GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שי קוניץ: היום לעירייה יש איזושהי בעיה מבחינת יכולת הוצאת הכוחות לשטח.
<שי קוניץ: יש להם החמ"לים שלהם ויש להם הידע, אבל אין לכם היכולת לצאת לשטח.
<שי קוניץ: אנחנו מציעים להם את השילוב – שיהיה, מצד אחד, השליטה של החמ"ל שלהם עם הידע, להגיע לכל אדם ואדם, את מוקד 106, ובנוסף, את האנשים שלנו, את המענה המשלים מבחינת כוח אדם מוכשר, כוח אדם זמין, עם ציוד, עם אמצעי ניוד.
<שי קוניץ: השילוב הזה ייתן לעירייה את המענה הראשוני, עד שתתייצב המערכת.
<שי קוניץ: המזל של האירוע פה, שאירוע השלג היה בסוף שבוע, שמערך הרפואה בקהילה לא היה פתוח.
<שי קוניץ: קופות החולים לא היו פתוחות, בתי המרקחת היו כבר במתכונת שבת.
<שי קוניץ: אם נצטרך להפעיל גם את המערך הזה, אין להם היום מענה.
אורי מקלב: המזל הזה לא עבד בימים ראשון, שני, שלישי.
אורי מקלב: לא יכלו להגיע.
אורי מקלב: לא פילסו דרך לקופות החולים.
אורי מקלב: קשישים לא יכלו לצאת מהבית שלהם.
אורי מקלב: לא יכלו לעבור כדי להגיע.
אורי מקלב: לא הגיעו אחיות, לא הגיעו רופאים, לא הגיעו מעבדות.
אורי מקלב: המערך הרפואי, שרגיל ביום ראשון, מערך רפואי מאוד דומיננטי וחזק, בתחילת השבוע היה משותק כמעט לגמרי בחלק מהמקומות, ובחלק מהמקומות לגמרי.
אורי מקלב: מערך הרפואה, שהוא דיבר עליו, שהמזל היה שזה היה בסוף שבוע, אבל אסור לנו לשכוח שלמקרה הזה היו שלושה שלבים בעצם: היה ליל השלג, חמישי בלילה, ששי או שבת, שהיה בתוך האירוע, אבל לא בסופה, והיו עוד שלושה ימים מינימום שהיו בעיות קשות.
אורי מקלב: אני לא מדבר על חוסר נוחות.
אורי מקלב: כשהוא דיבר עכשיו על המערך הרפואי הקהילתי, קופות חולים, הסניפים לא פעלו לא בראשון, לא בשני.
אורי מקלב: גם חלק מהעובדים לא יכלו להגיע.
אורי מקלב: יש מקומות שהיו נצורים.
אורי מקלב: כשאני באתי לחברות התחבורה הציבורית: למה לא הפעלתם – הכבישים היו פתוחים, אומר לי: מי יביא לי את הנהגים מגילה?
אורי מקלב: שכונות שלמות היו נצורות.
אורי מקלב: קשיש לא יכל לצאת מביתו.
אורי מקלב: אני קיבלתי מהאחות של הכנסת, במתודלה, בקופות חולים – לא בימים ראשון, שני, שלישי; ביום חמישי עדיין עצים היו בפתח של המרפאה של קופת חולים, ולא יכלו להיכנס לקופת חולים.
<שי קוניץ: נגעת בנקודה נכונה, אבל בסוף זה אחריות הרשות המקומית ולא שלנו.
ישראל אייכלר: מתי אתם הייתם בשטח?
<שי קוניץ: מתחילת האירוע, מיום רביעי בערב, חמישי כל הלילה וכל השאר.
<שי קוניץ: עבדנו 24 שעות.
<שי קוניץ: המוקד שלנו היה מאויש כל הזמן.
<שי קוניץ: ברגע שנכנסה משימה- - -
אורי מקלב: אתה מודע לכך שהמוקד שלכם, לא היה לו מענה בחמישי בלילה למשך הרבה שעות?
אורי מקלב: לא נסתיר את הדברים.
אורי מקלב: אתם בסך הכול מתנדבים, עושים את המקסימום.
אורי מקלב: אני התקשרתי, התקשרתי גם לאנשים שלכם, ולא היה מענה.
אורי מקלב: הכול היה בקריסה.
אורי מקלב: אני לא מדבר על כך שחברות הסלולר בימי ששי קרסו, סלקום לא עבד כמעט שמונה שעות, ואם מתנדב מחזיק, תמיכה של סלולר - מה היה?
אורי מקלב: יכולת לדבר לעצים ולאבנים.
אורי מקלב: לא היה שום מענה, וזה היה.
אורי מקלב: אלה דברים שאנחנו צריכים לדעת.
אורי מקלב: אתם צריכים להגיד את הדברים – לא אני.
אורי מקלב: בלילה אף אחד לא עבד.
אורי מקלב: אני לא מדבר על מגן דוד אדום – אני לא מכיר את הפעילות מולם.
אורי מקלב: אני לא פניתי למד"א בשביל חילוץ, בשביל חשש; בשביל קבוצת ילדים בני 12, כיתה ז', היו בקבר שמואל הנביא.
אורי מקלב: מהערב נתקעו שם, עד הבוקר הם הלכו ברגל לרמות – סכנה הכי גדולה.
אורי מקלב: ילדים מפתח תקווה.
אורי מקלב: חשבו שיבואו לראות שלג – חוסר אחריות.
