GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן שוחט: משרד הפנים חילק את הכסף הזה לפי קריטריונים שהוא גיבש שמורכבים מנוסחה של גובה, טמפרטורה, משקעים, אוכלוסייה, סוציואקונומי, על מנת שזה יהיה משהו שמוסדר ושיהיה אפשר להקיש ממנו לכל רשות ורשות בנוסחה שלה.
אילן שוחט: פעימה שנייה ממש רק אתמול הסתיימה.
נחמן שי: הגיע אליכם איזה שהוא תשלום.
אילן שוחט: כן, התשלום הגיע בצורה מסודרת, והוא עוד הגיע לפני.
אילן שוחט: עוד כשנפגשנו בפגישה הראשונה התשלום כבר היה בבנק, ועוד פעם אני מציין את הסדר המופתי ואת הרצינות.
אילן שוחט: הפעימה השנייה מורכבת מכל אותן פעולות שעשתה הרשות לצורך פינוי והחזרת העיר לתנאי שגרה, הוי אומר:
אילן שוחט: איסוף הגזם, פינוי צירים, אשפה.
אילן שוחט: תבינו שכשאני מדבר על פינוי גזם, היום אני עומד על 950 טון גזם בעיר.
אילן שוחט: הריסוק שלו, הפינוי שלו, ההובלה שלו והאיסוף שלו, עובדים, כוח-אדם, תשתיות – החזרת עיר למצב שגרתי.
אילן שוחט: כל הרשויות הגישו את הבקשות, ועד אתמול, לפי מה שגם התעדכנתי – נהייתי דובר השלטון המקומי, אבל אני לקחתי על עצמי את הפרויקט הזה גם לייצג את כל הרשויות שנוגעות בדבר – כל המסמכים הוגשו.
אורי מקלב: כולל ירושלים?
אילן שוחט: לא.
אורי מקלב: או אזור הצפון?
אילן שוחט: אתם אמרתם שירושלים זה בירת המדינה, ואני אמרתי לכם שצפת זה בירת הגליל.
אילן שוחט: אנחנו בקטגוריות אחרות.
אילן שוחט: פחות או יותר הנוסחה שעובדת אתנו עובדת עם כל הרשויות חוץ מירושלים.
אילן שוחט: אני לא יודע מה המספרים בירושלים.
נחמן שי: מי הגיע לפה מעיריית ירושלים?
קרן ברק: אני, קרן ברק.
אורי מקלב: קרן, את סגנית ראש העיר?
קרן ברק: סגנית הגזבר.
אורי מקלב: אתם רואים את הפרופורציה של עיריית ירושלים, שבאמת יש לה זילות בכל העניין הזה בשליחת הנציגים שלה.
<עינב בר: הגעתי גם אני, חברת מועצה.
אורי מקלב: את חברת מועצה חדשה?
<עינב בר: כן.
אורי מקלב: באת בתור שליחה של ראש העיר או כחברת מועצה.
<עינב בר: כמחזיקת תיק.
<עינב בר: עוד מעט נדבר.
נחמן שי: היו אצלי בירורים נמרצים אתמול בערב לגבי העניין, אבל אנחנו נמליץ.
נחמן שי: מי שלא טרח לבוא הנה בטח לא צריך להיות כלול בהסדרים שלו.
נחמן שי: אורי, אתה צודק.
אורי מקלב: זו לא ועדה ראשונה.
אורי מקלב: אנחנו מאוד מעריכים את חברת המועצה שאני עדיין לא מכירים.
נחמן שי: היא חברת מועצה מ"התעוררות", לא?
נחמן שי: אולי אפשר לדלג על דור בניהול העיר ולעבור לצעירים.
אורי מקלב: השתתפתי בשבוע הקודם בשתי ישיבות, ובאמת הדרג - - -
נחמן שי: אילן לא אשם.
נחמן שי: אורי, עזוב, אנחנו סוטים מהנושא.
אורי מקלב: אנחנו באמת מצדיעים לרצינות של אילן.
אילן שוחט: תודה.
אילן שוחט: הפעימה השנייה מדברת על אותם דברים שדרשו הבאת עיר למצב שגרה.
אילן שוחט: כל הרשויות סיימו עד אתמול להגיש את הבקשה לפעימה השנייה, והיא מסתכמת – רועי, תקן אותי – בסדר-גודל של 50 מיליון שקל ממה שנלקט עד עכשיו מהרשויות.
אילן שוחט: זה יהיה כרגע למשא ומתן מול האוצר לפעימה השנייה לראות, ואז גם הפעימה השנייה תחולק על-פי אותה נוסחה של קריטריונים.
נחמן שי: כל הרשויות מתכנסות ל-50 מיליון שקל?
אילן שוחט: כל הרשויות, וזאת על הפעימה השנייה.
אורי מקלב: כולל בגולן למשל?
אילן שוחט: כל הרשויות הגישו.
אורי מקלב: על ירושלים הגישו 290 מיליון עכשיו.
<רועי דהן: אולי אנחנו נפרט.
אילן שוחט: אתם תפרטו.
אילן שוחט: אני רק אומר לך את תמונת המצב.
נחמן שי: זה כולל גם ביהודה ושומרון.
אילן שוחט: פעימה שלישית – שהיא הרבה יותר מורכבת ושם יצטרכו לראות באמת, ושם יהיה באמת מהלך מורכב מאד – תהיה על כל אותם נזקי תשתיות שדורשות טיפול בטווח ארוך שנגרמו, הוי אומר קירות נופלים, כבישים שהתפוררו, מסלעות, איי תנועה, מדרכות, כל אותם דברים שדורשים טיפול לטווח ארוך.
