GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב: כל עיר מתמודדת בנפרד, כיצד להחזיר את החיים לשגרה.
ניר ברקת: ברגע שהסופה היא כזו שהעיר יודעת להתמודד אתה, וזה חלק לא מבוטל מהסופות, זה בלת"ם – 11 מיליון שקל מהתקציב העירוני, זה מה שעלתה לנו הסופה בינואר.
ניר ברקת: ינואר נחשבה סופה בקנה מידה עירוני.
ניר ברקת: הסופה הזאת, ורובן, מגודל מסוים ומעלה, אין נוהל גיוס של כוחות עתודה של הצבא וכוחות של המשטרה והיערכות חירום.
ניר ברקת: גם כשנדבר על מי סוגר את הצירים – זו שאלה מעניינת: זה הארצי?
ניר ברקת: המקומי?
ניר ברקת: חלק זה מחוץ לגבולות ירושלים.
ניר ברקת: יש פה סוגיות מרתקות שצריך לתקוף אותן אותן, אבל המסקנה הראשונה – זה אתגר של המדינה ושל הממשלה.
ניר ברקת: צריך להגדיר מי עושה מה, מה חלוקת האחריות.
ניר ברקת: היה שיתוף פעולה נהדר, אבל הוא לא היה נוהל מסודר.
ניר ברקת: היה נוהל אד הוק שהפעלנו שיקול דעת ושיתפנו פעולה – משטרה, ותכף נדבר על הגורמים הנוספים, אבל חייב להיות נוהל כזה.
ניר ברקת: וכמובן, הנגזרת של הנוהל הזה – אילו עתודות צריך לגייס מבעוד מועד, צריך לקרב אותן לעיר – זה צמ"ה, יחידות חילוץ, שלא נצטרך לגייס אותן ולהפסיד שלוש-ארבע שעות, במירכאות כפולות, מרגע שהבנו את האתגר עד הרגע שמגייסים את כל הכוחות ומביאים אותם לשטח, זה לקח בין שעתיים לשלוש-ארבע שעות באופן טבעי, עד שמגייסים את כוחות החילוץ.
<יוסי היימן: זה לא רק אירועי שלג אלא כל אירוע חירום לאומי.
<יוסי היימן: במדינת ישראל מוגדר מלחמה ומוגדר שגרה.
<יוסי היימן: אין מצבי ביניים.
מירי רגב: ביטול רח"ל והגנת העורף, שהיא רח"ל, יש שם היערכות לסופה, היערכות למזג אוויר, היערכות לאסון טבע, לרעידות אדמה.
מירי רגב: לא ייתכן שמדינת ישראל ערוכה רק למלחמה.
מירי רגב: מחר בבוקר חלילה יש רעידת אדמה – מי ערוך לזה?
מירי רגב: זה הפוך ממה שדיברו כאן.
נחמן שי: הוא אומר שהוא לא מכיר את זה.
מירי רגב: הלאה, בבקשה.
ניר ברקת: תחבורה ציבורית.
ניר ברקת: מסתבר שאין יכולות לאגד – אני מתמקד באגד – ובמידה מסוימת לרכבת הקלה.
ניר ברקת: המדינה לא דורשת מהם יכולות לנסוע בתנאי מזג אוויר מורכבים.
ניר ברקת: אגד רואה פתית שלג – עוצר.
ניר ברקת: במקומות אחרי בעולם התחבורה הציבורית היא האחרונה שיורדת מהכביש, והראשונה שעולה על הכביש.
מירי רגב: ראית שבארבע על ארבע לא יכולת לעלות על הכבישים החלקים.
ניר ברקת: בארבע על ארבע אפשר, ועם שרשראות ודאי שאפשר.
מירי רגב: אז איך אתה רוצה שאוטובוס עם כל כך הרבה אנשים ייסע?
נחמן שי: לפני 50 שנה, כשאבא שלי היה מנהל אגד בירושלים, היו שמים שרשראות על הצמיגים.
מירי רגב: לא הגיוני שאוטובוס יסכן פה חיי אדם.
ניר ברקת: הפוך – צריך עם שרשראות וצמיגים לדרוש מהם כשירות לנסוע בשלג.
ניר ברקת: יש תחבורה ציבורית באירופה ובמקומות אחרים.
דב חנין: לפחות מספר מסוים.
דב חנין: לא ייתכן שאין בכלל.
מירי רגב: דב, אתה אחראי על תשתיות, אז אתה צריך לבדוק את הנושא הזה במסגרת הצוות שלך עם התחבורה - איך יכולים להיערך לעניין הזה.
מירי רגב: אתה צריך להציג את זה.
ניר ברקת: אגד - קורה לנו כל פעם שיש שלג.
ניר ברקת: זה לא תקין.
דב חנין: האמירה היא לא שתהיה תחבורה ציבורית באותו היקף של שגרה, אבל איזושהי תחבורה ציבורית.
דב חנין: לא ייתכן שזה יירד לרמת אפס.
ניר ברקת: צריך ברמת מדינה לדרוש מאגד גישה חדשה, שלא היתה קיימת, שיידעו לנסוע – אולי לא בלב הסופה, אבל הם צריכים להיות האחרונים שנוסעים על הכביש והראשונים שעולים על הכביש אחרי הסופה.
ניר ברקת: אותו דבר הרכבת – אנחנו צריכים לדרוש מהם יכולת לנסוע בשלג, נקודה.
ניר ברקת: עצמאות הכוחות.
