GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלי בן חמו: אנחנו מדברים כרגע על מסקנות, אני מבין שהדברים האחרים כבר נדונו בכמה ועדות.
<אלי בן חמו: היו ועדות משנה בוועדת הפנים, ועדת השיפוי, וזו לא הוועדה שאמורה לשפות, הוועדה הזאת אמורה לתת מסקנות לגבי מה שאנחנו רוצים בעתיד.
<אלי בן חמו: אני חושב שהבעיות הקשות שהיו במסגרות האלה – דיברת קודם על מע"צ.
<אלי בן חמו: מה שעושה מע"צ בדרך-כלל שהיא מפנה את הכבישים הבין-עירוניים.
<אלי בן חמו: היא אחראית לפינוי הכבישים הבין-עירוניים.
<אלי בן חמו: במקרה שלנו מע"צ הכינה מפלסות, אבל המפעילים שלה לא היו על המפלסות, כך שהיינו עיר נצורה מיום רביעי בערב - - -
דוד אזולאי: למה לא היו המפעילים של המפלסות?
דוד אזולאי: הם לא הצליחו להגיע?
<אלי בן חמו: אף אחד לא מבין למה.
<אלי בן חמו: לא קיבלנו תשובות על זה עד היום איך קרה שהמפלסות היו במקום והנהגים שלהם לא היו.
<אלי בן חמו: כשהם הגיעו הם רצו הוראות ממע"צ.
<אלי בן חמו: היה נתק עם מע"צ בגלל שהטלפוניה נפלה.
<אלי בן חמו: אצלנו במקרים הקשים יותר גם החשמל נפל וגם המים.
<אלי בן חמו: אנחנו רוצים שזה ייכתב פה, שמשאבות של מקורות שישבו ברכס חלילים לא פעלו ותצרוכת המים לא עבדה.
<אלי בן חמו: המשאבות לא עבדו, הן לא דחפו לכיוון גבעת זאב.
<אלי בן חמו: נתקענו בלי מים ובלי חשמל.
אורי מקלב: מע"צ לא עובדים בכבישים שלכם, מע"צ עובדים בכבישים הראשיים.
<אלי בן חמו: אני מדבר על הכבישים הבין-עירוניים, על 436 ו-45 ו-443, זה באחריות מע"צ, זו לא אחריות שלנו.
<אלי בן חמו: על מנת שנוכל לתקשר עם מודיעין או תל-אביב או ירושלים, מי שאמור לפלס את זה הדרכים זו מע"צ, לא אנחנו.
<אלי בן חמו: אנחנו אמורים לפלס - - -
דוד אזולאי: אני מציע לך שלא תגיד מי צריך לפלס את הדרכים האלה.
דוד אזולאי: זה לא מע"צ.
<אלי בן חמו: זה דבר ידוע.
דוד אזולאי: מע"צ עובדת בשגרה, וזה נכון - - -
<אלי בן חמו: לא בשגרה, זו פקודה.
דוד אזולאי: גם בשעת חירום?
<אלי בן חמו: זו פקודה בשעת חירום.
אורי מקלב: מי אחראי לשעת חירום?
אורי מקלב: אף אחד לא הכריז על מצב חירום.
דוד אזולאי: מי נותן את ההוראה למע"צ להפעיל את הציוד שלה?
<אלי בן חמו: לדעתי משרד הפנים.
<אלי בן חמו: הוא גייס אותם.
<יוחאי וג'ימה: זה נקרא "נתיבי ישראל".
דוד אזולאי: "נתיבי ישראל", נכון.
דוד אזולאי: אתה צודק.
<אלי בן חמו: מי שאחראי לפנות את הכבישים במסגרת משרד התחבורה ומשרד הפנים זה - - -
דוד אזולאי: מר בן חמו, בשגרה אתה צודק.
דוד אזולאי: מי היה אמור לתת להם את ההוראה במקרה כזה לפלס?
דוד אזולאי: משרד הפנים הוא לא הגורם לתת הוראה במקרה הזה.
דוד אזולאי: אתה יודע מה, אתה שואל אותי, גם עכשיו אני לא יודע מי הגורם.
<שאול דלאל: יש בישראל רשות ייעודית של משרד התחבורה, היא אחת משש הרשויות שלה, כמו רשות שדות התעופה ורשות הספנות, ומי שמנחה אותם בחירום באמצעותנו זה משרד התחבורה.
אורי מקלב: האם הכרזתם על מצב חירום?
<קריאות: לא הוכרז מצב חירום.
חמד עמאר: יכולתם להפעיל את מע"צ?
<שאול דלאל: אני אתייחס.
חמד עמאר: האם יכולתם להפעיל את מע"צ?
<שאול דלאל: אנחנו מנחים את מע"צ.
דוד אזולאי: הם פונים למשרד הנוגע בדבר - - -
חמד עמאר: אתם פונים למשרד הנוגע בדבר והמשרד הנוגע בדבר פונה למע"צ?
<שאול דלאל: ב-03:20 לפנות בוקר הרמתי טלפון למנהל החירום של מע"צ וביקשתי ממנו מפלסות.
<שאול דלאל: אני אשיב ואתייחס למה שנאמר פה בצורה מסודרת.
<אלי בן חמו: מע"צ צריכים מפלסות ביום רביעי בערב בדרכים הראשיות.
<אלי בן חמו: ב-443 וב-436 כן היו מפלסות, אבל זה לא עבד נכון.