אילן שוחט: הבעיה שאני מציג כרגע מהעיר שלי – קודם כל, אני שוב אומר ומציין את הרצינות של משרד הפנים, משרד האוצר, שיתוף הפעולה עובד וזורם ואנחנו מרגישים שהדברים מתקדמים – היא שיש שתי סוגיות שנופלות בין הכיסאות: סוגיה אחת היא האזרחים, שאני אגיד עליה שתי מלים כי אני באמת רואה שאין מי שייצג את האזרחים מלבדכם שאתם מרימים את זה כל פעם וזה חשוב מאד; הסוגיה השנייה היא מערכת החינוך.
אילן שוחט: אני נמצא כרגע בצפת בסיטואציה ששלושה בתי-ספר לא לומדים במבני הקבע שלהם, כי המבנים כרגע אסורים לכניסה.
אילן שוחט: הם לומדים במתנ"ס.
אילן שוחט: משרד החינוך גם נמצא מול האוצר כדי לקבל כספים למבנים יבילים על מנת להחזיר את התלמידים האלה לשגרה.
אילן שוחט: פה זה נופל בין הכיסאות כי האוצר אומר "את הכסף אני אעביר בפעימה שלישית בנושא תשתיות", משרד החינוך בינתיים נמצא במצב שהוא לא יכול לאפשר חוסר לימודים ואז הוא מוציא מהשוטף שלו את הכספים הללו – אני פשוט מדבר גם בשם משרד החינוך – וצריך למצוא דרך איך מעבירים בצורה מסודרת.
אילן שוחט: כמו שמשרד הפנים עבד מול כל הרשויות ואסף נתונים, גם משרד החינוך אסף נתונים מהרשויות, רק בנזקי חינוך, על מנת להחזיר בתי-ספר לשגרה.
נחמן שי: אתה מדבר על נזקים לטווח ארוך?
נחמן שי: איך אתה מגדיר את זה?
נחמן שי: כבישים שניזוקו?
אילן שוחט: כבישים שניזוקו, מסלעות שנפלו, קירות נופלים – אלה דברים שאתה כבר צריך להוציא הצעות מחיר, להביא מהנדסים ולעשות חיזוקים.
אילן שוחט: כל דבר פה מתחיל לקפוץ במספרים.
אילן שוחט: צריך להבין שהבעיה הייתה העומס של השלג.
אורי מקלב: אדוני ראש העיר, גם המפלסות לבד גרמו לנזק גדול מאד למדרכות ולקצות מדרכות.
אילן שוחט: מפלסות שלא ראו את הכביש, נהגים שהגיעו מכפרים מהאזור, הרימו את כל אי התנועה.
אילן שוחט: הוא לא ידע שיש אי תנועה.
אילן שוחט: הוא מרים את כל אי התנועה, את כל הכיכר, ופתאום אתה מגלה את התמרור עשרים מטר אחורה.
אילן שוחט: כך גם גינון שנעקר, תשתיות צנרת וכל הדברים הללו.
אילן שוחט: משהו קטן על האזרחים – אני גם דיברתי עם האוצר על נושא האזרחים.
אילן שוחט: כרגע זה לא על הפרק.
אילן שוחט: אף אחד לא לקח את הפרק הזה בחשבון.
אילן שוחט: עיקר הטענה היא שאזרחים צריכים לבטח את הציוד שלהם.
אילן שוחט: אתם יודעים מה?
אילן שוחט: בואו ונגיד שזה בסדר.
אילן שוחט: הבעיה היא אלה שביטחו, ואחרי שהם עשו ביטוח עדיין לא מכירים להם בנזק הסופה.
אילן שוחט: אני בדקתי את הנושא הזה, וגם לקחתי את סוכני הביטוח בכל צפת.
אורי מקלב: הם טוענים שזה כוח עליון.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, גדרות של בתים ושל חצרות נפלו בעקבות עץ.
אורי מקלב: באופן רגיל, הגדר הזאת היא באחריות אותו בית משותף.
אורי מקלב: אבל אם אתה מתנהל אתם במקרה הזה, הרי תבוא עוד חודשיים ותגיד לו: "תשמע, אתה צריך לתקן את זה.
אורי מקלב: לא יכול להיות שזה יימשך כך".
אורי מקלב: אני לא יודע מה קורה בצפת, אבל בערים אחרות יש הרבה-הרבה נזקים כאלה של גדרות.
נחמן שי: לכאורה על הגדר אחראי הבית.
אורי מקלב: אבל לכאורה יכול להיות שזה נפל בגלל עץ שהיה ברחוב שנפל.
נחמן שי: עץ מהתחום הציבורי נפל על גדר של בית.
אורי מקלב: עץ מהתחום הציבורי נפל על גדר של בית, גדר של אבן, והוא סחב או הרס אותו.
אורי מקלב: יש הרבה מקרים כאלה.
אורי מקלב: כמו שאתה אומר, עץ עירוני – הוא יבוא אליך.
אורי מקלב: אני לא יודע אם זה קרה בצפת, אבל אני בטוח שבירושלים יש הרבה מקרים כאלה.
אורי מקלב: אנחנו ראינו לבד עצים שבאחזקת העירייה נפלו על רכבים, כשלרכבים באמת קודם כול אין ביטוח בגלל שאלה גם רכבים ממודל כזה וכזה ולא כולם מבטחים בביטוח מקיף עכשיו.