ניר ברקת: חברת הגיחון בירושלים יודעת לשכור את הטרקטורים של עצמה, ולהגיע לכל תקלה באופן בלתי-תלוי באף גורם אחר.
ניר ברקת: אני מבקש שחברת החשמל ושאגד ושהמשטרה ושכל כוח שנכנס לחירום, יהיו לו יכולות עצמיות, והוא בלתי-תלוי באיש.
ניר ברקת: חברת החשמל – לרוב זה בסדר, אבל נוצר מצב שהם חיכו לנו עם כל הכלים שלהם לפינוי ופילוס הכבישים.
ניר ברקת: אני מבקש, למען הסדר הטוב, שחברת חשמל תהיה האחראית להגיע למוקדי החירום בעצמה.
ניר ברקת: זה יקטין את התלויות, זה יחסוך לנו זמן עד תיקון התקלות, כמו שעושה הגיחון.
נחמן שי: אם אתה מדבר על פק"ל, זה חייב להיות בתוכו.
ניר ברקת: זה לא פק"ל של העירייה.
נחמן שי: אבל כשאתה מסתכל על התמונה הכוללת של העיר, אתה ודאי רואה את כל הגורמים שהזכרת – הגיחון, החשמל, שירותי רווחה – הם שחקנים אצלך.
נחמן שי: איך חשבת לנייד אותם?
נחמן שי: אתה לא מנייד אותם.
מירי רגב: הוא אמר לך: כעיר, יש לי פק"ל לחירום, ולא לשלבי הביניים.
נחמן שי: ניר אומר שחשמל צריכים לדאוג לעצמם, לדחפורים.
נחמן שי: כמו שהגיחון הגיעו לתקן ליד הבית שלי – הם הגיעו צמודים עם דחפור.
ניר ברקת: ואז מה נרוויח?
ניר ברקת: עצמאות של הכוח.
ניר ברקת: אני רוצה שלחברת חשמל תהיה יותר יכולת לטפל בבעיות ולהגיע באופן עצמאי.
ניר ברקת: זה לא ביג דיל.
ניר ברקת: עזוב רגע מי מממן.
ניר ברקת: במקום שהם יחכו לטרקטור של העירייה, שעסוק במשהו אחר, שיהיו להם הטרקטורים שלהם.
נסים זאב: אבל כדי שלחברת חשמל יהיו היכולות, היא צריכה להיות ממונה על פיקוד העורף, כי אין לה הטרקטורים והכלים.
נסים זאב: ברחוב שפרה חיכו שלושה ימים כי לחברת חשמל לא היה מפלס.
ניר ברקת: טרקטור JCB זה מפלס, בדיוק כמו שהגיחון וחברת חשמל יכולה.
ניר ברקת: יש לנו בירושלים – התברכנו בהרבה מאוד ארגונים – הצלה, זק"א, מגן דוד אדום – ארגונים שעשו עבודה נפלאה.
ניר ברקת: תוסיפו את המינהלים הקהילתיים בעיריית ירושלים, שיצרו אלפי מתנדבים.
ניר ברקת: אנחנו רוצים למסד ולהרחיב ולשדרג את היכולת שלנו להפעיל גופים מתנדבים.
ניר ברקת: קחו את אלף עובדי הניקיון שמנקים ועוד 500 עובדי שפע בעיריית ירושלים.
ניר ברקת: קחו את ה-500 איש האלה של העירייה, ששמנו, שזה התפקיד שלהם – פתאום אנחנו מגלים אלפי מתנדבים.
ניר ברקת: ראינו מתנדבים שמטפלים - שבתי ספר שפתחנו, נפתחו באמצעות צוות מתנדבים, שפינה את בית הספר, את הכניסה, כולל המדרכות.
ניר ברקת: יש לנו 600 בתי ספר בירושלים.
ניר ברקת: אם כל אחד היה עושה מה שעשו כמה מאות או כמה עשרות מבתי הספר, אנחנו מקבלים מכפיל כוח, וזה מה שקורה בעולם הרחב.
מירי רגב: למה זה קשור למד"א?
מירי רגב: תעשה את זה בעירייה.
מירי רגב: תיצור לך כוח של מתנדבים בעירייה.
<אילן שוחט: רן ארז הוציא הודעה באמצע הסופה – נתן הוראה לכל מנהלי בתי הספר והמורים: אתם לא מגיעים לבתי הספר – יש סכנת חיים.
<אילן שוחט: נתן הוראה לשתק את מערכת החינוך.
<אילן שוחט: ניר אומר שהתלמידים והמורים, אם כן היו מתגייסים ופותחים, וקוראים לתלמידים, במיוחד לשביעיסטים ולשמיניסטים – אלה שב-4' העבירו נשק בעמדות בשחרור מדינת ישראל – זה כוח אדיר.
<אילן שוחט: זה מילואימניקים.
<אילן שוחט: מורים עברו על ההוראה הזאת, אמרו: אנחנו נגיע לבית הספר, נאסוף את התלמידים, ויחד אתם נחלק.
<אילן שוחט: שגם משרדי הממשלה ייתנו את האור הירוק לעובדים שלהם.
<אילן שוחט: זה מכפילי כוח: לכו לעבודה, תחתרו למגע, ותאספו את הכוחות שלכם אתם יחד.
ניר ברקת: זה נקודה משותפת, וזה כוח עבודה ענק.
