מקלב: אתה מעורר תביעה, ואתה לוקה כפליים.
נחמן שי: אורי, כמו שצפינו, החור השחור הוא שחור.
<חן פיליפוביץ: שיהיה איזה שהוא ערוץ שהם יודעים שאפשר.
נחמן שי: הבנת?
נחמן שי: החור השחור הוא שחור.
נחמן שי: אין לנו תשובה לזה.
<חן פיליפוביץ: אחרת, אני לא אוכל לעמוד בזה.
אורי מקלב: אולי קצת לשדר משהו ורוד.
נחמן שי: זה בשביל ראש ממשלת קנדה.
<עינב בר: השאלה היא מה קורה כשזה לא עץ עירוני, כשזה לא פגיעה אלא פגיעה פיזית באמת מהשלג.
<עינב בר: מה קורה במקרים האלה?
<עינב בר: האם פה אין איזו שהיא אחריות של מישהו על הדבר הזה?
נחמן שי: הכתובת מתחילה בעירייה.
נחמן שי: אם הנזק של האזרח נדבק לעירייה באיזה שהוא אופן, זה עובר לעירייה והעירייה צריכה לפצות אותו.
נחמן שי: אנחנו שומעים מקרן שהעירייה עוד לא ניגשה בכלל לטפל בזה כי יש לה בעיות דחופות יותר כמו תמיד.
נחמן שי: אולי גם לאזרחים יש.
נחמן שי: בכל מקרה, האזרחים מרגישים את הלחץ.
<ריאד אבראהים: אני ריאד, ראש מנהל החירום של משרד הכלכלה.
<ריאד אבראהים: אני רוצה להתחבר למה שאמרה חברת מועצת ירושלים.
<ריאד אבראהים: היו נזקים בתעשייה, היה גם אובדן של ימי עבודה והיה גם אצל עסקים קטנים ובינוניים.
<ריאד אבראהים: אני חושב שיש מקום גם לחשוב איך לשפות אותם.
<ריאד אבראהים: הערכת התאחדות התעשיינים, אם אני מדבר רק על התעשייה, היא כ-130 מיליון שקל, וזו לא הערכה סופית.
<ריאד אבראהים: אני לא מדבר על עסקים קטנים שאנחנו לא קיבלנו עדיין שום פנייה.
<ריאד אבראהים: ישירות לא קיבלנו פניות, אבל אני אומר שיש מקום לחשוב על מנגנון שיפוי גם לתעשייה וגם לעסקים הקטנים.
נחמן שי: זה ברור שאנחנו נצביע על זה, אבל אין בחדר הזה אף אחד שיודע לתת לך תשובות.
נחמן שי: משרד האוצר הביא רק נציג שמטפל ברשויות.
נחמן שי: הוא לא מכיר או הוא לא יודע או הוא לא רוצה.
נחמן שי: אתה מכיר את הביטוי "לא רוצה"?
נחמן שי: למה לו להתמודד עם הבעיות האלה?
נחמן שי: מישהו משהו מתי שהוא יפתור אותן, וזה ברור לי.
נחמן שי: ברור שיש נזקים לעסקים.
נחמן שי: שמענו על העסק של בן-הזוג של עינב שהיה סגור שבוע.
נחמן שי: הוא סבל נזק, והוא גם צריך לשלם שכר לעובדים.
נחמן שי: איזה עסק יש לו?
<עינב בר: מסעדה.
נחמן שי: ידעתי.
<קריאה: יש הרבה כאלה.
אילן שוחט: ברשותך, אני רוצה לומר דבר אחד שמשקף את כל מה שקורה פה.
אילן שוחט: גם מהיכרותי אתך כאדם רציני שלוקח דברים ברצינות, אני חושב שיש פה הזדמנות.
אילן שוחט: צריך ללמוד ממה שקרה פה כרגע.
אילן שוחט: אנחנו עיר שבממוצע בעשור פוקדים אותנו שני אירועים בסדר-גודל כזה, למשל מלחמת לבנון השנייה ושלג.