אורי מקלב: בסוף אף אחד לא הצליח להגיע אליהם, אף אחד לא עזר להם.
אורי מקלב: הם היו אתי בקשר.
אורי מקלב: לא יכולתי לעזור להם.
אורי מקלב: ביקשתי, מה לא?
אורי מקלב: הגיעו אליי דרך חברת מע"צ, היום נקרא דרך ארץ.
אורי מקלב: הגיעו עם איזה ג'יפ, וההוא גם נשאר תקוע שם עד ראשון-שני למעלה, ולא יכל לחלץ אותם.
אורי מקלב: ילדים בני 12, הם הלכו ברגל מקבר שמואל הנביא עד שכונת רמות.
אורי מקלב: ביום רגיל זה בעיה.
ישראל אייכלר: אתה אומר שהם לא היו זמינים.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין דוגמה.
ישראל אייכלר: היתה אשה שתרמה כבד לבת שלה, והיתה אחרי ניתוח כפול.
ישראל אייכלר: היא נתקעה ב-443.
ישראל אייכלר: היא לא חולה.
ישראל אייכלר: למד"א לא היתה סיבה, כי היא לא היתה חולה.
ישראל אייכלר: דווקא אנשי איחוד הצלה הגיעו באמצע הלילה, ב-03:00 לערך, אספו אותה, והעלו אותה בכביש שממול, לירושלים מהכביש שממול.
ישראל אייכלר: זה מקרה שהיא לא חולה, לא צריכה להתפנות לבית חולים, אבל היא לא יכולה להישאר.
ישראל אייכלר: מה יקרה לאשה כזאת עד הבוקר?
אורי מקלב: איחוד הצלה עוזר לקהילה להעביר אבא של כלה ביום חופתה, להעביר מקריית ארבע לאזור המרכז, שם היתה החתונה.
אורי מקלב: הוא היה נצור.
אורי מקלב: איך מביאים כלה לחופתה?
אורי מקלב: גם ברית צריך לעשות.
אורי מקלב: תינוק בן חמישה ימים, המקרים שאני ביקשתי, איחוד הצלה, ממי שיכולתי לבקש, לבקש ממגן דוד להעביר יולדת שנמצאת בבית בלי חשמל עם תינוק בן חמישה ימים לאמא שלה באותה שכונה אפילו.
אורי מקלב: איחוד הצלה עשה את זה.
<אליעזר היימן: מענה הומניטרי רחב לגמרי.
<אליעזר היימן: אחד הלקחים שלנו, הקמת הצח"מ, שיתכלל את כל הגופים כדי שנוכל להתפזר ולעשות את כל ארגוני ההתנדבות יחד, לתת את המענה לתושב.
<אליעזר היימן: כמענה עזרה ראשונה רפואית, אני חושב, ברוך השם, שעמדנו במשימה בצורה מצוינת.
<אליעזר היימן: נתנו את המענה.
<אליעזר היימן: האזרחים התרגלו, ובצדק.
<אליעזר היימן: אנחנו נותנים את המענה כמה שיותר בשגרה.
<אליעזר היימן: לכן גם פנו אלינו בדברים כאלה, אבל לקחת 12 ילדים משמואל הנביא, ייתכן שבאמת היה קשה לעשות את זה.
<אליעזר היימן: כמובן, אם אנחנו מקימים את מערך הצח"מ הזה, יעזור לנו להתבסס על כל כוחות הרפואה של כל הארגונים - רופאים, פרמדיקים לטובת מענה רפואי ראשוני.
<אליעזר היימן: אין ספק שאמבולנסים לא יכלו להגיע בזמן לכל מקום.
<אליעזר היימן: אם בשגרה לא תמיד מצליחים להגיע, בפרט בעת שלג לא יכלו להגיע.
<אליעזר היימן: כמובן, כשאנחנו מקימים מערך כזה, זה עבודה מקדימה עם כל החברות הפרטיות.
<אליעזר היימן: יש מאות אמבולנסים של חברות פרטיות, שיכולים גם לתת מענה.
ישראל אייכלר: ראית אותם בשטח, את האמבולנסים הפרטיים?
אורי מקלב: הם מתנדבים?
ישראל אייכלר: אבל למד"א יש אלפי מתנדבים שלא באים בשביל כסף.
אורי מקלב: הוא מפעיל מערך מתנדבים.
אורי מקלב: אמבולנס פרטי רוצה כסף.
ישראל אייכלר: חברת הכנסת קריב, יש עוד אנשים פרטיים שלא שייכים לגופים, ולא הגיעו הנה, אבל יש פה אחד הפעילים – דוד זוהר.
ישראל אייכלר: הוא מייצג תופעה שהיתה באותו לילה – הכי פעילה, לדעתי, שזה אזרחים, כמו הרב בן-דהן, שיש לו ג'יפ, והוא החליט לבוא ולעזור.
ישראל אייכלר: הוא עבד קשה.
ישראל אייכלר: וראש העיר.
<דוד זוהר: זק"א, איחוד הצלה – מכירים את שמם.
<דוד זוהר: יש ארגון שנקרא ארגון השומרים.
<דוד זוהר: זה ארגון התנדבותי שכונתי, שנמצא בשכונות הצפון בירושלים, עובד בממשק מלא עם המשטרה בימי שגרה.
<דוד זוהר: הוא הוקם עקב פריצות נרחבות מאוד בכל שכונות הצפון.
<דוד זוהר: לא ניתן מענה.