ניר ברקת: ביום הראשון שפתחנו את הלימודים 70 אחוז מבתי הספר נפתחו - שליש פחות נפגעים מהחלקות.
ניר ברקת: שליש.
ניר ברקת: אלה נתוני מד"א.
ניר ברקת: ברגע שפתחנו את בתי הספר שליש פחות נפגעים.
מירי רגב: איפה אתה בעירייה רואה את הבעיה?
מירי רגב: איפה אתה יכולת לעשות דברים אחרת?
מירי רגב: ואיפה אתה רואה את הבעיה שלך מול משרד הפנים, שלטון מקומי והגנת העורף?
מירי רגב: ממש בקיצור.
ניר ברקת: אנחנו מנתחים את יכולת השליטה, הניהול והבקרה של עיריית ירושלים במקרה קיצון כזה.
ניר ברקת: יש לנו הרבה מסקנות – אנו צריכים לשדרג את היכולת לאגור מידע.
ניר ברקת: לא כל המידע היה לנו, ואתה לא יכול לקבל החלטות כשלא כל המידע יושב.
ניר ברקת: נתנו הנחיה או סיכמנו עם אגד שיצאו לשטח – בפועל הם לא יצאו ולא ידענו מזה, כי לא היו לנו מערכות בקרה.
ניר ברקת: אנחנו רוצים לשדרג בצורה דרמטית את מקורות הבקרה שלנו, את המידע.
ניר ברקת: הוא צריך להיות משולב לכלל המערכות.
ניר ברקת: צריך לייצר נהלים חדשים שלא היו לנו בעבודה מול המדינה, מול משרד התחבורה, מול משרד הפנים.
ניר ברקת: צריך לחשוב על נוסחה של גיוס לחירום, לייצר נוהלי חירום שלא היו לנו לפני.
ניר ברקת: כל התהליכים האלה בעבודה פנימית אצלנו.
ניר ברקת: אנחנו צריכים לגייס יותר עובדי עירייה.
ניר ברקת: עד היום לא היו לנו היכולות לגייס עובדי עירייה במערכת החינוך, במערכות אחרות, ולהסב אותם לעבודה בשטח.
ניר ברקת: נרצה לקחת את עובדי העירייה כמילואימניקים –לאו דווקא בתחום המקצוע שלהם, ולגרום להם לעזור לנו להאיץ תהליכי התאוששות.
ניר ברקת: יש לנו רשימה גדולה, שנשמח לפרט אותה.
נחמן שי: בכל המכלול של ירושלים, ועקבתי אחריו, מזרח ירושלים, 300 אלף איש ויותר היו בחושך.
נחמן שי: לא ידענו עליהם, התקשורת לא הגיעה אליהם, אז לא היו דיווחים.
נחמן שי: האם הטיפול שלך כראש עירייה היה שווה, היה דומה?
נחמן שי: מה אפיין אותם?
ניר ברקת: החלוקה לרובעים שלנו, ושמעתי כל מיני טענות – החילונים טוענים שלא מטפלים בהם, החרדים טוענים שלא מטפלים בהם.
ניר ברקת: חלוקת המשאבים של עיריית ירושלים היא לפי שמונת הרובעים, באופן מושכל ואחיד והוגן לכולם.
ניר ברקת: תתפלא לשמוע שבמזרח העיר היו הכי פחות בעיות בכל העיר.
ניר ברקת: בהערכת המצב עם המינהלים הקהילתיים וארגוני המתנדבים, שם היו הכי פחות בעיות בחברת חשמל.
ניר ברקת: היתה שם הירתמות לא מבוטלת של התושבים.
ניר ברקת: יש שם הכי הרבה טרקטורים שנכנסו לפעולה בהתנדבות.
ניר ברקת: בשורה התחתונה מזרח העיר הכי פחות נפגעה בירושלים היום, הרבה פחות משכונות אחרות.
ניר ברקת: הקורלציה של הפגיעה – ככל שהשכונה יותר ותיקה, יש בה יותר עצים, כך היא נפגעה יותר.
מירי רגב: לא דיברת על שיפוי.
ניר ברקת: מאות-אלפי שקלים.
ניר ברקת: אם תרצי, אפרט גם על זה.
ניר ברקת: יש לנו העלויות הישירות.
ניר ברקת: יש לנו ירידה דרמטית בהכנסות ארנונה בחודש האחרון, כי אנשים לא משלמים, ואיבדנו עשרה ימים לפחות בגבייה.
ניר ברקת: יש לנו אובדן הכנסות לא מבוטל.
ניר ברקת: שלוש, החלק ה גדול הוא השחיקה.
ניר ברקת: השחיקה של גני הילדים, גני המשחקים, מבני ציבור, כבישים, מדרכות – יש לנו נוסחאות חדשות, שלתמוך בעיר בתחזוקה שלה זה כ-600 מיליון שקל בשנה.
ניר ברקת: במצומצם 450 מיליון שקל הולך לנו לתחזוקת העיר משנה לשנה.
יפעת קריב: לא מצליחה להבין את השחיקה.
יפעת קריב: בכל העולם יורד שלג, אז כל פעם יש שחיקה לגנים.
ניר ברקת: ההצללות רובן קרסו.
ניר ברקת: כל ההשקעה במתחם הפיזי ירדה.
<אילן שוחט: מכבש של 100 קילו ירד בבת אחת על עיר וירד ממנה, וזו עיר שהעצים שלה לא רגילים לכובד כזה, הסככות לא רגילות לכובד כזה והיום-יום לא רגיל לכובד כזה.