אורי מקלב: הם רואים את העיריה, ואולי זה באמת אמתי, שהיא אשמה ושהיא צריכה לשלם להם את כל הרכב, מכיוון שהעץ שהיה באחזקת העירייה ובחזקתה הוא זה - - -
אילן שוחט: הביטוח של העיריה מכסה את זה.
אורי מקלב: אם נניח עץ של בית משותף נפל על רכב של בעל רכב שדווקא גר באותו בניין, אז הוא תובע אותם מה קורה והוא בא אומר: מישהו צריך לשלם לי על הרכב הזה.
אילן שוחט: אלה דברים שהעירייה מכוסה.
אילן שוחט: אני מכוסה צד ג' לכל נזק שנגרם לתושב כתוצאה מרשלנות או מעץ של העירייה שנפל.
אילן שוחט: בזה אני מכוסה.
אילן שוחט: תושבים שפונים אלי – אני מפעיל את הפוליסה, ואני יכול להתמודד אתם.
אורי מקלב: לא בטוח שבירושלים מכוסים.
אורי מקלב: זה ביטוח אישי שלהם.
אורי מקלב: אין להם ביטוח חיצוני.
אילן שוחט: בגלל שאני ואתם מכירים את המנגנונים ואת השיטה והכול, על מנת לתת פיצוי אתה צריך לעשות איזו שהיא החרגה.
אילן שוחט: אם ניקח רק את נושא החשמל ונגיד שנפצה על חשמל, תאמין לי שזה יהיה הישג אדיר כי גם מרבית המקרים מגיעים מהשדה הזה.
אילן שוחט: זה פחות או יותר מה שיש לי לומר.
אילן שוחט: נושא החינוך מאוד קריטי כי ילדים לומדים במתנ"סים.
אילן שוחט: כמו שהייתה הנוסחה שבהתחלה נתנו את העזרה הראשונה למשימות מצילות חיים, צריך לתת פה את המנה הראשונה לחינוך דחוף, כי ילדים לומדים במתנ"ס וזה לא ראוי וזה מתחיל להיות זמני ואחרי זה זה מתחיל להיות קבוע, ואנחנו נקלעים למצב שיש כל מיני ילדים שמסתובבים במתנ"ס ואז יש את עניין הפעילויות אחר הצהריים.
נחמן שי: איפה זה תקוע?
אילן שוחט: זה תקוע באוצר שצריך לקחת את החינוך בנפרד.
אילן שוחט: לאוצר נוח לעבוד רק מול משרד הפנים וזה בסדר, אבל יש בעיה בוערת במשרד החינוך ואומרים למשרד החינוך: "תחכו.
אילן שוחט: תקבל ואת זה דרך משרד הפנים בפעימה השלישית" כי זה נקרא תשתיות.
אילן שוחט: בינתיים, לחינוך זה בוער, כי זה נחשב כמו חזרה לשגרה.
אילן שוחט: צריך לסגור פה את המצב של בין הכיסאות הזה ולתת לחינוך להתנהל מול האוצר.
אילן שוחט: דרך-אגב, כדאי לאוצר להתנהל מול החינוך, כי בחינוך הם שלחו מהנדסים שלהם לבדוק את הנזקים, והם שלחו מהנסים מאד קשוחים, שגם לא נתנו לכל דבר והם היו מאד-מאד רציניים וגם חסכו הרבה כסף.
אילן שוחט: אז כדאי לכם בנושא של חינוך לעבוד מול החינוך, ובנושא של תשתיות ופנים לעבוד מול משרד הפנים.
אילן שוחט: אלה היו ששים שניות.
נחמן שי: ארוכות.
מה שנקרא: הרשות שלנו לא מסוגלת – ופה אני רוצה לעשות את זה ברמה הפרטנית – לעמוד בנזקי הסופה מבחינה תקציבית.
מה שנקרא: זאת אומרת, כמה שאני אבוא היום להיות הכי חכם, הכי מוכשר, הכי תקציבאי ואקסלי, אין לי אפשרות לעמוד בזה.
מה שנקרא: משרד הפנים באמת עושה עבודה נפלאה.
נחמן שי: אתם קיבלתם איזו שהיא עזרה?
<חן פיליפוביץ: אנחנו קיבלנו פעימה ראשונה שכיסתה בערך את הסולר של השופלים והטרקטורים.
<חן פיליפוביץ: אצלנו, ישוב קטן, הם לקחו כל כיכר אפשרית, כמו שאילן ציין, והדביקו אותה לאיזה בית, כך שכשנגמר השלג זה נראה תהו ובהו.
<חן פיליפוביץ: אנחנו עבדנו, ועדיין עובדים, עם צוות פרטני לתקן את הנזקים.
<חן פיליפוביץ: אני בא מהמגזר הפרטי-עסקי שאומר: חבר'ה, בואו ונכמת את זה ונראה מה אנחנו עושים.
<חן פיליפוביץ: הגענו למצב שאין לנו יכולת לעמוד תקציבית בנושא.
<חן פיליפוביץ: עמדנו בכל אמות המידה.
<חן פיליפוביץ: מבחינתנו, זה סדר-גודל של מיליונים.
<חן פיליפוביץ: הבנתי שאף אחד לא יקבל את מה שהוא ביקש.
<חן פיליפוביץ: אני ביקשתי בדיוק את מה שהיה, זאת אומרת לא הגדלתי ולא הקטנתי.