<דוד זוהר: הארגון פעיל כבר חמש שנים יחד עם המשטרה באופן מלא, כלומר יש מכשירי קשר- - -
ישראל אייכלר: מה עם עשו בסופה?
<דוד זוהר: אני מגיע.
<דוד זוהר: מכשיר קשר משטרתי, בעצם נמצאים בקשר כל הזמן עם מוקד 100 של המשטרה.
<דוד זוהר: זה, לדעתי, דבר ייחודי – אין ארגונים שיש להם כזה ממשק עם המשטרה.
<דוד זוהר: בלילה הזה הבהלה הגדולה – הכרת השטח ומתנדבים שגרים בתוך השכונה, שבימים שבשגרה עונים לכל קריאה ולכל פנייה.
<דוד זוהר: בדרך כלל זה קריאות משטרתיות, אבל כאן זה גם פניות אזרחיות לכל דבר, החל מפינוי אנשים, חילוץ אנשים שנמצאים בשטח – דברים קטנים שאנשים לא יודעים, אבל אדם היה יכול להיות תקוע כל הלילה, אשה נתקעה בכניסה לעיר, רצתה להגיע לרמת שלמה, לא יכלה להגיע לשם.
ישראל אייכלר: היו מקרים של החזרת יולדות מבית החולים – היתה צריכה להגיע לשבת הביתה.
<דוד זוהר: לקחו אותה ארגונים למשפחה בתוך הקהילה, כלומר המון דברים שבדברים הגדולים, כשאתה מתקשר למשטרה או דברים כאלה, לא יכולים להיות להם מענה.
<דוד זוהר: פה עבדו 40 איש במרווח שכונות של 10,000 משפחות.
<דוד זוהר: הבעיות המהותיות הגיעו לרמת אפס.
<דוד זוהר: אני מדבר על חוט חשמל קרוע שהיו בסביבתו ילדים, והמשטרה לא יכולה להגיע.
<דוד זוהר: המשטרה באותו לילה, מנמ"ר מרחב ציון היה בקשר ישיר עם היושב-ראש בקשר המשטרתי.
<דוד זוהר: הם לא יכלו להגיע לקריאות סתם – חשד לפורצים, המון דברים.
<דוד זוהר: זה מכלול דברים שהמשטרה, עם הכול המוגבל שלה, לא יכולה לעשות, ואנשים שנמצאים בשטח, שמכירים את השטח בימי שגרה - היושב-ראש, המעלה שלו, שהוא מכיר, יורד לפרטים הכי קטנים, כי הוא גר שם.
יפעת קריב: הארגון עובד רק בירושלים?
<דוד זוהר: כן.
<דוד זוהר: יש משהו דומה במרכז, אבל לא ברמת ממשק כזו.
<דוד זוהר: בנו פה מערכת אמון מאוד גדולה עם המשטרה.
<דוד זוהר: מנמ"ר ציון יכול להיות בקשר משטרתי עם המתנדבים שלנו בשטח, זה אומר משהו על זה.
<דוד זוהר: היום היושב-ראש לא יכול היה להגיע, כי הוא הוזמן להחלפת מפקדים במרחב ציון.
יפעת קריב: יש פערים שאתם ראיתם במסקנות שלכם מהאירוע, שאתם רוצים לדווח לנו עליהם?
<דוד זוהר: הנקודה הזאת, של לדאוג להקמה כזאת – אני חושב שהארגון שלנו יכול להיות דוגמה לדבר הזה באופן מופתי.
<דוד זוהר: יחידות שכונתיות, איזשהו גוף שיתכלל את כל הדברים האלה – יכול להיות דרך מינהל, יכול להיות דרך אזרחים כאלה.
<דוד זוהר: הבן אדם הזה בנוי מתרומות נטו.
<דוד זוהר: התושבים הבינו את הצורך שיש להם בו, הוא פעל 24 שעות ארבעה ימים, כולל שבת, פעלו שם אנשים.
<דוד זוהר: לא היו קריאות מצוקה שאנשים לא נענו.
אורי מקלב: המסקנה לעניין הזה, להקים מיני ארגון כזה או ארגונים כאלה רק לשעת חירום.
ישראל אייכלר: מה שהיה פעם המשמר האזרחי במובן היותר סוציאלי של הדבר.
אורי מקלב: צריך לקחת בחשבון שהשכונות בירושלים זה כמו עיר במקום אחר.
אורי מקלב: זה 50 אלף תושבים.
אורי מקלב: זה מסות אדירות, להגיע ממקום למקום.
אורי מקלב: לצורך השקיפות, דוד הוא עוזרי החדש.
אורי מקלב: הוא מגיע לכאן בכובע - זה, כנראה, החלק ההתנדבותי שלו.
אורי מקלב: ברזומה לא כתבת לי את זה.
ישראל אייכלר: ואת הדבר הכי חשוב לא אמרת - הוא הבן של הרב אורי זוהר.
ישראל אייכלר: אבל במקרה אתה מתנדב.
ישראל אייכלר: לא יודע למה, אולי קיבלת חינוך כזה.
ישראל אייכלר: לא ידעתי שאתה מתנדב בארגון הזה.
ישראל אייכלר: כמה שנים אתה שם?
<דוד זוהר: עזרתי לך בהלוויה של הרב עובדיה.
ישראל אייכלר: לא שמתי לב.
<דוד זוהר: בכל אופן, אורי דיבר על קבלנים של טרקטורים.
<דוד זוהר: לא היו מפלסות.