אילן שוחט: תסתכל על כל ההיסטוריה של צפת, וזה קורה לנו וזה יקרה לנו.
אילן שוחט: אני רוצה להגיד לכולכם פה שזה יכול היה גם להיגמר אחרת.
אילן שוחט: זה יכול היה להיגמר עם עשרות הרוגים ועם אנשים שלא יכולנו להגיע אליהם, ואז כל הדיון הזה היה מקבל פתאום התייחסות אחרת ורצינות אחרת.
אילן שוחט: זה שזה נגמר בלי נפגעים בנפש זה בגלל תפקוד נכון של אנשים בשטח וכוחות הצלה שהיו, משטרה, צבא וכולם.
אילן שוחט: אבל, יש פה סוגיה אחת שמדאיגה אותי כראש רשות.
אילן שוחט: ביום שישי בשעה 18:00 בערב הכרזתי בעיר שלי.
אילן שוחט: ראיתי את התוצאה, ראיתי מה קרה בירושלים, ואני הכרזתי על מצב חירום בעיר צפת.
אילן שוחט: הכל מתחיל ונגמר - - -
נחמן שי: אתה הכרזת, - -
אילן שוחט: אני הכרזתי.
נחמן שי: - - אבל זו לא הכרזה שיש לה סטטוס חוקי עם כל מה שמשתמע ממנה.
נחמן שי: זה בסדר שהכרזת.
<קריאה: לפי מה שהוא אומר, צריך לחזק את המשרד להגנת העורף.
אילן שוחט: אם זה מה שזה אומר, מברוכ.
נחמן שי: אנחנו מיד נמליץ.
נחמן שי: חברים, אם אין דבר נוסף, את החלק הזה של הדיון סיימנו.
נחמן שי: אנחנו נעלה את הכל על הכתב, ונעביר, אורי ואני, את ההמלצות שלנו.
נחמן שי: אני רוצה לעבור עכשיו לחלק השני של הדיון שעוסק במידע ובהסברה במהלך אירוע הסופה.
אילן שוחט: זה נושא מרתק.
נחמן שי: אתה מוזמן להישאר אתנו.
נחמן שי: קודם כל, אני רוצה לתאר תמונת מצב.
אילן שוחט: ברשותך, אנחנו נפרדים מבוחבוט ומברכים את ביבס.
נחמן שי: דרישת שלום.
אילן שוחט: אני גם אשתדל לחזור.
אילן שוחט: זה מאד חשוב.
<רס"ן בועז פינחסי: אדוני היושב-ראש, האם סוגיות הפעילות בצבא צריכות להיות נדונות בדיון הזה או במסגרת הדיון הקודם?
נחמן שי: אתה רוצה להוסיף?
נחמן שי: – בבקשה.
<רס"ן בועז פינחסי: (הצגת מצגת) שמי בועז, ואני רמ"ד תכנון באגף התכנון במטכ"ל.
<רס"ן בועז פינחסי: אם יורשה לי, יש כמה סוגיות עיקריות בשלוש-ארבע דקות.
<רס"ן בועז פינחסי: יש כאן את הרקע.
<רס"ן בועז פינחסי: אנחנו יודעים שצה"ל סייע לגופים, ובמקביל ניהל את בקרת הנזקים ותיקונים במתקנים שלו.
<רס"ן בועז פינחסי: המאמץ התרכז בהצלת חיים, פינויים מוסקים ורכובים ללא נפגעים בנפש, כפי שנאמר קודם, סיוע לרשויות וגם סיוע באמצעים שהם לא רק שופלים וסולר אלא גם מזון, שקיות חימום וכדו', והכל כדי לתת מענה מידי לכל בעיה שיש ולכל בעיה שגם עלולה להתעורר.
<רס"ן בועז פינחסי: במאמר מוסגר, אני אגיד שעל-פי סיכום דיון ראש אמ"צ צה"ל ימשיך כמובן ויבצע כל אימת שיידרש בכל מקום ובכל זמן.
<רס"ן בועז פינחסי: חשוב לראות פחות או יותר מה הסופה יודעת לגרום.