נחמן שי: בכל הפעימות ביקשת?
<חן פיליפוביץ: בכל הפעימות.
<חן פיליפוביץ: בפעימה הראשונה קיבלתי משהו מאד סימלי, והשנייה הוגשה ועדיין לא קיבלנו.
נחמן שי: אם זה לא סוד, אפשר לדעת כמה קיבלת?
<חן פיליפוביץ: כן.
<חן פיליפוביץ: פעימה ראשונה קיבלנו 130,000 שקל.
<חן פיליפוביץ: זה פשוט - - -
נחמן שי: ואתה, אילן?
אילן שוחט: אני קיבלתי 1.8 מיליון.
אילן שוחט: מה שביקשתי קיבלתי.
<חן פיליפוביץ: עכשיו, אתם מבינים.
<חן פיליפוביץ: אנחנו ביקשנו, כי אמרו לנו בשעות הראשונות.
אורי מקלב: ביקשתם מסודר על כמה נזק?
<חן פיליפוביץ: אתן את זה בצורה סדורה.
אורי מקלב: הוא לא אומר את המספר.
אורי מקלב: אני לא יודע למה.
<חן פיליפוביץ: אני מסביר.
<חן פיליפוביץ: בערב הראשונות ביקשתי, ואמרו לי בשעות הראשונות: תציג מה הוצאת.
<חן פיליפוביץ: אני אדם סדור, והוצאתי לפי קבלות – 130,000 שקל קבלות לשופלים.
<חן פיליפוביץ: אני לא רוצה לעבוד על אף אחד, ואני בא וזה בדיוק מה שהיה, ויש לי את הכול בכתובים.
<חן פיליפוביץ: אחר כך אתה מבין, חבר'ה, שזה כנראה משחק שונה.
<חן פיליפוביץ: שוב, אני רומז ולא אומר דבר כדי לפגוע באף אחד.
<חן פיליפוביץ: קיבלתי 130,000 שקל, וזה לא כיסה כלום.
<חן פיליפוביץ: עבדו השופלים 24 שעות, והיה לנו באמת מטר שלג.
אילן הזכיר פה: כשאתה בא היום להסתכל על נזקים של תשתיות, של שרתים, של המועצה, אין לי אפשרות היום.
אילן הזכיר פה: אמנם אנחנו אשכול 9, אבל להזכירכם התושבים לא משלמים למועצה.
אילן הזכיר פה: המועצה מחזיקה את השירות לתושב.
אילן הזכיר פה: התושבים לא יקנו לי שרת חדש.
אילן הזכיר פה: כששרת נהרס בשלג – סתם 30,000 שקל לשרת אין לי.
אילן הזכיר פה: אני לא אומר את זה ברמת ההתבכיינות של מועצה.
אילן הזכיר פה: אני אומר דברים בשטח.
נחמן שי: כשאתה קיבלת את התשלום, לקו בחשבון את זה?
<חן פיליפוביץ: אם אני לא טועה, על אשכול 9 לקחו 40%.
נחמן שי: למה זה קשור?
נחמן שי: השלג גם עשה סלקציה לפי הדירוג הסוציואקונומי?
<חן פיליפוביץ: לא יודע.
<חן פיליפוביץ: לקחו 20% בדירוג השלג.
<חן פיליפוביץ: הנה אני הכי גיבור, אז קיבלתי שלג הכי גדול, אבל זה לא עזר לי.
<חן פיליפוביץ: ג'יי.
<חן פיליפוביץ: סי (JCs) וטרקטורים, ואני היום מומחה לטרקטורים למי שרוצה לדעת, לא נסעו אצלנו בשלג.
<חן פיליפוביץ: נחמן צודק כיון שהוא מכיר את זה מקרוב.
<חן פיליפוביץ: אנחנו שכנים.
<חן פיליפוביץ: בכל מקרה, העניין הוא כזה שגם בנושא הביטוח באים תושבים ואומרים שבי האשם.
<חן פיליפוביץ: זה כמו בדיחות.
<חן פיליפוביץ: העץ של המועצה נפל על האוטו, לא של המועצה, שנפל על הגדר של אותו תושב – הוא אומר: "אני רוצה פתרון", אני אומר לו "אדוני, סוכן הביטוח", והוא אומר: "אתה מסתתר מאחורי סוכן הביטוח?
<חן פיליפוביץ: חכה, חכה, אנחנו נתחשבן.
<חן פיליפוביץ: אתה ראש המועצה, וזה לא הולך ככה".
<חן פיליפוביץ: אני מבקש החרגה, כמו שאילן אמר, בנושא של ספקים, שרתים, ובנושא של רכבים, ואפשר לבדוק את זה.
<חן פיליפוביץ: אני ביקשתי מהתושבים, והיום כולם עם סמארטפונים, לצלם כל דבר, וצילמנו.
<חן פיליפוביץ: כשבאו נגמ"שים לבקר אצלי ביישוב, הם פשוט צחקו כי גם הם נתקעו.
<חן פיליפוביץ: אצלנו גם נגמ"שים לא נסעו.
<חן פיליפוביץ: אני אומר את זה ברחל בתה של הוועדה.
<חן פיליפוביץ: אנחנו מועצות קטנות.
<חן פיליפוביץ: אין לנו יכולת לעמוד במיליונים שרוכבים על תקציב 2013.