<אילן שוחט: אין להם הכושר.
<אילן שוחט: באירופה העתים רגילים למשקלים האלה – הם נהיו חזקים ונבנו.
<אילן שוחט: אל תשכחו שזה הגשם הראשון שפגשנו.
<אילן שוחט: הגזעים של העצים עדיין יבשים, וכל נגיעה, במיוחד בהרים, שמוקפים ביערות – אני היום נמצא עם 450 טון גזם.
ניר ברקת: זה שכונה אחת אצלנו.
<אילן שוחט: זה אני – לא דיברתי על העיר...
מירי רגב: נחמן, לך יש הנושא של שיפוי, צריך לעשות את ההבחנה בין השוטף לבין מה שהסופה הזאת גרמה.
מירי רגב: ראש עיריית ירושלים, תודה רבה לך בשלב הזה.
מירי רגב: חבר הכנסת אייכלר, שלוש דקות, בבקשה.
ישראל אייכלר: קודם כל, הכלי הכי יעיל והמכשיר הכי יעיל בסופת השלג בירושלים זה הג'יפ של ניר ברקת, שהיה שעות רבות על הכביש והוציא אנשים רבים.
מירי רגב: מה יעשו ראשי ערים שאין להם תקציב לרכבים כאלה?
ישראל אייכלר: זאת השאלה.
ישראל אייכלר: הייתי רוצה ראש עיר שיושב בלשכה שלו, והכול דופק בשטיח, ולא ראש עיר שצרי להוציא אנשים מסכנים מהכביש.
ישראל אייכלר: אבל ב-20:00 דיברתי עם לשכת שר המשטרה, שאלתי: למה אין לכם טרקטור קטן שיזיז את הרכבים – הטענה היתה שרכבים חסמו את הצירים גם בכניסות לעיר וגם בכביש בגין - טרקטור קטן שיזיז הצדה, לפתוח ציר פינוי הצלה, כאילו יש פה פיגוע.
ישראל אייכלר: לא, אתה מגזים.
ישראל אייכלר: תוך שעה-שעתיים נוציא את כולם.
ישראל אייכלר: אמרו לי את זה בלשכת שר המשטרה.
ישראל אייכלר: היתה תחושה שזה עוד שלג אחד.
ישראל אייכלר: לא יודע למה רק ב-02:00 הבינו שיש פה אירוע, שאנשים תקועים, כשאני שמעתי כבר ב-20:00 מאנשים שהם תקועים, ואין להם דלק ויש להם ילדים קטנים ואין להם דרך לצאת.
ישראל אייכלר: אם מדברים על פק"ל, צריך לדעת שאפשר בטרקטור קטן לפנות ציר בכל מקום.
ישראל אייכלר: זה 2.5 מטר, ואתה מוציא את כולם.
ישראל אייכלר: דבר שני, אני חושש שיקרה הפוך עכשיו - שעכשיו על כל פתית שלג ישפכו מיליונים ויעשו אירוע, שתמיד עושים את המלחמה הקודמת.
ישראל אייכלר: צריך להיות דרגות בין מלחמה לבין כלום.
מירי רגב: איך יכול להיות שעירייה לא מוכנה לדרגות, בעיקר אחרי השלג הכבד שהיה?
<יוסי היימן: אנחנו מוכנים.
מירי רגב: אבל מדברים על רעידות אדמה- - -
ניר ברקת: בשלג זה לא קיים.
מירי רגב: עזוב שלג.
מירי רגב: אירוע של מזג אוויר קשה, סופה.
<יוסי היימן: יש פק"ל לסופה.
ניר ברקת: מה יקרה אם הסופה הבאה תהיה פי חמישה יותר גדולה?
מירי רגב: אני לא מצפה ל-100 אחוז מענה.
מירי רגב: גם אי-אפשר להיערך ל-100 אחוז מענה.
ישראל אייכלר: אמר ראש העירייה שהוא רוצה שכל עובדי העירייה יתגייסו במקרה כזה.
ישראל אייכלר: זה אומר ועד העובדים, אם הם מסכימים, כי שמעתי מראש העיר צפת שיושב-ראש הסתדרות המורים אמר למורים לא לבוא לבתי הספר.
ישראל אייכלר: מה שראינו באירוע הזה, שכל הממסדים השלטוניים ישבו בבית עד 24:00.
ישראל אייכלר: כלומר מי שהתנדב בלילה הזה היו אנשים אזרחים, בכל המקומות, גם ביהודה ושומרון.
ישראל אייכלר: השלטון כשלטון היה מוקפא.
ישראל אייכלר: אפילו אנשי שלטון שבאו, הם התנדבו, כמוך.
ישראל אייכלר: יש רשימת ג'יפים ארבע על ארבע במדינה הזאת, כאלה שממונים על-ידי המדינה, שיהיו בשטח כזה?
ישראל אייכלר: צריך לעשות את זה.
ישראל אייכלר: למה רק הג'יפים של המתנדבים ודווקא הפרטיים באו לפנות אנשים?
ישראל אייכלר: בנוסף, ואני אומר את זה דווקא בתקופה קשה מאוד, שמדברים על תרומה ולא תרומה.
ישראל אייכלר: אני מכבד את כל הארגונים שהיו שם, וכמובן, מד"א, איחוד הצלה וזק"א, ובראש ובראשונה אני רוצה לציין שהציבור החרדי בלט מאוד בהתנדבות הזאת.