<דוד זוהר: האדם הזה, הארגון הזה שכר טרקטור ב-2,400 שקל.
<דוד זוהר: כל הצירים המרכזיים בשכונת רוממה היו נקיים.
<דוד זוהר: מעבר לזה, הוא מכיר את השכונה, כלומר הוא יכל לסגור רחוב - לא נכנסים עכשיו לרחוב.
<דוד זוהר: חצי שעה המפלסת עובדת.
<דוד זוהר: אין מכוניות, אין בלגאן.
ישראל אייכלר: זאת פעולה שכדאי שכל אזרח ילמד ממנה.
ישראל אייכלר: בארצות הברית כל אזרח צריך לפנות את השלג מליד ביתו.
ישראל אייכלר: הארגון הזה שכרו טרקטור על חשבונם ברחובות של השכונה שלהם, ופינו את השלג, כי הם ידעו שאם יחכו למפלסת של העירייה, זה יגיע בעוד שבוע.
ישראל אייכלר: פינו מורד גדול שם.
<דוד זוהר: סיוע בפתיחת בתי ספר, קופות חולים כל המקומות האלה – לא היתה בהם בעיית נגישות.
<דוד זוהר: המשטרה ידעה שיש לה שם גוף שמטפל.
<דוד זוהר: זה גוף שהיא מכירה אותו מימות שגרה, כל הזמן עובדת אתנו, אבל בעיקרון היא היתה רגועה.
<דוד זוהר: המקום היה מסודר.
<דוד זוהר: ניגשו גם לפניות משטרתיות - גם חשד לפורצים, תקיפות, בעיות.
<דוד זוהר: כל הדברים האלה קורים גם בשלג – טיפלו גם בהם, וגם בסיוע לאזרחים – רכב תקוע, אדם תקוע.
יפעת קריב: הייתם רק בשכונות החרדיות או כלל השכונות בירושלים?
<דוד זוהר: בשכונות הצפון.
<דוד זוהר: זה כ-10,000 משפחות שנעזרו.
<דוד זוהר: יש לי פה פירוט.
<דוד זוהר: מבחינת משטרה, גם מבחינת העירייה, היה רוגע – ידעו שיש להם לאן לפנות.
<דוד זוהר: מבחינת משטרה ועירייה, היה רוגע, וידעו שיש להם לאן לפנות.
<דוד זוהר: יש להם מוקד שעובד גם בימים של שגרה, שאנשים פונים אליו על כל בעיה.
<דוד זוהר: תודה.
יפעת קריב: זק"א.
ישראל אייכלר: לפני כן אני רוצה לציין, שכאשר פנו אליי מבית אבות, שלזקנים אין חלות לשבת, אנג'ל הכין חלות, והיה מוכן לתת את זה חינם; רק לא היה מי שיעביר את החלות מאנג'ל, וזק"א, שדואג למתים, פתאום היה צריך לדאוג לחלות.
<חיים וינגרטן: שלום, שמי חיים וינגרטן, אני ראש אגף המבצעים בזק"א.
<חיים וינגרטן: אני רוצה להדגיש שהמעבר מלכודים להרוגים היה מאוד קצר.
<חיים וינגרטן: זה שאין הרוגים, זה לא דבר פשוט ולא דבר מובן מאליו.
<חיים וינגרטן: עצם העובדה שיש משפחה עם ילדים קטנים בכביש מספר 1 מספר שעות, וצוות מגיע לחלץ אותם, והתינוק כבר כחול, ולמזלנו הוא חי, אבל אנחנו צריכים לבדוק, איך לא להגיע למצב כזה.
יפעת קריב: זה בדיוק מה שאנחנו רוצים לעשות בדיון הזה.
<חיים וינגרטן: אנחנו התחלנו את הערכות המצב שלנו.
<חיים וינגרטן: גם אנחנו קראנו עיתונים ושמענו את תחזיות מזג האוויר.
<חיים וינגרטן: הבנו שהולך להיות שלג.
<חיים וינגרטן: בדרך כלל בשלג המשימה שלנו זה אירועים חריגים.
<חיים וינגרטן: עיריית ירושלים יודעת להתקשר אלינו רק באירועים חריגים של חילוצים שאי-אפשר להגיע למקום, ואנחנו לא משתתפים כל כך בנושא שלג.
<חיים וינגרטן: הפעם בצהריים, ביום חמישי, אחרי השלג של הבנוקר, הבנו שהולך להיות שלג יותר רציני.
<חיים וינגרטן: בהערכת מצב במשרדי זק"א הוחלט להביא לירושלים את כל רכבי 4 על 4 המקצועיים יותר, רייזרים עם אפשרות לפינוי, טרקטורונים מיוחדים יותר.
<חיים וינגרטן: בערב - חבר הכנסת אייכלר סיפר שהמשטרה חסמה את כביש מספר 1 לכביש 443, אבל כביש 443 גם משעה 20:00 עד 23:30 גם היה חסום, כי קארי היה צריך להגיע לארץ, וזה מה שסגר והכניס את כולם לאמבטיית שלג.
ישראל אייכלר: גם מפקד המשטרה אמר לי את זה: לא רק שסגרו בשביל קארי, אלא אדון קארי גם איחר.
ישראל אייכלר: הוא אומר שאם הוא לא היה מאחר, היו מספיקים להתארגן לשלג.
ישראל אייכלר: בגלל שהוא גם איחר, הכול נתקע.