<חן פיליפוביץ: עכשיו, מה לעשות, גם גיליתי עוד דבר: ברשות ציבורית אין shifting ואין כל מיני דברים שאיש עסקים עושה, וזה היה בעברי.
<חן פיליפוביץ: היום זה נומינאלי: יש חריגה או אין חריגה.
<חן פיליפוביץ: אני היום לא יכול לעמוד בנושא החריגה.
<חן פיליפוביץ: אני מבקש את אותה החרגה, ואני מתחבר לגמרי למה שאילן אמר, --
נחמן שי: איזו החרגה?
<חן פיליפוביץ: -- ואני מבקש לרדת מהדירוג הזה כשאין רלוונטיות לאשכול.
אורי מקלב: השאלה היא האם הפעימה השנייה גם עושים את החשבון הזה.
אורי מקלב: נניח שבפעימה הראשונה הם עשו חשבון לפי מצב דירוג 9.
אורי מקלב: בפעימה השנייה אתם במשא ומתן עם משרד הפנים.
<חן פיליפוביץ: אני מבקש מהמשרדים - - -
אורי מקלב: מה הקריטריונים?
אורי מקלב: האם הדבר הזה, המדרג, או הקבוצה - - -
<חן פיליפוביץ: בפעימה השנייה זה משודרג, והוא לוקח בחשבון יותר את גובה השלג מאשר את הדברים האחרים.
<חן פיליפוביץ: הם בנו נוסחה טובה.
<רועי דהן: אדוני, אני מציע כשתרצו, משרד הפנים יתייחס בצורה מסודרת.
נחמן שי: כן, תכף.
אורי מקלב: הציפו איזו נקודה שלישית.
אורי מקלב: יש גם במעלה החמישה ובטלסטון.
אורי מקלב: יש גם את מבשרת ציון.
אורי מקלב: אני מניח שיש הרבה רשויות שנמצאות בזה.
אורי מקלב: אולי אצלך היה יותר.
<חן פיליפוביץ: אצלי היה מטר שלג.
<חן פיליפוביץ: תודה רבה.
נחמן שי: תכף נקבל תמונה כוללת.
נחמן שי: איזה עוד רשויות מיוצגות פה?
אורי מקלב: ירושלים.
נחמן שי: ירושלים.
קרן ברק: אני קרן ברק, מנהלת אגף התקציבים בעירייה ואני סגנית הגזבר.
קרן ברק: אנחנו הצגנו את הנזקים שלנו גם בוועדת הכספים האחרונה.
קרן ברק: אנחנו אומדים את הנזקים בכ-290 מיליון שקל.
קרן ברק: כפי כל הרשויות שהציגו לפנינו, פעלנו מול משרד הפנים ומול משרד האוצר, והצגנו את הפעימה הראשונה בימים הראשונים תוך כדי הטיפול בסופה.
קרן ברק: הגשנו למשרד הפנים את הפעימה הראשונה שנאמדה בכ-20 מיליון שקל, וגם את הפעימה השנייה של הטיפול בגזם.
קרן ברק: אגב, אם דיברנו קצת על מספרים, אז כדי לסבר את האוזן אומר שעיריית ירושלים טיפלה ב-10,000 טון גזם, ובמונחים כספיים זה 10 מיליון שקל עד היום, כשהיד עוד נטויה.
קרן ברק: מי שמסתובב ברחובות רואה שעדיין נדרש פה טיפול מאד-מאד משמעותי בגזם.
קרן ברק: אנחנו מעריכים שאנחנו נידרש לפחות לעוד 50% מהכמות שנאספה מהרחובות.
נחמן שי: מה עם הפעימה השלישית?
קרן ברק: הפעימה השלישית מתעסקת בתשתיות, והיא עדיין לא - - -
נחמן שי: זה כלול ב-290.
קרן ברק: כן, בוודאי.
קרן ברק: הנזק בכבישים, במסלעות, במדרכות זה חלק מהעניין.
קרן ברק: אנחנו הגשנו שוב למשרד הפנים וגם דיברנו עם האוצר, רק שבמקרה שלנו אנחנו, לצערי, קצת נופלים בין הכיסאות, כי משרד הפנים וגם משרד האוצר אומרים "אתם ייחודיים"; אנחנו שמחים להיות ייחודיים, כי באמת גם מבחינת הממדים וגם היותנו עיר בירה והנזקים הגדולים שקרו בסופה הזאת אנחנו רוצים באמת להיות ייחודיים, אבל בפועל אנחנו קצת נופלים בין הכיסאות.
קרן ברק: קיבלנו מקדמה – שוב, שהיא מתוך מענק הבירה שמגיע לנו, וזה עניין של התחשבנות – של 10 מיליון שקל.
אורי מקלב: משרד הפנים, כקריאת ביניים, אין גם את מבחן התוצאה בתוך הפרמטר הזה באופן אמיתי מה השירות שהציבור קיבל?
אורי מקלב: זו עיר בירה, והתושבים, לצערי, לא קיבלו שירות של עיר בירה.
נחמן שי: את זה הם לא יכולים להעריך.
אורי מקלב: אני רק אומר את זה כקריאת ביניים.
נחמן שי: זו שאלה מעניינת.
נחמן שי: גם איך אתה שופט את זה?
אורי מקלב: זו עיר בירה, אבל לא קיבלו שירותים של עיר בירה.
אורי מקלב: אם עד היום סותמים מדרכות על יד בתי-ספר, מה זה עיר בירה כאן?
אורי מקלב: אי-אפשר לנפנף בדגל של עיר בירה שנותנת להם שירות כעיר בירה.