ישראל אייכלר: כל אלה שמדברים על תרומה לחברה, שיזכרו שבזמן חירום אנחנו בשטח לפחות כמו הגופים האחרים.
מירי רגב: ראש עיריית צפת, עשר דקות.
<אילן שוחט: אני רוצה להראות לכם סרטון של ארבע דקות שיתאר מקרוב, פחות או יותר, מה קרה בצפת, איך היה סדר קבלת ההחלטות.
<אילן שוחט: עשינו את הסרטון בדקה ה-90.
<אילן שוחט: אספנו עדויות בפייסבוק.
<אילן שוחט: אנחנו יושבים עכשיו ומחייכים ומדברים בנינוחות, אבל צריך לזכור – האירוע הזה נגמר באפס נפגעים בנפש, מבחינתי בעיר שלנו.
מירי רגב: אבל היו ארבעה-חמישה הרוגים, כנגזרת- אחד החליק- - -
<אילן שוחט: אני מדבר על מצב שיכול היה להיגמר הרבה יותר גרוע.
<אילן שוחט: ההבדל בדיון הזה בין האירוע הזה, שנגמר בתוצאה שהוא נגמר, לבין שהיה נגמר עם עשרות הרוגים או קשישים שלכודים בבתיהם או אנשים שנשכחו במכוניות או זריקות אינסולין שלא הגיעו בזמן או בלוני חמצן שנגמרו בבתים או שתי לידות בנגמ"ש או אותה זקנה שאי-אפשר היה להפנות אותה לדיאליזה, היינו יושבים עם ועדת חקירה ומדברים אחרת לגמרי.
<אילן שוחט: לכן ראשי הרשויות עסקו ב-76 שעות הראשונות בהצלת חיים, במרוץ סביב השעון.
<אילן שוחט: לא עשו חשבון לכסף.
<אילן שוחט: כל רכב שיש לו ארבעה גלגלים וכף, גויס.
<אילן שוחט: גם שוחתי עם ניר ועם חבריי מהאזור.
<אילן שוחט: ברגע שאני בצפת, ולידי זה מבואות חרמון ומרום הגליל, גם הם בסיפור שלי.
<אילן שוחט: אותם ג'יפים וטרקטורים שנמצאים אצלם, הידקו אותם והשתלטו עליהם, ואני נאלץ להביא מעיריות עכו ומעיריית נתניה ומעיריית הרצליה ומקבלים מטבריה והסביבה, לרתק אותם, לעלות לעזור לנו.
<אילן שוחט: נעשו פה פעולות הירואיות.
<אילן שוחט: אנשים לחמו פה תחת שלג.
<אילן שוחט: זו היתה חוויה לא פשוטה.
<אילן שוחט: אנחנו עד עכשיו מעכלים מה שעברנו.
<אילן שוחט: אף אחד לא היה מוכן לזה, ותכף תראו בסרט את סדר הפעולות.
<אילן שוחט: מה שכן צריך לשאול פה בוועדה, האם התקבלו ההחלטות הנכונות בזמן הנכון.
<אילן שוחט: לכל אחד מהאתנו יש התרחישים שניר דיבר עליהם, לשלג, מניסיון שהצטבר ופעולות שנעשו.
<אילן שוחט: אבל בסופו של דבר יש גם 40 אחוז בדברים שלא הצליחו - נראה את הסרט.
מירי רגב: זה המחיש לנו את מה ששכחנו אולי חלקינו, וחלקנו התנסינו בשטח – אני לא הצלחתי לנסוע.
מירי רגב: הייתי כל הזמן ברכב, לאחור.
מירי רגב: הוא החזיר אותנו לאווירה.
מירי רגב: תמשיך, בבקשה – מה ההמלצות שלך?
<אילן שוחט: קודם כל, שוב, עיקר המשימה היתה הצלת חיים.
<אילן שוחט: זה משנה את כל מהות הדיון פה, כשיש אפס נפגעים.
ישראל אייכלר: זה כי זו לא היתה שריפה אלא זה היה שלג.
מירי רגב: מד"א היה יכול לא להגיע למקומות, והוא הגיע אליהם.
<אילן שוחט: אצטט לך את אלוף פיקוד העורף, שאמר שהאירוע הזה מסוכן פי מאה ממלחמת לבנון השנייה, כי במלחמת לבנון השנייה או בשריפה מדובר במקום נקודתי, שאתה יודע איפה הוא ואתה יודע לא להגיע אליו.
<אילן שוחט: פה היה אירוע רב נפגעים במכה אחת על עיר שלמה.
<אילן שוחט: התוצאה הזאת זה משהו שאין להקל בו ראש.
משה גפני: אני מסכים לגמרי, והיה צריך להקים ועדת חקירה על העניין הזה.
משה גפני: השלג זה מצוין, אבל איך המדינה נערכת לזה.
<אילן שוחט: אני רוצה להתייחס להיערכות שלנו.
<אילן שוחט: עיריית צפת מאוד מתורגלת.
<אילן שוחט: תרחישי הקיצון בעיר צפת אינם תרחישים רגילים.
<אילן שוחט: צפת מוגדרת לבנת יסוד.
<אילן שוחט: היקף הסכנות סביב העיר הזאת הם חסרי תקדים.
<אילן שוחט: לא נספר לכם כמה בסיסי צה"ל ממוקמים בצפת ומה חשיבותם האסטרטגית.