<חיים וינגרטן: כל אלפי המכוניות שנסעו ב-443 נתקעו.
יפעת קריב: זה מתחבר לתיאום.
יפעת קריב: אם היה תיאום והיתה היערכות, לא היו סוגרים את הכביש, או היו משכנים אותו במלון בתל-אביב, נגיד.
<חיים וינגרטן: בגין נסגר – הכול בגלל קארי, וזה מה שנתן את החסימה של העיר.
<חיים וינגרטן: ביום חמישי בלילה, ב-21:00, התחלנו לקבל מאות קריאות.
<חיים וינגרטן: הבנו שיש פה משהו חריג.
<חיים וינגרטן: העלינו את מצב הכוננות שלנו.
<חיים וינגרטן: בשעה 22:00 בלילה אנחנו קיבלנו מאות קריאות.
<חיים וינגרטן: אנחנו הבנו שאנחנו בקריסה, לא יכולים להיענות לכולם.
<חיים וינגרטן: הבנו שמדובר פה במשהו חריג ביותר.
<חיים וינגרטן: בהערכת מצב החלטנו לגייס את כל יחידות הג'יפים.
<חיים וינגרטן: בפריסה ארצית יש לנו יחידות ג'יפים, מתנדבים שהמשימה שלהם בשגרה, לחפש נעדרים - בארצי בסביבות 180 ג'יפים.
<חיים וינגרטן: נתנו קריאת חירום לכולם.
<חיים וינגרטן: יצרנו קשר עם ראש אגף התנועה, מר צ'יקו אדרי, ב-23:30.
<חיים וינגרטן: הוא נתן לנו הוראה להביא את כל הרכבים 4 על 4 לכיוון ירושלים.
<חיים וינגרטן: בשעה 01:00 של יום חמישי בלילה יחידת הג'יפים, 60 במספר, פרצה לירושלים דרך שער הגיא.
<חיים וינגרטן: עברו רכב-רכב, אספו את כל האנשים שהיו לכודים בתוך רכב לכיוון מבשרת.
<חיים וינגרטן: חבר הכנסת אייכלר אמר שאנשים שהיו שעות ללא צרכים מיוחדים, גם כשפינו אותם למבשרת - החשמל קרס שם, לא היו שם שירותים, כלומר כל האנשים שהיו תקועים כל הדרך בלי מים, קופאים מקור, גם כשפינו אותם למבשרת, גם שם- - -
יפעת קריב: בואו נתמקד במה שאתם עשיתם.
יפעת קריב: אתם פיניתם מהכבישים?
<חיים וינגרטן: כן, פינינו מהכבישים את כל מי שנלכדו.
יפעת קריב: היה תיאום ביניכם?
<גיל מושקוביץ: יש פה שתי משימות שונות.
<גיל מושקוביץ: אנחנו מדברים על חולים ונפגעים; הם מדברים על משימה שונה לגמרי.
<גיל מושקוביץ: אגב, לדעתי מדברים פה על אותם ג'יפים, כי הוא הציג שזה הג'יפים של זק"א.
<חיים וינגרטן: אם נעבור למוצ"ש, בכביש 443 היתה לנו בעיה לעבור לג'יפאים שלנו.
<חיים וינגרטן: היה קשה מאוד מול המשטרה, מול מחוז ש"י.
<חיים וינגרטן: במוצ"ש גם היו משימות.
<חיים וינגרטן: כל אשה זקנה שהיתה, או כל מי שהיה בבית ללא חשמל, היו צריכים להעביר אותם.
יפעת קריב: פעלתם כרגיל בשבת?
<חיים וינגרטן: פעלנו.
<חיים וינגרטן: בגבעת זאב עזרנו לצוות מד"א – שלחנו שני טרקטורונים.
יפעת קריב: הג'יפאים והמכוניות מטעמכם עבדו בשבת?
<חיים וינגרטן: רק בדברים של פיקוח נפש.
<אליעזר היימן: אתן דוגמה קטנה.
<אליעזר היימן: אני תושב שבנימין.
<אליעזר היימן: בשבת בלילה סגן ראש מועצת בנימין התקשר למוקד איחוד הצלה בשבת.
<אליעזר היימן: אני אחראי גם לתפעל את הסניף בבנימין.
<אליעזר היימן: הפנייה הגיעה אליי מייד.
<אליעזר היימן: היה להם מקרה, שמנהל מרחב מד"א אמר למועצה: אין לי מענה כרגע.
<אליעזר היימן: תנסו להסתדר, תפעילו את הצבא.
<אליעזר היימן: הם ניסו להפעיל את הצבא, ובמקביל- - -
<גיל מושקוביץ: מאיפה אתה ממציא את זה?
<גיל מושקוביץ: כדאי שתבדוק לפני שאתה מציג פה משהו.
<אליעזר היימן: תבדוק את זה עם ישראל גנץ.
<אליעזר היימן: במקביל פנו אלינו, כדי שניתן את המענה ונוציא את החולה.
<אליעזר היימן: אז ברור שפועלים ופעלו בשבת, בשגרה ובחירום בטוח.
ישראל אייכלר: לגבי הטיעון שחברת הכנסת קריב מדברת, כשמד"א הוציאו את האנשים ממבשרת ציון ביום ששי החוצה, כי לא היה להם כלום, היתה בעיה, שבשער הגיא לא היו אוטובוסים לפנות את האנשים האלה.
<חיים וינגרטן: הבאנו לשם אוטובוסים, והם פינו לשם את האזרחים.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שפנו אליי, כי לא היו אוטובוסים לפני זה.