אורי מקלב: מלח לא פוזר במשך כל הימים האלה שהייתה קרה ויכולנו לחסוך מיליונים מהציבור ומכל התעשייה בעקבות כך שאנשים לא יכלו לצאת לרחובות אלא רק ב-11:00 בבוקר וחזרו כבר ב-14:00 בצהריים הביתה והיו פקקים לאין שיעור וכל העיר הייתה מפוקקת.
אורי מקלב: כמו שאת אומרת, עד היום יש גזמי עצים.
אורי מקלב: עם קצת כסף, אם היה עוד מאמץ, הייתם יכולים לקחת את כל הגזם.
אורי מקלב: למה עד היום צריכים להיות בפתחי בתי-ספר גזמי עצים כאלה?
אורי מקלב: אני לא חושב שזה הדגל.
אורי מקלב: אני גם לא יודע למה ראש העיר מגיע לפה או הסגנים.
אורי מקלב: את יודעת שאני מעריך אותך מאד-מאד-מאד.
קרן ברק: ראש העיר והמנכ"ל מטפלים כרגע באירוע המצער שקרה הבוקר ולכן הם גם לא נמצאים פה.
קרן ברק: אני מתנצלת בשמם.
קרן ברק: שוב, בגלל שלא קיבלנו שיפוי וקיבלנו רק את המקדמה, אנחנו בעצם אוכלים את כספי השוטף, ואנחנו, לצערי, גם נגיע לגירעון בתקציב 2013 כתוצאה מכל ההוצאות האלה שהיו לנו.
קרן ברק: מעבר לטיפול בגזם, אנחנו כבר הוצאנו 15 מיליון שקל מתק"ברים אחרים.
קרן ברק: פשוט עשינו קיצוצים בעירייה רק כדי לטפל.
נחמן שי: למה קיבלתם את זה מתקנת ירושלים?
נחמן שי: זה לא שייך לתקנת ירושלים.
נחמן שי: את אמרת שקיבלתם את המקדמה או what ever מתוך תקנת ירושלים?
נחמן שי: מה זה קשור לתקנת ירושלים?
נחמן שי: היא לא נועדה לפצות על שלג.
קרן ברק: אני מסכימה לגמרי, אבל נעשתה פה איזו שהיא התחשבנות.
קרן ברק: בגלל שאין ועדת כספים בחודשים הראשונים של 2014, אמרו לנו "תשתמשו בכספי התקנה", ואחר כך יעשו אתנו התחשבנות.
קרן ברק: מבחינתנו, זה בסדר.
קרן ברק: זה מקובל.
קרן ברק: לצורך העניין, קיבלנו 10 מיליון שקל מקדמה.
קרן ברק: אבל, שוב, כמו שאתם מבינים, זו טיפה בים.
קרן ברק: זה בקושי מכסה את הטיפול בגזם.
קרן ברק: יש לנו עוד המון-המון הוצאות.
קרן ברק: במקביל גם פנינו לחברת הביטוח של העירייה.
נחמן שי: כל מה שאת אומרת עד עכשיו זה 10 מיליון?
נחמן שי: גם על הפעימה הראשונה?
קרן ברק: רק הטיפול בגזם.
נחמן שי: כמה קיבלתם בפעימה הראשונה?
קרן ברק: זה על הראשונה.
נחמן שי: על השנייה לא קיבלנו כלום.
קרן ברק: לא קיבלנו שום דבר.
קרן ברק: הגשנו גם למשרד הפנים וגם למשרד האוצר.
קרן ברק: עבדנו גם בנתיב מול חברות הביטוח שלנו.
קרן ברק: יש לנו שמאי שמעריך את כל הנזקים בכל התשתיות.
קרן ברק: לחברת הביטוח כמובן יש את הכללים שלה.
קרן ברק: בכל מקרה, הכיסוי המקסימאלי, אם וכאשר נקבל אותו, יהיה עד 48 מיליון שקל, כשאנחנו מדברים על היקפי נזקים הרבה יותר גבוהים, ויש פה עניין של השתתפות עצמית.
קרן ברק: אנחנו זקוקים פה לסיוע דחוף.
קרן ברק: אנחנו לא מסוגלים כרגע.
קרן ברק: הגם שעיריית ירושלים, העיר ירושלים, כזו גדולה, התקציב שלה מאוד צפוף, ואין לנו יכולת לממן את העלויות האלה.
נחמן שי: גדולה אבל קטנה.
קרן ברק: גדולה אבל קטנה במשאבים.
נחמן שי: יש עוד מישהו פה מהצד של הנפגעים והתובעים?
<עינב בר: כמו שאמרתי, אני עינב, ואני מחזיקת תיק העסקים בירושלים.
<עינב בר: התחלנו קצת לדבר על אזרחים, אבל אני מרגישה שלא נגענו בנקודה עד הסוף.
<עינב בר: אני דווקא מייצגת פחות את הצד של העירייה וההתעסקות שלה בביטוח של הנזקים, אלא יותר מהכיוון של בעלי העסקים והעובדים שלא יצאו לעבודה קרוב לשבוע.
<עינב בר: העיר ירושלים הייתה נצורה עם כל ההשלכות של זה.
<עינב בר: אפשר לחלק את זה לארבעה דברים מרכזיים שבאמת נפגעו:
<עינב בר: החלק הראשון הוא הפיזי, שאליו אני אפילו לא מתייחסות, כשבאמת הנזקים האלה הם נזקים שהביטוח לא משלם אותם מהסיבות שנאמרו פה לגבי ההגדרות של "אסון".