<אילן שוחט: אנחנו עיר מוקפת יערות, ועם היסטוריה וסטטיסטיקה של רעידות אדמה.
מירי רגב: היה לך פק"ל ערוך לאירוע כזה?
מירי רגב: בשונה מירושלים, למשל.
<אילן שוחט: לאירוע בסדר גודל כזה אין לאף עירייה פק"ל ערוך.
<אילן שוחט: בכל פק"ל יש 40 אחוז שאומר: אם זה לא עובד וזה לא עובד, תדע ברגע הנכון להזעיק את העזרה.
<אילן שוחט: היתרון היחיד שלי על פני ירושלים, וקראתי לזה עין לציון צופייה, ראיתי מה קורה אצל ניר, והבנתי שעוד מעט זה מגיע לאזור שלי, ואת הלקחים שהוא למד – גם בפתיחת הלימודים, ראיתי מתי פתחת, ואני משכתי עוד יום, כי ראיתי את השברים ואת הנזקים שנגרמו.
<אילן שוחט: זה היה היתרון היחסי, שראיתי את זה בחיזיון של שש שעות לפנינו.
<אילן שוחט: צריך לשאול, האם קיבלנו את ההחלטות הנכונות בזמן הנכון.
<אילן שוחט: זה מהות הדיון, כי מי שחושב שעיריית צפת תקנה עכשיו – היינו פה בשיא הסערה עם 25 כלים הנדסיים.
<אילן שוחט: מי שחושב שאקנה 25 כלים הנדסיים באופן פק"ל, בכל פעם שדני רופ יודיע שיש חזית של שלג – ארתק 25 טרקטורים – הלך לי כל תקציב העירייה באותה שעה.
<אילן שוחט: החוכמה היא להתנהל ולהציף את הבעיות בזמן הנכון, ולדעת לחבור.
<אילן שוחט: בעיריית צפת אין דבר כזה, שעובד בשעת חירום לא מביא את עצמו עם תחתונים, מצדי, ואומר: אני פה.
<אילן שוחט: שניים כאלה לא התייצבו, ושניהם נמצאים בשימוע לפיטורים והולכים הביתה.
<אילן שוחט: זה בפק"ל שלנו בגלל לבנון השנייה, וזה הרבה מהפקת לקחים שעשינו - אף עובד לא עוזב את העיר, אין שחרורים.
יפעת קריב: בשלטון המקומי יש הרבה מאוד נשים.
מירי רגב: איך תאגידי המים בצפת הלכו לנופש?
<בני בן-מובחר: כל תאגידי המים צריכים ללכת לחופש בלי לחזור.
<אילן שוחט: נושא תאגיד המים פלג הגליל נמצא בחקירה של רשות המים.
<אילן שוחט: נעשה תחקיר ראשוני.
<אילן שוחט: אני ממליץ שנחכה להמלצות.
<אילן שוחט: אם נצטרך, נביא אותם אליך לדיון.
מירי רגב: יש לנו בשבוע הבא דיון על ביטול תאגידי המים ועל התאגדות תאגידי המים.
מירי רגב: נמשיך עם זה הלאה.
<אילן שוחט: אני תמיד שואל את עצמי, וגם את שאלת פה את ברקת – מה היית עושה היום אחרת.
<אילן שוחט: אין ספק שמכיוון שמדובר פה במשהו שהוא רחב היקף, הייתי מרתק מבעוד מועד הרבה יותר כלים, והייתי בונה חוזים עם יותר קבלנים ועם יותר כלים הנדסיים, כי מה שמנצח את הדבר הזה זה עבירות והגעה לבית-בית, ופה היה חוסר בכלים הנדסיים בכמות כזו אדירה שנאלצנו לקרוא לצבא עם כל הנגמ"שים וכל הכלים שהם העבירו אותם.
<אילן שוחט: בנושא הזה אפשר להיערך וגם צריך להיכנס לפרופורציות.
<אילן שוחט: בהכנות מראש לסופה בסדר גודל כזה היום אפשר יהיה להיות מוכנים טוב יותר.
<אילן שוחט: אם השולחן הזה רוצה להיות רציני, ואם במדינת ישראל רוצים להתמודד, ואני לא רוצה לפתוח פה, אבל האסון הבא בפתח – כשאני מדבר על רעידות אדמה, הסטטיסטיקה מראה שזה פעם במאה שנה, והאזור שאנחנו נמצאים בו, שבר סורי אפריקאי, קריית שמונה עד בית שאן וכל האזור היה לכיוון ים המלח, אנחנו נמצאים על השבר.
<אילן שוחט: אם מדינת ישראל רוצה להיות ערוכה לאסון בסדר גודל כזה, לצבא יש הכלים, ויש פה דחפורים ושופלים וטרקטורים וחיילים ופלוגות וציוד ומסוקים.
<אילן שוחט: מדינת ישראל יודעת להביא הכול.
<אילן שוחט: היום נקודת התורפה במדינת ישראל היא אחת, וזה שהגיע הזמן לעשות סוויץ' - מדינת ישראל צריכה לשים הרבה כסף בתרבות של מוכנות אצל התושבים.
<אילן שוחט: תושב אחד מוכן שווה עשרה תושבים שנמצאים במצוקה.
<אילן שוחט: כמו שיש קמפיין, לשים חגורת בטיחות, וקסדה - כשנוסעים על אופניים, צריך ללמד את התושבים – ראיתי את זה עם תושבי צפת למופת.
