GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: לא - - - שאלתי שאלה.
<עמוס ארבל: אני עונה לך.
<עמוס ארבל: אני עונה.
זבולון כלפה: אבל סליחה, רגע.
זבולון כלפה: לא, אין שום בעיה.
זבולון כלפה: אבל חברות הכנסת הנכבדות, אני מבקש עוד פעם: אי אפשר בצורה הזו לנהל את הדיון.
זבולון כלפה: אם באים לפה פקידי ממשלה, בואו נכבד אותם.
זבולון כלפה: הם רוצים לתת את התשובות, אבל אי אפשר.
זבולון כלפה: אם משסעים אותם אחרי המילה הראשונה זה לא נורמלי.
מיכל רוזין: לא, אני לא משסעת.
מיכל רוזין: אני שואלת שאלת הבהרה.
<עמוס ארבל: אני אענה לך עכשיו: עם קבלת ב-1 נקבע לזוג תאריך לשימוע.
<עמוס ארבל: ראיון – אנחנו לא אוהבים את המילה שימוע.
<עמוס ארבל: הבן אדם נשאר - - -, אין איתו שום בעיה, על מנת גם להשלים מסמכים חסרים.
<עמוס ארבל: ובמידה והריאיון, הכול בסדר איתו, ביום שמתבצע הריאיון, מקבל באותו יום א-5, את התושבות הארעית.
<עמוס ארבל: התאריך של הארבעה חודשים שאת מדברת עליו הוא עדיין נמצא במסגרת חצי השנה של ב-1 של בן הזוג הזר.
מיכל רוזין: אני רוצה שתענה לי רגע.
<עמוס ארבל: אז אני עונה לך.
מיכל רוזין: אתה יודע את זה.
מיכל רוזין: זאת שאלה נורא - - -
מיכל רוזין: אז אתה לא עונה לי.
<עמוס ארבל: זו התשובה והיא חד משמעית.
מיכל רוזין: אז אני אגיד לך למה היא לא חד משמעית.
מיכל רוזין: והסיבה שאנחנו יושבות פה, כי מה לעשות, הכנסת – תפקידה לפקח על עבודת הממשלה.
מיכל רוזין: להגיד לנו: יש מקרה כזה ואחר, כאשר מצטברת תופעה ויש עדויות רבות, אז אנחנו אומרים: רגע, זה כבר לא משהו נקודתי, יש פה תופעה.
מיכל רוזין: ופה נכנס הפיקוח של הכנסת, ואנחנו אומרים: יש פה בעיה.
מיכל רוזין: יש פער בין הנוהל לבין היישום שלו.
מיכל רוזין: אני אומרת לך שמעדויות רבות שמגיעות אליי ואל חברת הכנסת עדי קול, עולה שבין הרגע שמגישים את המסמכים עד הריאיון עוברים ארבעה חודשים ומעלה, ובתקופה הזאת לא ניתן ב-1.
מיכל רוזין: לא ניתן ב-1.
מיכל רוזין: רק אחרי הריאיון.
מיכל רוזין: ואתה חוזר ואומר לי: לפי הנוהל הם אמורים לקבל.
מיכל רוזין: אז אני אומרת לך שוב: העובדות בשטח אומרות שמשהו בין הנוהל לבין היישום בשטח לא עובד.
מיכל רוזין: אל תשלח אותי ותגיד לי: אז תביאי לי מקרים ספציפיים.
מיכל רוזין: אני אביא לך, אבל - - -
<עמוס ארבל: אני לא שולח אותך.
<עמוס ארבל: אני אומר לך - - -
עדי קול: אתה - - - הבאנו אותם לפה, אתה מיד תשמע אותם.
עדי קול: הם כולם אומרים - - -
מיכל רוזין: איך אתה מיישם את - - -
<עמוס ארבל: הלשכות של רשות האוכלוסין וההגירה אמורות לעבוד על פי נוהל.
<עמוס ארבל: יש 600 עובדים ב-28 לשכות בכל הארץ.
<עמוס ארבל: את רוצה לשמוע עכשיו ממני, להגיד לך שלא יכולה להיות תקלה בלשכה?
<עמוס ארבל: יכולות להיות תקלות.
<עמוס ארבל: איפה שיש בני אדם; איפה שעובדים, בוודאי בקצבים ובעומסים כאלה, יש גם תקלות, וזה לא תקין וזה לא בסדר.
<עמוס ארבל: בוודאי אני כמנהל אגף לא יכול לקבל את זה שמתבצעות תקלות, אוקיי?
<עמוס ארבל: אבל הן קורות.
<עמוס ארבל: ואם קרתה תקלה שכזו או אי ביצוע הנוהל – אגב, לא רק בנוהל הזה.
<עמוס ארבל: בעוד עשרות נהלים, מאות נהלים שיש לנו ברשות האוכלוסין וההגירה.
<עמוס ארבל: אנשים לא תמיד פועלים על פי הנוהל.
<עמוס ארבל: חושבים שהם יודעים, חושבים שהם ממציאים.
<עמוס ארבל: מקרה נקודתי כזה הוא לא תקין, הוא לא בסדר.