<אלי בן חמו: היינו עיר נצורה עד יום שני, ומכיוון שקיבלנו כמות גדולה של שלג היתה בעיה קשה לפנות.
<אלי בן חמו: לא היו לנו כלים על מנת לפנות אותו.
<אלי בן חמו: במוצאי-שבת פיקוד העורף הגיע אלינו ונתן עזרה עם שופלים שלו על מנת לפרוץ את הדרך.
דוד אזולאי: מה פתאום פיקוד העורף הגיע אליכם?
דוד אזולאי: האם פיקוד העורף הגיע ביוזמתו או שאתם פניתם?
<אלי בן חמו: ביוזמתו בלבד.
<שאול דלאל: זה לא ביוזמתו, זה הכול בתיאום.
<שאול דלאל: צה"ל לא משחרר אמצעים בלי שיהיה תיאום ובלי שהוא מתבקש.
<שאול דלאל: פיקוד העורף נתבקש להגיש סיוע.
דוד אזולאי: שאלתי את השאלה במכוון.
דוד אזולאי: היה חשוב לי לדעת האם כמו במקרה של בית ג'אן, שהיתה פנייה לגורם ועל סמך זה פיקוד העורף הגיע.
דוד אזולאי: גם פה, האם פניתם לפיקוד העורף או שאתם ביוזמת
דוד אזולאי: כם על סמך מי שהנחה אתכם באו אליכם?
דוד אזולאי: אני מבין שהמועצה לא פנתה.
<אלי בן חמו: קיבלנו מפיקוד העורף עזרה גדולה.
<אלי בן חמו: אכן זה מה שפתח לנו בסופו של דבר את כל הצירים, השופלים - - -
דוד אזולאי: מתי הגיעה אספקה ליישוב?
<אלי בן חמו: אספקה היתה ביישוב.
<אלי בן חמו: יש לנו שני מרכולים גדולים ביישוב.
דוד אזולאי: האם הם פעלו?
<אלי בן חמו: לא היה להם חשמל.
<אלי בן חמו: ארגנו להם חשמל דרך הגנרטורים של המועצה.
דוד אזולאי: האם הם פעלו בימי הסופה?
<אלי בן חמו: הם פעלו ביום חמישי וביום שישי.
דוד אזולאי: האם היתה להם אספקה?
<אלי בן חמו: היתה להם אספקה, אבל ביום ראשון היא הידלדלה.
<אלי בן חמו: ביום ראשון אחר-הצהרים התחילה להגיע אספקה.
<אלי בן חמו: הירידה לגבעת זאב היא בעייתית, היא מחליקה, נתקעו שם מאות מכוניות על הציר, היו צריכים לפנות אותן.
<אלי בן חמו: זו אחת המסקנות הקשות מהסופה הזאת – הנסיעה על הצירים המרכזיים – המשטרה היתה צריכה לסגור את הצירים ברגע שהתחיל לרדת שלג.
דוד אזולאי: אתה מדבר על טיפול של אנשים בצירים המרכזיים?
<אלי בן חמו: בצירים המרכזיים.
דוד אזולאי: לא ניכנס כרגע מי ומה, אלא איך לטפל בצירים המרכזיים.
אורי מקלב: בגבעת זאב היו שכונות שלמות, כמו הר שמואל, שהיו נצורות.
אורי מקלב: אין יוצא ואין בא, לא יולדות, לא חולים, לא אספקה, לא חשמל ולא מים.
אורי מקלב: לא חשמל ולא מים.
אורי מקלב: חברת החשמל בסך הכול היתה צריכה פילוס של 300 מטר כדי להיכנס ולתקן את השנאי בהר שמואל - - -
דוד אזולאי: פילוס בכביש הראשי?
דוד אזולאי: בתוך היישוב?
אורי מקלב: בתוך היישוב, בתוך הר שמואל היו צריכים לפלס 300 מטר כדי להגיע לשנאי המקולקל שכל התיקון שלו לא ארך הרבה זמן.
אורי מקלב: הם הגיעו עם כל הכלים הכי חדישים שלהם, אבל מכיוון שחברת החשמל לא יודעת לפלס לעצמה – אין לה מפלסות, היא לא מחזיקה והיא גם לא נערכת לכך.
אורי מקלב: יכול להיות שזאת מסקנה אחרת, אבל זה בוועדה שמטפלת בתשתיות, לא ברשויות.
אורי מקלב: זו ועדה שמקבילה לוועדה שלך.
אורי מקלב: זו היתה ההצעה כשאני ישבתי בוועדה הזאת והצעתי להם – אין שום סיבה שלא יהיה מכרז מוכן לחברת החשמל במקום שהרשויות לא נותנות את המענה, לא משנה עכשיו למה, אין סיבה שכל-כך הרבה שעות, 48 שעות מינימום, אנשים היו נצורים בלי חשמל, בלי מים, במקום בודד - - -
<שאול דלאל: גם אם תהיה מפלסת או ארבע מפלסות לחברת החשמל, ברגע שיש רכב תקוע משפטית חברת החשמל לא יכולה לגעת בו.
<שאול דלאל: אתה חייב את הפיקוח העירוני - - -
אורי מקלב: שם לא היתה הבעיה הזאת.
אורי מקלב: לא בכל מקום זו אותה בעיה.
דוד אזולאי: מר בן חמו, בבקשה.