<אילן שוחט: ברגע שתושבים ערוכים ומוכנים, והם בעלי חוסן- - -
מירי רגב: איך הם יכולים להיות מוכנים לסופה?
מירי רגב: הם יחברו את עצמם לחשמל?
<אילן שוחט: את חפירה.
<אילן שוחט: נחמן, אתה גדלת בארצות הברית, ומכיר את המנטליות.
<אילן שוחט: ישבתי עם שגריר ארצות הברית.
<אילן שוחט: הוא אמר לי שכשבארצות הברית יורד שלג מהבית עד הכביש הראשי תוך 24 שעות, לכל תושב יש את חפירה, והוא מפנה את השביל, ואם לא, הוא מקבל קנס.
<אילן שוחט: אז אני לא אומר לקנוס את התושבים, אבל לעודד אותם - כמו שמחייבים כל בית לבנות ממ"ד, כדי שבשעת חירום הם יהיו מוכנים.
<אילן שוחט: תושבים שירכשו תאורת חירום, שירכשו גנרטורים.
<אילן שוחט: הרי המשבר הכי גדול פה היה התמודדות עם החשמל.
<אילן שוחט: אגב, למגזר החרדי היה כי קל להתמודד עם המשבר הזה.
מירי רגב: התקשר אליי הרב מוזס: איזו שבת עברתי.
<אילן שוחט: המגזר החרדי מורגל פעם בשבוע להיות בלי פלאפון, בלי טלוויזיה.
משה גפני: צריך גוף לאומי אחד שיטפל כשקורה דבר כזה.
<אילן שוחט: תרבות של מוכנות של תושבים תעזור המון.
<אילן שוחט: אם התושב יבין שכשיש מצב חירום, הוא לא הופך תלותי 100 אחוז על הרשויות, הוא גם יפנה אותנו לעסוק בהצלת חיים.
<אילן שוחט: יש נישה שלמה ופרקים שלמים לעבוד על זה, ואפשר לעשות את זה.
יפעת קריב: הרגשת שהתושבים היו תלותיים?
<אילן שוחט: התושבים התלותיים, ששאלו: מתי מפנים לי את השער – אני רוצה לצאת לקניות, או: מתי מביאים לי אוכל הביתה?
<אילן שוחט: או: תפנו אותי לבית מלון - אלה תושבים שאם תהיה להם המודעות, שבחירום הם צריכים לדעת להסתדר 48 שעות בכוחות עצמם, אוטומטית הם מפנים את 106, מפנים את מוקד 100.
<אילן שוחט: היו לי תושבים שאמרו: אני בבית – פנו אותי לבית מלון, כי יש להם אסוציאציה מלבנון השנייה, שמי שרצה פינוי, וגם הודיעו בתקשורת: יש פינויים.
מירי רגב: יש הבדל.
מירי רגב: שם גם אם הוא רצה, הוא לא יכול היה לצאת.
<אילן שוחט: אמרתי: אני מפנה אותך למקום חם, נעים, עם פעילות למשפחה – למתנ"ס.
<אילן שוחט: אמר: טוב – אשאר בבית.
<אילן שוחט: אני מצדיע לתושבים שלי.
<אילן שוחט: הם עזרו המון, התנדבו.
<אילן שוחט: דווקא מצפת הייתי מציע ללמוד איך להכין תושבים לשעת חירום.
<אילן שוחט: הם יכולים להפוך ממשקולת למצוף.
<אילן שוחט: לגבי הנזקים, האירועים במדינת ישראל הולכים ומתקדמים.
<אילן שוחט: פה נופלות שתי קטיושות בקריית שמונה, הסופה הזאת קופצת עשר מדרגות למטה.
<אילן שוחט: קארי מגיע לנושא משא ומתן מדיני, הסופה קופצת עשרים רמת למטה.
<אילן שוחט: אני קורא למירי כיושבת-ראש הוועדה הזאת, שלא ישכחו אותנו.
<אילן שוחט: הבאתי פה מצגת של סדר גודל של נזקים.
<אילן שוחט: הנזקים פה הם בהיקף חסר תקדים.
<אילן שוחט: זה לא לבנון השנייה.
<אילן שוחט: היה פה אירוע רב נפגעים על שטח רחב.
<אילן שוחט: אין עץ שלא נפגע.
נחמן שי: לא היו נפגעים בכלל.
<אילן שוחט: רב נזקים.
נסים זאב: הקב"ה השליך את חמתו על העצים ועל האבנים.
<אילן שוחט: אם היו פה עשרה הרוגים, הדיון פה היה מקבל תשומת לב אחרת, ומכיוון שהתנהלנו כמו שצריך ומנענו את זה, יש פה אווירה, שאפשר לדלג קדימה.
<אילן שוחט: אני מסביר לכם - יש פה היקף נזקים אדיר.
<אילן שוחט: היינו בקפיצת מדרגה.
<אילן שוחט: הסופה הזאת זרקה אותנו אחורה עשר שנים לתקופת האבן.
<אילן שוחט: יש פה גם סוחרים ואנשים שנגרם להם נזק, שהם לא מבוטחים בנושא נזקי מזג האוויר, וצריך גם אליהם להתייחס.
<אילן שוחט: זה לא נגמר ברשויות.
<אילן שוחט: יש פה סוחרים, אנשי עסקים ובתים פרטיים של אנשים שהם חסרי יכולת.
<אילן שוחט: גם אליהם צריך להתייחס ולראות איך לבוא לקראתם, ולהסתכל על זה קדימה.