ישראל אייכלר: פניתי למנכ"ל משרד התחבורה, והוא העמיד אוטובוסים.
ישראל אייכלר: אין קו שלוקח אנשים משער הגיא באמצע שום מקום למרכז הארץ.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין לשבחו של עוזי יצחקי, שאמר: אשים אוטובוסים איפה שצריך, ואז הוא העמיד את האוטובוסים האלה.
<חיים וינגרטן: אנחנו פעלנו לבד.
<חיים וינגרטן: היה חסר גורם מתכלל, שיראה את התמונה.
<חיים וינגרטן: יכול להיות שלאותו אירוע גם הגיע זק"א, גם הגיע איחוד הצלה וגם עזר מציון, וגם יד שרה, שעבדו ולא מוזכרים פה, אבל ראו אותם עובדים בשטח, את כל הגורמים האזרחיים.
<חיים וינגרטן: היה חסר הגורם המתכלל שיקבל את התמונה- - -
יפעת קריב: ושיגיד: זה מקרה חירום.
<חיים וינגרטן: בדיוק.
<חיים וינגרטן: מבחינתנו, מאות מתנדבים פרוסים בשטח, והיה צריך לתת למתנדבים שלנו חליפות הצלה או שרשראות, דברים כאלה.
<חיים וינגרטן: אנשים, אפילו עם רכבי 4 על 4, אם נתקעו, אנחנו יוצאים עכשיו לרכישת שרשראות.
<חיים וינגרטן: אפילו 4 על 4 בהרבה מקומות לא עזר בשלג כזה.
יפעת קריב: הקטע, שנקנה שרשראות וחליפות הצלה, והאירוע הבא הגדול יהיה רעידת אדמה.
יפעת קריב: כלומר אנחנו צריכים להיות ערוכים לאירוע הבא באופי אחר, אירוע טבע.
יפעת קריב: אף אחד לא מבטיח שהאירוע הבא יהיה סופת שלגים.
יפעת קריב: האירוע הבא יכול להיות מכת חום בקיץ, ויכול להיות רעידת אדמה, אם מסתכלים על התחזיות המטאורולוגיות האקלימיות של האזור שבו אנחנו חיים.
יפעת קריב: לכן אני אומרת, שלפני שרצים לקנות חליפות, בואו נתארגן על מה צריך להתארגן לאירוע חירום הבא.
ישראל אייכלר: לפי הטיפול בשלג, אני מאחל לישראל שלא תהיה רעידת אדמה בכל, כי אנחנו לא ערוכים.
<חיים וינגרטן: לכן אנחנו מהדקים את הקשר שלנו עם המשרד להגנת העורף.
<חיים וינגרטן: אנחנו הולכים להקים יחידות בכל מקום בארץ, שייתן את המענה.
<חיים וינגרטן: אנשים יעברו קורסים ייחודיים.
<חיים וינגרטן: ראינו בשטח, שמה שיעבוד בשגרה, יעבוד בחירום.
<חיים וינגרטן: בשטח אם האזרח הקטן, שנמצא בכל מקום, יידע לקחת עליו את הפיקוד, ובמקום לצעוק הצילו, הוא יידע להציל, יירד הלחץ.
אורי מקלב: יש מקרים שהמשטרה לא נתנה לכם לעבור – לכם, לאיחוד הצלה?
<חיים וינגרטן: מה שקשור למתנ"א היה בסדר גמור; מה שקשור לכביש 443 היה קשה מאוד.
<חיים וינגרטן: היינו צריכים הרבה טלפונים, הרבה תיאומים.
<חיים וינגרטן: זה לא עבד כמו שצריך.
יפעת קריב: כלומר הצבא היה יותר בעייתי, משטרת התנועה היה יותר בסדר.
יפעת קריב: המשרד להגנת העורף.
<שוקי קופלביץ: מבחינת המשרד להגנת העורף- - -
ישראל אייכלר: הגנת העורף ופיקוד העורף זה אותו דבר?
<שוקי קופלביץ: ממש לא.
ישראל אייכלר: שאלתי את זה לצורך הפרוטוקול, כי אני יודע שזה לא אותו דבר, וזה לא בסדר שזה לא אותו דבר.
יפעת קריב: רק היום בעיתון יש על זה כתבה.
<שוקי קופלביץ: המשרד להגנת העורף - אני מדבר על משק לשעות חירום במשרד להגנת העורף.
<שוקי קופלביץ: היום משק לשעת חירום נמצא במשרד להגנת העורף.
אורי מקלב: עם כל הסמכויות וכל התקציבים?
<שוקי קופלביץ: לא כל הסמכויות ולא כל התקציבים.
<שוקי קופלביץ: היינו משויכים למשרד הביטחון.
<שוקי קופלביץ: אנחנו עובדים כרגע על חוק- - -
ישראל אייכלר: בסופה הקודמת הייתם קיימים איפה?
<שוקי קופלביץ: אתאר את המצב.
<שוקי קופלביץ: ביום רביעי בלילה כבר עשינו הערכת מצב, ונכנסנו לכוננות מלאה.
<שוקי קופלביץ: ביום חמישי לפנות בוקר פתחנו כבר את החמ"לים שלנו בכל האזורים.
<שוקי קופלביץ: פעלנו משם.