<אלי בן חמו: הברדק חגג בין הצבא למשטרה, מי מפנה רכבים מהצירים המרכזיים.
דוד אזולאי: זו אחת הבעיות, בשביל זה אנחנו פה.
דוד אזולאי: אדוני, אתה צודק, היה חוסר תיאום בין הגורמים השונים שהיו אמורים לבצע את העבודה שלהם, ופה הבעיה של כולם.
<אלי בן חמו: הר שמואל למשל זו שכונה דתית, בשישי-שבת אנשים היו בלי מים, בלי חשמל.
<אלי בן חמו: היתה קטסטרופה.
<אלי בן חמו: המסקנה הראשונה, שצריך לדאוג לנושא של החשמל ולנושא של המים.
<אלי בן חמו: מישהו צריך לשמוע ולהבין שהדבר הזה לא יכול לחזור.
<אלי בן חמו: משאבות של מקורות שלא עבדו, זה לא יכול לקרות.
<אלי בן חמו: אין דבר כזה.
דוד אזולאי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.
אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אני מאוד מעריך את העבודה שלך.
אורי מקלב: כהרגלך ומהניסיון אני יודע שאתה עושה עבודה יסודית, אתה מזמין כל רשות כדי שתוכל להגיד מה שיש לה – מי שהכין את עצמו לדיון הזה – וזה חשוב מאוד כדי שהמסקנות האלה יבואו לידי מימוש.
דוד אזולאי: סליחה, חבר הכנסת מקלב, יש לי בקשה מראשי המועצות פקיעין, גבעת זאב ובית ג'אן וגם מירושלים, אם תוכלו להגיש לנו נייר שלכם על מסקנות.
דוד אזולאי: הייתי מבקש שזה יקרה כמה שיותר מהר.
דוד אזולאי: נגביל את עצמנו עד ליום שלישי.
דוד אזולאי: בדברי הסיכום אני אגיד זה, כי זה מאוד-מאוד חשוב.
<פיני קבלו: תוסיף גם את צפת.
דוד אזולאי: מצפת לא הגיעו לפה, אבל אני סומך עליך שתעביר לה את הדברים.
דוד אזולאי: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: אני לא חולק עליך, אבל אני רוצה אולי לחדד שמזג-אוויר סוער, סערה כמו שראינו ולדעתי גם פחותה מכך, זה כן שאלת חיים, זה כן שעת חירום.
אורי מקלב: זה שאנחנו לא יודעים על אסונות, הגם שיש אלה שאומרים שבנגב כן היו אסונות, באופן ישיר, לא באופן ישיר.
אורי מקלב: השתתפתי בלוויה של מישהו שנפל בשלג, לאחר כמה ימים בבית חולים נפטר מדום לב, לא יודע אם זה כן קשור לפציעה שלו, לא קשור לפציעה שלו.
אורי מקלב: יולדת שיולדת במכונית על הכביש זו לא שאלת חיים?
אורי מקלב: אלה מקרים שהיו כאן, בירושלים, בעיר הבירה, בדרך לירושלים.
אורי מקלב: אנחנו לא יכולים להגיד שזה רק שאנשים לא יוצאים מהבתים שלהם אם יש שלג, יום אחד הם לא יוצאים.
אורי מקלב: ההתמודדות עם מזג-אוויר כזה ואפילו פחות מזה זו שאלת חיים, ואנחנו צריכים להתמודד אתו כמו שאנחנו מתמודדים עם שעת חירום.
אורי מקלב: כאן באמת מגיעה השאלה מי מכריז על שעת חירום.
אורי מקלב: מע"צ וכל מי שעבד, אף אחד לא עבד לפי הכרזה על שעת חירום.
אורי מקלב: מזל שלראש עיריית ירושלים, יש לו יועצים טובים ועוזרים טובים, הוא מכיר את מספר הטלפון של הרמטכ"ל.
אורי מקלב: ואם לא היה לו המספר של הרמטכ"ל איך הוא היה צריך לפעול בעניין הזה?
דוד אזולאי: שר לשעבר שהיום הוא חבר כנסת נתקע כמה ימים.
דוד אזולאי: הוא פנה ואף אחד לא היה יכול לעזור לו.
אורי מקלב: בהחלט יכול להיות.
אורי מקלב: אנשים מבוגרים, קשישים, תינוקות בני יומיים, שיושבים בבתיהם שלוש יממות ואפילו ארבע יממות, בלי חשמל בכלל, זה לא דבר של מה בכך.
אורי מקלב: אנחנו לא יכולים להגיד שזה לא נורא פעם אחת.
אורי מקלב: דווקא שמעתי אמירה טובה.
אורי מקלב: כתב אחד כתב שהוא כועס על ראש עיריית ירושלים מאוד-מאוד.
אורי מקלב: על זה שהוא השניא את השלג על תושבי ירושלים.
אורי מקלב: הוא כל-כך צדק באמירה הזאת.
אורי מקלב: אנשים היום לא רוצים שלג.
אורי מקלב: דבר שהיה אחת המתנות היפות שיכולה להיות לעיר ולתושבים, גם לילדים וגם קצת חופש.
אורי מקלב: הוא השניא את השלג על תושבי ירושלים.
אורי מקלב: אני בטוח שגם בערים אחרות לא רוצים, מפני שמסויטים כולם.
אורי מקלב: מסויטים.