מירי רגב: אני מודה לכם על הסקירות המקיפות ועל השקיפות, ועל ששמתם את הדברים על השולחן.
מירי רגב: חבר הכנסת דב חנין, שלוש דקות, בבקשה.
דב חנין: הניתוח של מה שהיה הוא מאוד חשוב, אבל יותר חשוב ממנו, לחשוב איך אנחנו מתכוננים למה שיהיה.
דב חנין: הכשל הכי גדול שקיים בהסתכלות שלנו על העתיד, זו המחשבה שהעתיד דומה למה שהיה בעבר, או חמור מזה – שהעתיד הוא המשך טבעי של מה שאנחנו רואים בהווה.
דב חנין: זו השגיאה הגדולה ביותר, כי העתיד בדרך כלל שונה, ובסוגיות שאנחנו מדברים בהן ודאי יהיה מאוד שונה מההווה ומהעבר הקרוב.
דב חנין: הסופה הזאת היתה מאוד חריגה במונחי המאה ה-20, אבל אם תקראו מודלים אקלימיים שמדברים על איך ייראה מזג האוויר בארץ הזאת בתנאים של משבר אקלים שהולך ומקצין, רוב המודלים מראים שסופות כאלה תהיינה הרבה יותר שגרתיות.
דב חנין: בכלל, מצבי מזג אוויר קיצוניים יהיו הרבה פחות שגרתיים ממה שחווינו במאה ה-20.
דב חנין: לזה יש להתכונן.
דב חנין: אבל לא רק למצבי שלג צריך להתכונן.
ישראל אייכלר: מאיפה הנבואה הזאת?
דב חנין: הוזכרה פה סכנת רעידות האדמה, בצדק.
דב חנין: אסונות סביבתיים אחרים יכולים גם הם להתרחש, תקלות, תאונות.
דב חנין: מה שאנחנו רואים באירוע הזה זה שסדקים שאנחנו רואים אותם בשגרה הופכים לקריסה במצבי חירום, ולכן יש לטפל בסדקים במצבי השגרה, כי הם אלה שמייצרים אחר כך את הבעיות בחירום.
דב חנין: ההסתכלות שלנו חייבת להיות הסתכלות מערכתית.
דב חנין: כאן שמענו שתי סקירות של ראשי עיריות שהיו בעין הסערה בסערה האחרונה.
דב חנין: קודם כל, אני רוצה להביע הערכה על עבודתכם, המסירות, ההתגייסות והקשיים, ו-וודאי היו גם בעיות.
דב חנין: אבל יש לנו פה סוגייה מערכתית גם בנושא הזה.
דב חנין: הרשויות המקומיות הן הכתובת המיידית של האזרחים, בצדק, כשהאזרחים נתקלים במצוקה.
דב חנין: יש להם אחריות מאוד גדולה.
דב חנין: במצבים מסוימים הרשויות המקומיות יכולות לתת מענה, אבל כשאנחנו מדברים על מצבי חירום אמתיים, לרשויות המקומיות אין התקציבים ואין הסמכויות כדי לייצר פתרונות מערכתיים.
דב חנין: והעובדה שאנחנו משעינים את כל המערכת על הרשויות המקומיות אלא במצב מלחמה, היא טעות גדולה.
דב חנין: המדינה חייבת לחזור לתמונה באופן מסיבי.
דב חנין: יש מצבים, ויש להגדירם - אני חושב שזה צריך להיות אחד הלקחים – מה המצבים שבהם אנחנו מגדירים את הנושא כנושא שהמדינה מתערבת בו – כמובן, בתיאום עם הרשות המקומית, בעבודה משותפת עם הרשות המקומית, אבל בגיוס משאבים, בגיוס כלים ובגיוס תקציבי המדינה כמדינה.
מירי רגב: אתה אומר שבמקום שניר והחברים פה מתקשרים לרמטכ"ל ולזה ולזה – יש פק"ל, נוהל, שיפעיל אותם.
מירי רגב: הגוף הזה לא פעל.
דב חנין: הגוף המדינתי חייב להיכנס לתמונה ביוזמתו.
דב חנין: טוב שהתקשרת לרמטכ"ל.
דב חנין: אני רק מעריך שלא כל ראש עירייה בארץ, שתהיה לו תקלה סביבתית, יתקשר לרמטכ"ל – אני אומר זאת בזהירות.
דב חנין: גיוס הציבור במצבים כאלה הוא קריטי.
דב חנין: אם נחשוב שהפתרון הוא להעביר את כל אזרחי מדינת ישראל סדנת הישרדות, מה לעשות במצבי מצוקה – זה לא פתרון.
דב חנין: האזרח צריך לסייע לעצמו, כמובן, אבל סיוע האזרח נעשה אפקטיבי כאשר זה נעשה במסגרת תוכנית כלשהי.
דב חנין: כשאנחנו מציעים לאזרח מה לעשות.
דב חנין: הוא לא יהיה מומחה, וגם אם נספר לו, הוא לא יידע בדיוק מה לעשות.
דב חנין: כשהמדינה, כשהרשות המקומית, כשכולנו פועלים לפי תוכנית של התגייסות, גם האזרחים נעשים יותר יעילים.
מירי רגב: יש פה הרבה דברים שהתייחסו לצוות שאתה מוביל, שאתה צריך להתייחס.
מירי רגב: מילת סיכום.
דב חנין: משפט סיכום לגבי המשך עבודתנו.