<שוקי קופלביץ: צריך להבין שעל מי שהוטלה משימת ההצלה – הוטלה על המשרד לביטחון פנים ועל המשטרה נושא ההצלה, אבל בנשימה שנייה ראש הממשלה היה צריך גם להכריז על תקופת הפעלה של מל"ח.
<שוקי קופלביץ: זה לא נעשה.
ישראל אייכלר: למה זה לא נעשה?
ישראל אייכלר: למה השר לא פנה?
<שוקי קופלביץ: זה לא השר אלא זה ראש הממשלה.
<שוקי קופלביץ: ראש המשלה החליט ואמר שכל האופרציה של הנושא הזה תהיה על המשרד לביטחון פנים ועל המשטרה, כל נושא הצלת החירום.
<שוקי קופלביץ: הוא היה צריך גם לומר שמופעל תקופת הפעלה של מערך מל"ח, ואז היינו פועלים גם מבחינה משפטית.
<שוקי קופלביץ: אבל ללא שום קשר, הצדענו והיינו תחת הפיקוד של המשרד לביטחון פנים.
<שוקי קופלביץ: פעלנו בכל העיריות ופעלנו בכל המועצות.
<שוקי קופלביץ: הבאנו מים, הבאנו שתייה, הבאנו מזון, הבאנו שמיכה גם לבנימין, גם לירושלים וגם לגוש עציון.
<שוקי קופלביץ: פתחנו את מרכזי החירום גם בבנייני האומה וגם במודיעין, לשם פינינו אזרחים.
ישראל אייכלר: אתם פתחתם או העירייה פתחה?
ישראל אייכלר: העירייה סיפרה לכולם- - -
<שוקי קופלביץ: זה מל"ח בעירייה, זה אנחנו.
<שוקי קופלביץ: זה משק לשעת חירום.
אורי מקלב: מרכזי הפינוי הראשונים, שהיו בלילה והיו ביום במבשרת ציון, שעליהם מדברים, ובמחנה עופר – היו שני מרכזי- - -
<שוקי קופלביץ: המשטרה פתחה.
<שוקי קופלביץ: אנחנו אלה שהבאנו את הציוד לשם, הבאנו את השמיכות, אנחנו הבאנו את עמדות המזון.
<שוקי קופלביץ: אנחנו דאגנו לכל המחסור שהיה.
ישראל אייכלר: למה לא הבאתם מים לציבור בכביש מספר 1 ו-443?
ישראל אייכלר: זה ג'יפ אחד עם כמה בקבוקים.
ישראל אייכלר: זה לא עולה הרבה.
<שוקי קופלביץ: כל מה שביקשו מאתנו, הבאנו ועשינו.
<שוקי קופלביץ: גם בלי שביקשו מאתנו.
ישראל אייכלר: בפעם הבאה, משק לשעת חירום צריך להיות- - -
<שוקי קופלביץ: משק לשעת חירום, ודאי.
<שוקי קופלביץ: בנשימה אחת, ברגע שיש מצב חירום כזה או אחר, צריך להכריז.
<שוקי קופלביץ: אבל אנחנו פעלנו, בלי שום קשר, אנחנו פעלנו מלא.
אורי מקלב: למשל, ראשון, שני, שלישי, אפילו רביעי הנזקים שהיו למשק בעקבות כך שאנשים לא יצאו לעבודה עד השעה 10:00, 11:00, הפקקים הגדולים שהיו, וחזרו כבר ב-14:00 הביתה- היינו בשלוש
אורי מקלב: ה-ארבעה ימים שההפסדים וההשלכות הם נוראיים.
אורי מקלב: פיזור מלח בכבישים בלילה היה מונע חלק גדול- - -
<שוקי קופלביץ: הבאנו גם מלח לחברה הלאומית לדרכים.
<שוקי קופלביץ: היא פיזרה מלח על הכבישים.
<שוקי קופלביץ: ועוד איך הבאנו.
יפעת קריב: הדבר הכי חשוב לנו זה התיאום ביניכם לבין כל גופי ההצלה – אתם מייצגים פה את השלטון המרכזי- - -
<שוקי קופלביץ: הייתי שם, הייתי בצוות שניהל את המבצע הזה.
<שוקי קופלביץ: אין לנו במה להתבייש.
<שוקי קופלביץ: התיאום היה יוצא מן הכלל בין כל גופי ההצלה.
<שוקי קופלביץ: היתה פעילות גם עם המשטרה, גם עם פיקוד העורף.
<שוקי קופלביץ: אנחנו לא משחקים משחקי ברוגז.
ישראל אייכלר: עם מד"א ואיחוד הצלה הייתם מתואמים?
<שוקי קופלביץ: ודאי.
יפעת קריב: כם מי ניהל את האירוע?
<שוקי קופלביץ: מבחינה רשמית זה המשרד לביטחון פנים עם המשטרה.
<שוקי קופלביץ: הם קיבלו את המנדט מראש הממשלה, אבל ללא שום קשר, הצדענו – היו לנו נציגים גם בחמ"ל של המשטרה וגם בחמ"ל של העיריות.
<שוקי קופלביץ: הפעילות היתה ללא דופי.
<שוקי קופלביץ: לסיכום, כמו שאמרתי, יש לנו גם מסקנות ואנחנו פועלים לאורן – זה נושא הקמת צוותי חירום יישוביים יחד עם כל הישובים.
<שוקי קופלביץ: אנחנו מקימים היום בכל הארץ צוותי חירום יישוביים כדי שלא נגיע למצב הזה, שנחכה רק לשלטון המרכזי שיגיע, כולל ציוד, כולל הכנה, כולל קורסים, כולל כל מה שצריך.