אורי מקלב: מי שהתמודד יודע מה המשמעות לחכות 12 שעות בתוך מכונית, בתוך בטנדר, בכביש ירושלים-תל-אביב או במוצא או ב-443, עם ילדים ברכב.
אורי מקלב: ממול הכניסה לגבעת זאב, 4-5 ילדים ברכב, כשאין דלק, אין חימום, השלג סביבו והוא נמצא אתם, ולא שעה אחת.
אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים להפריד, אדוני היושב-ראש, במסקנות שלך בין עין הסערה והתפקוד של כל מי שצריך לתפקד ולאחר הסערה.
דוד אזולאי: יש לפני ויש אחרי.
אורי מקלב: כל מה שאמרנו שלא יכלו להגיע, והכול נכון, נניח זה היה בעין הסערה, אבל כולנו יודעים שזה לא נגמר בשבת כאשר משבת בבוקר כבר לא ירד שלג.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על יום ראשון, על יום שני, על יום שלישי ואפילו על יום רביעי, לא בתי ספר, לא אספקה.
אורי מקלב: על מה אנחנו לא מדברים בתקופות האלה?
אורי מקלב: כאן כן מגיעה שאלת התמודדות הרשות.
אורי מקלב: אני רוצה להציע הצעה אופרטיבית.
אורי מקלב: שמענו בין השיטין הרבה שאלות על כסף.
אורי מקלב: כסף זה גם חלק מהמשחק.
אורי מקלב: הייתי בעיריית ירושלים, לא שנים ספורות, הרבה שנים.
אורי מקלב: היו שלגים כשעיריית ירושלים היתה ערוכה וראש העיר קיבל צל"ש ויש שלגים יותר קטנים, ויש מקומות שהעירייה לא היתה ערוכה.
אורי מקלב: בינינו, הכול היה שאלה של כסף.
אורי מקלב: זה שראש העיר לא הזמין את המפלסות – עכשיו זה לא עזר – אבל יש שלגים שזה כן עזר.
אורי מקלב: הוא אמר: יש היערכות לשלג, אולי ירד שלג, הוא קיבל החלטה בגלל בעיות תקציביות – להזמין עכשיו 100 מפלסות?
אורי מקלב: הוא לא לקח את הסיכון הזה.
אורי מקלב: מי ישלם על זה אחר-כך?
אורי מקלב: לפי דעתי המסקנה צריכה להיות שכל רשות אמורה להכין מכרז לשעת חירום, לא מהכלים שלה.
אורי מקלב: אני לא מבקש מאף אחד, גם לא מהעיר ירושלים, לקנות מפלסות ולקנות טרקטורים.
אורי מקלב: הם לא צריכים יותר, אלא מה שיש להם.
אורי מקלב: כל עיר יכולה לעשות דבר כזה.
אורי מקלב: הרי באותה תקופה שיש מזג-אוויר סוער כל הקבלנים: קבלני עבודה, קבלני בניין, קבלני חפירות, לא עובדים בימים סוערים.
אורי מקלב: הרי זה מגביל.
אורי מקלב: כשיש מזג-אוויר סוער לא עובדים בחפירות בשטח, בכביש.
אורי מקלב: בזמן הזה הם יכולים לתת מענה מקצועי.
אורי מקלב: המכרז הזה הוא מכרז רק לשעת חירום, דהיינו, הוא לא מכרז - - -
דוד אזולאי: מכובדי, אני חולק עליך בעניין הזה ואני אגיד לך למה.
דוד אזולאי: אם כל רשות מקומית תעשה לעצמה דבר כזה, אנחנו חוזרים לאותה אנדרלמוסיה.
דוד אזולאי: פה צריך להיות גוף מרכזי שיוביל את זה.
דוד אזולאי: אני לא יודע איך קוראים לו, אני לא יודע מה השם שלו, אבל זה צריך להיות גוף - - -
אורי מקלב: בית ג'אן, אני לא יודע מה סדר הגודל שלה, אבל אולי צריכות לעשות כמה מועצות ביחד.
דוד אזולאי: אני לא נכנס כרגע לזה.
דוד אזולאי: אני אומר, גוף אחד מרכזי שזה תפקידו.
דוד אזולאי: לתחזק רכב כזה או ציוד כזה בכל רשות מקומית, אפילו בכמה מועצות, העלויות פשוט - - -
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, בדיוק זה מה שאני אומר, לא צריך להחזיק שום דבר.
אורי מקלב: אדוני, לא הסברתי את עצמי.
אורי מקלב: אני נותן מענה בדיוק למה שהערת ובצדק.
אורי מקלב: זה לא צריך לעלות לרשות כל זמן שאין שעת חירום אפילו שקל.
אורי מקלב: להוציא מכרז זה לא עלות של כסף, אתה מוציא מכרז שהמימוש שלו רק בשעת חירום.
אורי מקלב: אתה בא לברזני – כולם מכירים, קבלן חפירות - - -
דוד אזולאי: הוא זכה במכרז, הוא עכשיו צריך להחזיק את הציוד.
אורי מקלב: הוא לא צריך להחזיק ציוד.
אורי מקלב: מי שילך למכרז הן אותן חברות שיש להן ציוד, ויפעילו אותם בבקשת רשות להפעלת המכרז.
<פיני קבלו: זו הפעלה מרכזית, אי-אפשר שכל רשות תעשה לה מכרז.