<עינב בר: זה הנזק הראשון לעסקים.
נחמן שי: מה זה "נזק פיזי"?
נחמן שי: מבנים שהתמוטטו?
<קריאה: תשתית.
<עינב בר: תשתיות של העסק אם זה סככות של העסק, זכוכיות, התמוטטות של חלק מסגירות חורף וכל מה שהיה בחוץ וכל מה שהיה בפנים, דלתות, חשמל וכל הדברים האלה.
נחמן שי: בסוגיה כזו נניח יש לכם מושג באיזה היקף מדובר?
נחמן שי: אני מניח שאת קיבלת את זה מאנשי עסקים בעיר או מחוגים.
<עינב בר: נכון.
<עינב בר: פנו אלי אנשי עסקים בידיעה גם שאין מה לעשות עם זה, כלומר הביטוח מכסה את כל הדברים האחרים חוץ מאסונות טבע.
נחמן שי: הביטוח לא יכסה?
<עינב בר: הוא לא מכסה בכלל.
<עינב בר: כביכול התעסקנו בזה פחות כי אני חושבת שהסוגיה המרכזית פה היא באמת הפרנסה של זוגות שלא יצאו לעבודה.
<עינב בר: יחד עם זה, ברור שיש גם את הציוד שהיה שם של מזון שהיה נצור אצל כל בעלי העסקים שמתעסקים במזונות.
<עינב בר: החלק המהותי ביותר הוא קודם כל הפרנסה של העסק.
<עינב בר: כלומר, היה פה פדיון של שבוע של בעלי העסקים שלא הכניסו כספים, ומדובר פה ברבע מתוך חודש, וזה כסף עצום.
<עינב בר: יש עסקים שנמצאים ממש על סף קריסה מהדבר הזה.
<עינב בר: זה הדבר הראשון.
<עינב בר: הדבר השני הוא באמת העניין של האזרחים שלא יצאו לעבודה.
<עינב בר: יש פה באמת זוגות הורים שלא פרנסו את הילדים.
<עינב בר: יחד עם זה שבאמת גם מערכת החינוך לא חזרה לשגרה, מן הסתם גם ההורים שרצו לצאת לעבוד לא באמת יכלו, וזה מעבר לתשתיות.
<עינב בר: הדבר הזה מאד-מאד פגע באזרחים.
<עינב בר: אני יודעת שבמגזר הציבורי כן קיבלו איזו שהיא החלטה ללכת על חצי יום חופש, ולכן אני גם חושבת שצריך להתייחס פה למגזר הפרטי, כלומר לחשוב על איזה שהוא מענק.
נחמן שי: מה את חושבת.
<עינב בר: אני חושבת שיש לתת איזה שהוא מענק כדי לתת לבעלי העסקים לשלם לעובדים האלה שלא עבדו שבוע או לחשוב על איזו שהיא סוגיה.
<עינב בר: לצורך העניין, כן.
<עינב בר: או לעשות זאת במדרגות המס.
<עינב בר: אני יודעת שזה נעשה ב"עמוד ענן".
<עינב בר: זו הייתה הפעם הראשונה שבאמת הייתה איזו שהיא החלטה של הממשלה לפצות גם את המגזר הציבורי.
<עינב בר: אני חושבת שבאותה המתכונת שזה נעשה שם להבין שבאמת מדובר פה במקרה מאד-מאד חריג של שבוע שבו אנשים לא יצאו לעבודה.
<עינב בר: הדבר הזה באמת פגע בהורים ובמשפחות.
<עינב בר: אני יכולה להגיד שאני לא עבודת אבל בן זוגי, לצורך העניין, הוא בעל עסק ויש לו הרבה מאד עובדים שנפגעו מהדבר הזה.
<עינב בר: אם שני הורים לא עובדים ויש ילדים, ברור לכולם מה הדבר הזה.
נחמן שי: הוא לא יכול לפצות אותם, והם לא מקבלים משום מקום.
<עינב בר: אין להם יכולת.
נחמן שי: העסק היה סגור.
<עינב בר: העסק היה סגור, והם לא הגיעו לעבודה.
נחמן שי: הם לא באו לעבודה, והוא מוריד להם את זה מהשכר.
<עינב בר: גם לו אין כסף, כלומר לצורך העניין הוא לא עבד שבוע שלם וגם הוא נפגע מזה.
נחמן שי: הוא עצמו לא עבד.
<עינב בר: בדיוק.
<עינב בר: לכן אני חושבת שזה נמצא פה באיזו שהיא סיטואציה שצריך לחשוב על פיצוי מיוחד.
<עינב בר: גם אם זה לא יכסה באמת את הנזק הכלכלי, אני חושבת שיש פה איזו שהיא אמירה גם לדאוג למגזר הפרטי.
<עינב בר: אי-אפשר רק לדאוג למגזר הציבורי.
<עינב בר: בוא ונגיד שבעלי העסקים מרגישים שותפים של הממשלה כמעט לכל דבר, וידה בכיס שלהם בכל מהלך כזה או אחר.
<עינב בר: אני חושבת שגם פה, כשיש פגיעה מאד ברורה של בעלי עסקים וכולם במגזר הפרטי, צריך ללכת על איזה שהוא מהלך של נתינה.
<עינב בר: זה חלק ממה שאני מאמינה בו.