אורי מקלב: אני חושב שהמסקנה, מה שהם צריכים להגיש בכתבה לוועדה - הפקת לקחים.
אורי מקלב: לא רק מה שעשו.
אורי מקלב: כל ארגון צריך להגיש מסקנה כזאת, שיהיה לנו בכתב.
אורי מקלב: אני מציע לכם, שיגישו לכם ניירות.
אורי מקלב: מתוך זה תעבדו.
אורי מקלב: אני גם חושב שיש דברים שלא נאמרו, שצריך לחוקק חוק שאומר איזה מיני שעת חירום.
ישראל אייכלר: יש הרבה צוותים ו-וועדות.
ישראל אייכלר: המסקנה של כולם, שצריך להיות דירוג של חירום – או חירום מוחלט או- - -
יפעת קריב: אבל דירוג של חירום פעמיים: פעם בהיערכות ופעם תוך כדי, כי בהיערכות אין שום קשר באיך שנערכו לאירוע הזה ואיך שהבנו אותו באמצע הלילה של יום חמישי או ששי לפנות בוקר.
אורי מקלב: מקומי זה יכול להיות מצב מיוחד.
אורי מקלב: לא צריך על כל הארץ.
אורי מקלב: נראה ששלג כזה אולי יהיה עוד הרבה שנים, אבל יש כל מני שעות חירום.
אורי מקלב: גם יכול להיות רעידות אדמה, גם יכול להיות מתקפת טילים כזו או אחרת, שזה לא כל הארץ.
יפעת קריב: אבל אז הצבא לוקח פיקוד על המדינה.
יפעת קריב: אם זה מתקפה טרוריסטית, הצבא מתנהל.
יפעת קריב: אנחנו מדברים עכשיו על אירועי טבע.
אורי מקלב: גם בזה, אין תרגיל יותר מעשי, מי שהיה באירוע האחרון, דהיינו נפילת מוקדים – ראינו שהיתה נפילה.
יפעת קריב: גם חסימת העיר ירושלים.
יפעת קריב: ירושלים היתה נצורה.
אורי מקלב: חסימה אחת של טיל אחד יכולה לחסום את כל הכביש.
אורי מקלב: איך מפנים את כל האנשים האלה.
אורי מקלב: מוקדי הפינוי שלא תפקדו טוב – מבשרת ציון ובעופר.
אורי מקלב: היה קר, לא הגיעה אספקה.
אורי מקלב: היו שם ילדים קטנים.
אורי מקלב: העסק שם, פתחו אבל לא תפקד.
אורי מקלב: הפסקות חשמל ממושכות יכולות להיות גם בשעת חירום אחרת.
אורי מקלב: זה יכול להיות חברות הסלולר שקרסו, זה יכול להיות דברים אחרים.
אורי מקלב: יש כמה וכמה פרמטרים.
אורי מקלב: זה יכול להיות לנו תרגיל, של איך המערכות האלה תפקדו.
אורי מקלב: זה לאו דווקא בשעת שלג אלא בעוד אירועים.
<שוקי קופלביץ: כל מצב חירום צריך לעבוד תחת מצב משפטי מסוים, כלומר אם יש מצב אזורי, זה מצב מיוחד בעורף, אם זה יותר גדול, זה תחת צווי החירום- - -
אורי מקלב: מדברים על העיקרון.
<שוקי קופלביץ: בדיוק, שכן יופעל.
<שוקי קופלביץ: יופעל מצב משפטי.
יפעת קריב: ניקח את כל החומרים שעלו פה בדיון, ונוציא מסקנות לוועדה.
יפעת קריב: אם אתם רוצים להעביר לנו משהו נוסף, נבקש שתעבירו לנו עוד היום, כדי שזה ייכנס לסיכום של הדיון שלנו.
יפעת קריב: מד"א, אם אתם רוצים להעביר לנו עוד משהו, נשמח, על הפערים ועל הדברים העתידיים.
<גיל מושקוביץ: אני רוצה להדגיש: מד"א לא מקבל ממדינת ישראל שום תקציב להיערכות לחירום.
יפעת קריב: זו נקודה משמעותית.
יפעת קריב: תעלו אותה כאן.
יפעת קריב: לכן אנחנו מכנסים את הדיון.
<גיל מושקוביץ: כל התקציב שלנו להיערכות לתרחישים השונים הוא תקציב שאנחנו משיגים מתרומות.
יפעת קריב: אני חושבת שזה מאוד משמעותי, איך מדינת ישראל רואה אתכם בשעת חירום.
יפעת קריב: אם ההגדרות, כמו שאמרת, יהיו ברורות להתנהלות ברמות שונות של שעות חירום, ייתנו לכם תקציבים מותאמים.
יפעת קריב: כרגע אין נוהל שמגדיר את המצב שהיה כאן בסופה האחרונה.
<גיל מושקוביץ: בנוסף, מבחינת ההפעלה של הגורמים הרפואיים בחירום, משרד הבריאות הגדיר נוהל ברור מאוד, שאמור להיכנס לתוקף ב-1 בפברואר.
<גיל מושקוביץ: כל המוקדים שכל ארגון פותח לעצמו, מוקדים רפואיים, כולם אמורים להיכנס תחת המעטפת של מוקד 101 של מד"א.
<גיל מושקוביץ: מוקד הכוננים יפעיל את כל הארגונים, כולל איחוד הצלה.