אורי מקלב: יכול להיות, אבל צפת יכולה לעשות לבד, גבעת זאב יכולה לעשות לבד, ירושלים יכולה.
אורי מקלב: יכול להיות שבית ג'אן קטנה בשביל זה, יכול להיות שהיא צריכה אולי עם שתיים-שלוש רשויות לעשות ביחד.
אורי מקלב: בהינתן האות, כשמשרד הפנים אומר להם שאפשר להפעיל את המכרזים האלה, בזמן הזה אנחנו צריכים גם לדעת מי מממן אותם.
אורי מקלב: כאן זו שעת חירום, ובשעת חירום כזאת, כשיש מי שבסמכותו להגיד לרשות להפעיל – הרשות גם יודעת שזה גם לא עולה לה כסף – הפעלת המכרז היא בדיוק המענה לשעת חירום.
אורי מקלב: זה יעלה בסופו של דבר הרבה יותר בזול מאשר משרד הפנים הולך לשלם היום, בגלל שהיום הוא הולך לשלם לעיריית ירושלים, כפי שהציגו, 200 מיליון שקל.
אורי מקלב: 200 מיליון שקל הם מוציאים במקום מכרזים שיעלו הרבה-הרבה יותר בזול, ובבית ג'אן או כל מיני מקומות כאלה זה יעלה הרבה יותר בזול.
אורי מקלב: אין כאן חוכמה גדולה, יש גופים שעושים דבר כזה, שמפעילים מכרזים לשעת חירום.
אורי מקלב: יכול להיות שהרשות תשלם ותפוצה או שמיד משרד הפנים נותן את האות והוא מפעיל את זה.
אורי מקלב: אני יכול להביא דוגמה פרקטית יותר.
אורי מקלב: אני לא רוצה לדבר על התפקוד בעין הסערה.
אורי מקלב: יש בעיות, מכוניות היו תקועות גם כשהיו מפלסות, היו קשיים לא מעטים, אבל אני מדבר על מספר ימים אחר-כך, לאזורים שלמים לא הגיעו, לא הגיעו מפלסות שאנשים יוכלו לצאת מהבית, אנשים לא הלכו לעבודה.
אורי מקלב: קח לדוגמה פיזור מלח בירושלים, בעיר הבירה, כשאנחנו יודעים מתי העירייה התחילה לפעול.
אורי מקלב: ב-11:00 בקושי היא התחילה לפעול והיו פקקים.
אורי מקלב: עמדנו שעתיים בפקקים כדי להגיע.
אורי מקלב: ב-14:00 כבר רצו הביתה חזרה כי תיכף יש קרה ועוד פעם אי-אפשר יהיה לחזור הביתה.
אורי מקלב: יש פקקים, אז אנשים חזרו.
אורי מקלב: בתי ספר לא פעלו, אנשים לא באו לעבודה.
אורי מקלב: כמה הפסד יש לא רק בירושלים?
אורי מקלב: כמה זה עלה למשק?
אורי מקלב: כמה נזקים יש?
אורי מקלב: נזקים אדירים.
אורי מקלב: כמה היה עולה לפזר מלח בעיר ירושלים כל בוקר ממוצאי שבת, ראשון בלילה, שני בלילה, שלישי בלילה, אפילו אולי ברביעי בלילה?
אורי מקלב: לפזר מלח ברחובות ירושלים, כמה זה היה עולה?
אורי מקלב: זה אפסי לעומת הנזק שקרה בעקבות אי-פיזור המלח.
אורי מקלב: רק נזכיר לעצמנו כשבאנו לכנסת, איך באנו, מתי באנו, כמה תאונות היו.
אורי מקלב: כמה פציעות של אנשים היו לא בזמן הסערה אלא לאחר הסערה?
אורי מקלב: מאות אנשים עם פציעות אורתופדיות קשות, והעלות גבוהה מאוד לכולם.
אורי מקלב: זה לבד, העלות הרבה יותר גבוהה מכל הדברים האחרים שאפשר היה לעשות כדי למנוע את זה.
אורי מקלב: אין הסתכלות רוחבית, נזק לעומת תועלת.
אורי מקלב: זה נקרא אצלי היערכות, זה נקרא מענה לשעת חירום.
אורי מקלב: הרשות צריכה לתת מענה.
אורי מקלב: יש רשויות מקומיות, יש משרדים ממשלתיים.
אורי מקלב: בונים מודל איך נותנים מענה ולא רק לשעת חירום כזאת או למזג-אוויר סוער שבאמת אולי הוא נדיר, ודאי וודאי, אבל עוד לפני זה יש דברים שצריך לתת עליהם מענה.
אורי מקלב: הפעם הזאת התובנה המרכזית שלי מכל הסערה האחרונה להבדיל בין הסערה עצמה שהיא לא צפויה ואי-אפשר לתת מענה לבין זה שאין תשובה.
אורי מקלב: כאן אני אומר, הרשויות חלקן וגם עיריית ירושלים – אני יודע שאחרי זה אני אשפט על זה ואבוקר על זה – נכשלו לא בימים של השלג.
אורי מקלב: הן נערכו והכול.
אורי מקלב: הן נכשלו לאחר השלג, בזה שלא הצליחו לפנות מקומות, בזה שעד היום יש גזמי עצמים.
אורי מקלב: עד היום יש גזמי עצים בכמויות אדירות שחוסמות מדרכות בדרך לבית הספר.
דוד אזולאי: זה פונקציה של כסף.