<עינב בר: אם אני יודעת גם לקחת, אני גם צריכה לדעת לתת, ואני מרגישה שיש פה איזו שהיא פגיעה באיזון הזה.
<עינב בר: זו הפנייה שלי פה לגבי הנקודה שאני מרגישה שהיא קצת נופלת ולא כל כך נוגעים בה בהקשר הזה של האזרחים.
נחמן שי: אני רוצה לבקש עכשיו ממשרד הפנים להשיב ואחר כך – ממשרד האוצר.
נחמן שי: אין עוד מישהו שרוצה לדבר על הצד הנפגע והתובע?
נחמן שי: אין, תודה.
<רועי דהן: אני רועי דהן ממנהל השלטון המקומי במשרד הפנים.
<רועי דהן: אפרט בקצרה את הפעולות שהמשרד שלנו עשה וגם מה שנמצא על הפרק.
<רועי דהן: בעצם, הסופה הייתה בין ה-10 ל-14 בדצמבר.
<רועי דהן: ב-15 בדצמבר קיבלנו הנחיה מהנהלת משרד הפנים לפעול כמה שיותר במהירות כדי לסייע לרשויות המקומיות שסבלו מנזקים בעקבות הסופה.
<רועי דהן: יש לנו במשרד את מנהל חירום, שהוא גוף שמרושת עם גורמי ההצלה השונים שפועלים במדינה, ויחד אתם הוא יצר קריטריונים שאפשרו לו ליצור רשימה של 45 רשויות מקומיות שנפגעו באופן מהותי בעקבות הסופה.
<רועי דהן: מאותו רגע אנחנו, במנהל השלטון המקומי, נכנסנו לנושא.
<רועי דהן: פנינו ל-45 רשויות מקומיות, שלחנו להן טופס מסודר, וביקשנו מהן לדווח לנו.
<רועי דהן: בשלב הזה, ב-15-16 בדצמבר, הרשויות עוד התמודדו עם אוריינטציה בסיסית להבין מה בדיוק נפל עליהן, ולכן ביקשנו מהן בנקודת הזמן הזו לדווח לנו רק על הדברים הדחופים, רק על פעילויות דחופות שהן ביצעו או שהן צופות שהן יידרשו לבצע בימים הקרובים, כמו פינוי משפחות, פינוי צירים חיוניים, פינוי מפגעי בטיחות שיש בהם כדי לסכן חיי אדם, פתיחת חדרים, מוקדי חירום ופינוי תושבים מהצירים.
<רועי דהן: יש רשויות מקומיות, כדוגמת מודיעין וכרמיאל, שלא סבלו מנזקים ספציפיים בתוך הרשות, אבל בגלל שאזרחים נתקעו בצירי התנועה שנמצאים בסמוך אליהן הן נדרשו לפנות אותם ולפתוח עבורם מרכזי קליטה.
<רועי דהן: גם אליהן הגענו וביקשנו שידווחו לנו על ההוצאות.
<רועי דהן: אנחנו קיבלנו מ-42 רשויות מתוך 45 דיווח שעמד על סך של כמעט 74 מיליון שקל.
<רועי דהן: את הדיווח הזה אנחנו העברנו לאוצר.
<רועי דהן: אחרי שבוע או עשרה ימים של משא ומתן שר הפנים וסגנית שר הפנים החליטו שהם מתפשרים עם האוצר בנקודה הזאת ושהם מסכימים להיות מתוקצבים ב-30 מיליון שקל רק לפעימה הזאת, רק לשלב הראשון.
נחמן שי: זה 40%.
נחמן שי: הם התפשרו על חשבון הרשויות.
<רועי דהן: אדוני, אני אפרט ואתן לך את התמונה הכוללת, ואז נראה איך אנחנו נתקדם.
<רועי דהן: הם הגיעו להסכמה עם האוצר שיש פה תהליך מתמשך שיכלול מספר שלבים, כמו שראש עיריית צפת הציג בהתחלה, ולנקודת הזמן שהייתה מה שחשוב היה הוא לפעול במהירות כדי שהרשויות המקומיות לא יהיו חשופות ולא יסיימו את השנה בגירעון.
<רועי דהן: אנחנו קיבלנו 30 מיליון שקל.
<רועי דהן: הבנו שאנחנו נידרש להקצאה עם קריטריונים, כי לא נוכל להקצות 100% ממה שביקשו מאתנו.
<רועי דהן: פנינו לשירות המטאורולוגי, ויחד אתו יצרנו מדד משולב שכולל בתוכו את כמות השלג שירדה בכל רשות מקומית ואת מידת חריגות המשקעים, הוי אומר ביקשנו מהשירות המטאורולוגי לקחת את ארבעת ימי הסופה ולהשוות אותם לתקופה המקבילה הרבה שנים אחורה ומזה ליצור לנו מדד שיראה לנו, בצורה אובייקטיבית, איפה היו באמת אירועים חריגים.
<רועי דהן: באמצעות המדד המשולב הזה ובשיתוף עם עוד שני מדדים, שאחד מהם הוא מדד סוציואקונומי והשני הוא גודל האוכלוסייה, מספר התושבים בכל רשות – כשאני מדגיש שהמדד הסוציואקונומי קיבל משקל מאד נמוך וכמעט בטל בששים יחסית למדדים האחרים – הקצינו את 30 מיליון השקל.
<רועי דהן: אני לא חושב ואני לא רוצה לפחות לרדת לדיון לגופה של רשות מקומית, אבל אם תרצה, אדוני, אשמח.