אורי מקלב: אפשר לתת מענה.
אורי מקלב: עיריית ירושלים משתמשת רק בכלים שלה, היא לא שוכרת.
אורי מקלב: יש לה כמויות אדירות, נכון.
אורי מקלב: השאלה של כסף זה גם שהגענו למצב הזה.
אורי מקלב: אני עוד זוכר שנים שהיו גוזמים את העצים.
אורי מקלב: בהיערכות לקראת חורף היו עוברים ברחובות ירושלים.
אורי מקלב: אני זוכר שחלק מהתקציב, חלק מתוכנית העבודה היה להיערכות לפני כן.
אורי מקלב: גם הזקנו לעצים, גם הזקנו לרכוש, גם הגענו לסכנת נפשות.
אורי מקלב: למה לא עשו את זה?
אורי מקלב: זו שאלה של כסף.
אורי מקלב: כדי לעשות דבר כזה בעיר גדולה צריך לעשות סקר, לראות איפה המקומות הבעייתיים.
אורי מקלב: את הדבר הזה טענתי – ולא קיבלו את זה – בדיון מקביל שהיה לוועדה שלך לגבי משרד החינוך.
אורי מקלב: אי-לימודים זה דבר מאוד מהותי, כי ההורים לא יכולים לעבוד וכו' וכו'.
אורי מקלב: מדוע בתי ספר לא נפתחו?
אורי מקלב: עיריית ירושלים עשתה מעשה שיכול להיות שהיא צודקת בו.
אורי מקלב: היא אמרה: אני לא יכולה להגיד לכם על כל בתי הספר אם אפשר ללמוד או אי-אפשר ללמוד, שהמנהל יחליט אם אפשר ללמוד או אי-אפשר ללמוד.
אורי מקלב: היו לא מעט מקרים או בחלק גדול מהמקרים מנהל בית הספר החליט לא לקיים את הלימודים.
אורי מקלב: אתם יודעים למה?
אורי מקלב: מפני שבפתח בית הספר היה שלג, בפתח בית הספר היה עץ שנפל.
אורי מקלב: הוא אמר שהוא לא יכול לסכן את התלמידים שלו.
אורי מקלב: טיפול בדבר הזה שמנע פתיחת בתי ספר של 1,000 תלמידים, של 800 תלמידים, טיפול אמיתי, זה טיפול מאוד-מאוד שולי, טיפול שלוקח שעתיים-שלוש.
אורי מקלב: אי-אפשר להטיל על הרשויות הכול.
אורי מקלב: אני מתייחס לעיר כמו ירושלים, על המשמעות של אי-לימודים וכו', מעבר לכל התוצאות שיש מעבר לאי-לימוד הילדים עצמם, אלא כל הנלווה לכך.
אורי מקלב: קיום לימודים זה תפקוד של משרדים, של פקידים, של אימהות, של הורים שלא נשארים בבית, לדברים האלה יש השלכות מאוד גדולות.
אורי מקלב: אמרתי למשרד החינוך שהוא צריך לעשות אותו מכרז לשעת חירום, שיהיה צוות.
אורי מקלב: אם עיריית ירושלים לא יכולה לעשות הכול, אתם תעשו את זה.
אורי מקלב: לא קיבלו את זה.
אורי מקלב: על הבסיס הזה אני חושב שיכולים להיות הרבה פתרונות, אם זה לא מהמשרדים עצמם, אם לא מהרשויות.
אורי מקלב: אני רואה שגם אתה נוקט בשיטה של מענה כללי יותר, בסדר, אבל עדיין הכנה לשעת החירום, אחרי שעת החירום, מכרזים מוכנים, ידיעה מי מממן אותם ומתי מכריזים על שעת חירום.
אורי מקלב: היום במדינת ישראל מכריזים על שעת חירום רק כשיש קסאמים או טילים ובכמות גדולה.
דוד אזולאי: גם שם לא למדו רק אחרי הרבה זמן.
אורי מקלב: לעניין הזה אי-אפשר שלא לקרוא "שעת חירום".
אורי מקלב: מה שקרה במזג-האוויר הזה שמאות אלפים במדינת ישראל היו נצורים, לא יכלו להביא להם שום מענה של עזרה ראשונה.
אורי מקלב: הייתי בשלג, אני לא בן 30, בכל אופן עברתי גם שלגים רבים בעיריית ירושלים, לא היה מצב שנגמ"שים לא יכלו להגיע, היה מי שסיפק אספקה באופן כמעט סדיר.
אורי מקלב: הלכנו קצת למכולת, והיה מי שהביא, הזחל"מים הביאו אספקה למכולות.
אורי מקלב: כאן לא הגיעה אספקה יותר מיממה אחת, יש מקומות שלאחר השלג עדיין לא הגיעה אספקה אפילו ביום שלישי.
אורי מקלב: אם היתה שעת חירום, היית יודע שהזלח"ם יכול לקחת חולה.
אורי מקלב: במקרה הזה הכול היה פקוק, לא יכלו להגיע.
דוד אזולאי: נציג פיקוד העורף.
<אלי בן חמו: אני חושב שהוא התפרץ קצת לדלת פתוחה.
<אלי בן חמו: כל הנושא של שעת חירום בדרך כלל קיים.
<אלי בן חמו: יש פקודה מסודרת.
אורי מקלב: לא יצאה פקודה.
<אלי בן חמו: פיקוד העורף מוכן לכול.
<אלי בן חמו: צריך רק לקבל החלטה - -
אורי מקלב: צריך לעשות את זה, אבל לא הכריזו.
<אלי בן חמו: - - יש הכול, יש ציוד מכניקה, יש מנות חמות, יש להם כל האפשרויות לתת לך פתרון.
<אלי בן חמו: רק לקבל החלטה מי עושה את זה, הצד האזרחי או הצבאי.
<אלי בן חמו: זו הבעיה.
<אלי בן חמו: הדברים קיימים.
חמד עמאר: אנחנו כאן מעלים את הנושא של משרד פיקוד העורף.
חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, בסערה האחרונה היינו כמו באסון הכרמל.
חמד עמאר: ראש הממשלה בא ואמר: השר לביטחון פנים מנהל את כל האירוע הזה, הוא לא אמר השר שאחראי על פיקוד העורף.
חמד עמאר: אסור שיהיה מצב כזה.
חמד עמאר: אנחנו צריכים לדעת מראש מי אחראי.
<שאול דלאל: - - - לבין הצד האופרטיבי שמנחה את משרדי הממשלה, וכאן היה הכשל.
דוד אזולאי: אתה אמור לדבר אחריו.
חמד עמאר: אחד התפקידים של הוועדה הזאת זה לקבוע במצב כזה למי עובר הפיקוד, מי לוקח על עצמו לתפעל את כל מי שצריך לתפעל בשעת חירום כזאת.
חמד עמאר: זה מה שצריך.
דוד אזולאי: נציג מרכז השלטון המקומי, בבקשה.
<פיני קבלו: ישבתי כמעט בכל הדיונים, אני וחברי יוחאי שקצת נתקע בדרך, ושמעתי את ראשי הרשויות, שמעתי את משרדי הממשלה, שמעתי את חברי הכנסת.
<פיני קבלו: ראשי הרשויות באו וסיפרו על המצוקה שהיתה.
<פיני קבלו: יבואו משרדי הממשלה עכשיו ויגידו כל אחד בחלקו שהוא היה בסדר ושהם מילאו את כל מה שקיים.
<פיני קבלו: דבר אדוני היושב-ראש, דבר אחד מאוד ברור, אחת המסקנות שצריך יד מכוונת.
<פיני קבלו: אפשר לחלק את הארץ, יש לנו את המחוזות של משרד הפנים עוד מתקופת הבריטים, ויש ממונה מחוזי, קצין מחוז.
<פיני קבלו: שם לדעתי בעת משבר צריך להתרכז, וכל נציגי הממשלה, החל מחברת החשמל ומקורות וכל הגופים האחרים מרוכזים באותו מקום, כאשר יש מפקד אחד והוא נותן הוראות.
<פיני קבלו: אני חושב שהמכרז של כלים הוא אפשרי.
<פיני קבלו: אפשר להעביר גם מיישובים שאין בהם אסון, שתהיה יד מכוונת לראשי רשויות שיסייעו ליישובים אחרים, אבל לדבר הזה צריך להיות פק"ל מסודר.
<פיני קבלו: צריך גם לחדד את ההוראות ברשויות המקומיות למי לפנות, איך פונים, שיהיה ארגז כלים למקרים כאלה, איך פועלים ומתי פותחים את הפריסה של אותו מחוז צפון או מחוז דרום או מקום אחר, היכן שקורה אסון.
<פיני קבלו: זו דעתי.
<פיני קבלו: ישבתי בכל הדיונים ושמעתי, צריך פשוט יד מכוונת אחת שמורה איך מסייעים לכל דבר ודבר ואיך נותנים מענה לכל דבר ודבר.
<פיני קבלו: הנושא לאחר מכן הוא הנושא של הפיצוי.
<פיני קבלו: כמובן גם עכשיו משרד הפנים עשה איזו חלוקה, פנה, חלק גדול מהיישובים, כ-10 יישובים, לא נכללו בכלל בחלוקה הזאת, למרות שהם דיברו והגישו כספים.
<פיני קבלו: נעשתה פה איזה חלוקה, אני לא יודע איך היא נעשתה.
<פיני קבלו: גם על זה צריך לקבוע מודל איך מצפים - - -
דוד אזולאי: ברשותך, אני חושב שהנושא הזה לא נוגע לנו כרגע.
<פיני קבלו: דיבר אתי ראש מועצת בית אריה שהיה בכל הדיונים וליווה את כל הדיונים, והוא לא נכלל בפיצוי שמשרד הפנים חילק.
דוד אזולאי: בבקשה, אדוני, נציג פיקוד העורף.
<שאול דלאל: המשרד להגנת העורף.
<שאול דלאל: ברשותך, אני מבקש לענות בשלושה מעגלים.
<שאול דלאל: האחד, בקצרה להתייחס לנקודות שנאמרו פה, השני, מה המשרד להגנת העורף עשה, והשלישי, המסקנות.
<שאול דלאל: הוצאנו מסקנות ראשוניות מכל האירוע הזה.
דוד אזולאי: למי הוצאתם את המסקנות, אדוני?
<שאול דלאל: קודם כול הפקת לקחים, המסקנות, הן בתוך המשרד ואנחנו עושים סבב, כנסים ומפגשים, כדי שמשרדי הממשלה - - -
דוד אזולאי: כולל נציגי הרשויות המקומיות?
<שאול דלאל: בהחלט.
דוד אזולאי: לעשות מסקנות בלי החתן והכלה - - -
<שאול דלאל: המשרד להקמת העורף הוקם עבור החתן והכלה, גם משרדי ממשלה וגם רשויות מקומיות, וזה היה מימי רח"ל, ואם נלך אחורה, זה היה גם מימי מל"ח.
<שאול דלאל: נגעו פה בהתחלה בסמכויות.
<שאול דלאל: השר להגנת העורף עם שר הביטחון בשלושה השבועות הקרובים יחליטו על סך כל האחריות שצריכה לעבור למשרד להגנת העורף, ואני מקווה שזה יסתיים.
דוד אזולאי: זו כותרת.
דוד אזולאי: שהם ייפגשו עכשיו זו כותרת.
<שאול דלאל: הם נפגשו כבר פעם אחת.
<שאול דלאל: סמכויות – ועדת מל"ח עליונה הועברה לשר ארדן.
<שאול דלאל: אני אגע בזה גם בהמשך - - -
אורי מקלב: זה בין שר הביטחון לשר להגנת העורף, אבל יש כאן עוד כלה, יש כלה שנייה כאן שהיא השר לביטחון פנים.
אורי מקלב: עד היום המשטרה היא כאילו אחראית על כל האירועים.
חמד עמאר: באירועים שקרו בשנים האחרונות המשטרה לקחה אחריות, השר לביטחון פנים.
<שאול דלאל: במסקנות אני אגע בנקודה הזאת.
<שאול דלאל: אני לא נכנס לוויכוחים של חברי הכנסת והשרים.
אורי מקלב: השאלה של הסמכות הזאת היא גם חלק מהבעיה.
אורי מקלב: ראינו בוועדות ויכוחים בין השר לביטחון פנים לבין השר להגנת העורף.
<שאול דלאל: בבית ג'אן זה היה חריג, לא רואים שלג בין 1 מטר ל-1.5 מטר, אבל גם נאמר פה שאת הדרכים הראשיות כן פילסו.
<שאול דלאל: מי שמכיר את התוואי והסמטאות בבית ג'אן, גם טרקטורים קטנים לא יכולים לפלס שלג שהפך להיות קרח מתוך הסמטאות.
<שאול דלאל: זה מאוד קשה.
<שאול דלאל: הסופה הזאת היתה מאוד קיצונית, ואף אחד לא נערך לה.
<שאול דלאל: אף אחד לא תיאר לעצמו סדר גודל כזה.
<שאול דלאל: זה אחד הלקחים שנבדקים.
דוד אזולאי: נערכו, אבל לאף אחד לא היו הכלים לעמוד במשימה הזאת.
דוד אזולאי: גם מי שהיו לו הכלים לא ידע מי הגורם שאמור - - -
<שאול דלאל: אדוני, אני לא מסכים שראש עיר לא יודע למי לפנות.
<שאול דלאל: אני מניח שמי שממנה ראש עיר זה משרד הפנים, שר הפנים - - -
חמד עמאר: ראש עיר לא ממונה, הוא נבחר.
<שאול דלאל: הוא נבחר, אבל השר אחראי עליו.
<שאול דלאל: לא שאני מוריד אחריות מהמשרד להגנת העורף - - -
דוד אזולאי: שר הפנים לא יכול להגיד לראש העיר: אדוני, תפעיל משק חירום במקרה כזה או אחר.
דוד אזולאי: כל אמירה של שר הפנים בסוף בסוף מתורגמת לכסף.
<שאול דלאל: שר הפנים מנחה את ראשי הערים.
דוד אזולאי: זה לא פשוט, אדוני.
<שאול דלאל: עלתה פה הנקודה של רשויות חזקות, רשויות חלשות.
<שאול דלאל: אני רוצה שוב בצורה מאוד רגישה.
<שאול דלאל: יש רשויות חזקות אם הן רשויות שיש להן יכולות כלכליות, ויש רשויות חלשות, שיכול להיות שהסיבה שאין להן יכולות כלכליות, אבל יש גם מעט רשויות שבשגרה לא כל-כך שמות דגש על החירום והן לא כל-כך רוצות לטפל בחירום.
<שאול דלאל: גם את זה צריך להגיד פה בשולחן, שיש רשויות שלא כך-כך רוצות בשגרה לטפל בחירום.
<שאול דלאל: אנחנו מנסים להיכנס אליהן, מנסים לתקשר אתן, מנסים להביא אותן למצב של מוכנות, אבל הן לא כל-כך משתפות פעולה.
<שאול דלאל: לגבי צמ"ה ברשויות.
<שאול דלאל: רוב הרשויות נדרשות בשגרה לצמ"ה.
<שאול דלאל: מי מתקן להן את הכבישים ביום-יום?
<שאול דלאל: ראש העיר אמור בשטח המוניציפלי שלו לתקן את הכבישים, כך שבשגרה יש לו התקשרות עם כלי צמ"ה.
<שאול דלאל: הוא צריך להוסיף סעיף אחד לחירום, שאותה התקשרות תיתן לו מענה, גם אם הוא מענה ראשוני.
דוד אזולאי: אדוני, אתה יודע מה המשמעות לראש רשות כשאתה אומר להוסיף סעיף כזה?
דוד אזולאי: הוא סעיף קטן, אבל יש לו השלכות כספיות.
דוד אזולאי: מי יישא בהוצאה הזאת?