<עמוס ארבל: צריך לרענן נהלים?
<עמוס ארבל: אנחנו יושבים על הנהלים ומעדכנים אותם.
<עמוס ארבל: אני מתחייב, אני אומר:
<עמוס ארבל: הנוהל הזה הוא נמצא ממש בעיצומו של תיקונים שהם טובים בסך הכול הכללי, עם המון-המון תחושה והמון רגישות לגבי מה שקורה בשטח.
<עמוס ארבל: גם בעקבות הוועדה שלכם, שאתן עובדות בה, ואנחנו יושבים ומתקנים.
<עמוס ארבל: באתי לתת את הדוגמה, נאמר, אוקיי?
<עמוס ארבל: שההליך המדורג, ויש לנו מקרים כאלה, שלשכה, אחרי ארבע שנים של א-5, מתלבטת: להאריך עוד שנה?
<עמוס ארבל: לתת אזרחות?
<עמוס ארבל: או מה לעשות?
<עמוס ארבל: ואז הולכים עוד שנה ועוד שנה ועוד שנה.
<עמוס ארבל: מגיעים לשבע שנים ולשמונה שנים.
<עמוס ארבל: זה לא תקין.
<עמוס ארבל: זה לא בסדר.
<עמוס ארבל: חשבנו לנכון לתקן את זה, שאחרי השנה הרביעית ניתן להאריך ברמת הלשכה עוד שנה אחת בלבד.
<עמוס ארבל: אחרי זה מעבירים למטה.
<עמוס ארבל: לא מתעסקים בזה ברמה של הלשכה.
<עמוס ארבל: כלומר, הלשכה מקסימום יכולה חמש שנים, ולא יותר מזה.
זבולון כלפה: תודה רבה, מר עמוס ארבל.
זבולון כלפה: אני, ברשותכם, רוצה לעבור לעורכת-הדין אביטל שטרנברג ממשרד המשפטים.
זבולון כלפה: את יכולה להרחיב לנו מעט על הפירוט.
זבולון כלפה: מה נדרש לבדוק תוך כדי ההליך הזה של כנות הנישואין?
זבולון כלפה: מה שנקרא.
<אביטל שטרנברג: השאלה לא אמורה להיות מופנית אליי, אמורה להיות מופנית למשרד הפנים.
<אביטל שטרנברג: בוא נבחין כאן בין אופן יישומו של הנוהל לבין הנוהל עצמו.
<אביטל שטרנברג: הדיון כאן עובר בין שתי הרמות האלה: בין איך מיישמים את הנהלים הספציפיים, וביקורת על הנהלים עצמם.
<אביטל שטרנברג: אני, כאן, מתוקף תפקידי יכולה להתייחס רק לנהלים עצמם ולא לאופן היישום שלהם.
<אביטל שטרנברג: בגדול, מה שאני יכולה לומר כאן, אני חושבת שיש סביב השולחן הסכמה על הצורך בקיומו של המבחן המדורג.
<אביטל שטרנברג: אין - - -
זבולון כלפה: אף אחד לא חושב אחרת.
<אביטל שטרנברג: מבחן מדורג קיים גם במדינות אחרות.
<אביטל שטרנברג: כשאנחנו בוחנים את הנוהל, ואנחנו בשיח וסיג עם משרד הפנים, אני לא יכולה לומר לך שיש כאן עילה כרגע שמשרד המשפטים יאמר למשרד הפנים: הנוהל לא בסדר, אתם חייבים לתקן.
<אביטל שטרנברג: כשזה קורה בנהלים אחרים אנחנו אומרים את זה ואנחנו גם שותפים.
עדי קול: לגבי מי - - -
זבולון כלפה: שנייה, רגע, חברת הכנסת עדי קול.
זבולון כלפה: בואו, בבקשה.
<אביטל שטרנברג: ולא פעם אנחנו גם שותפים לתיקונם של נהלים.
<אביטל שטרנברג: יכול להיות, לרזולוציה של טיבם של הטפסים והראיות שמתבקש אדם להגיש אני כרגע לא נכנסת, ואני מבינה שהם גם בתוך תהליך של שינוי.
<אביטל שטרנברג: אבל בגדול, כשאנחנו מסתכלים על הנוהל, בעת הזו אני לא רואה עילה שהמשרד שלנו יאמר למשרד הפנים: אתם חייבים לתקן תיקון כזה או אחר.
זבולון כלפה: אבל רגע, שנייה אחת.
זבולון כלפה: אני, ברשותכם, רוצה קודם כל את אוניברסיטת תל אביב.
זבולון כלפה: איפה הגברת?
<ענת בן-דור: ענת בן-דור.
זבולון כלפה: עורכת-הדין ענת בן-דור.
<ענת בן-דור: כן.
זבולון כלפה: מעבר לאוניברסיטה, מה עניינך בסוגיה הנדונה?
<ענת בן-דור: אנחנו מקיימים תכנית מתנדבת שמעניקה סיוע משפטי באמצעות סטודנטים, ואנחנו מייצגים כבר עשר שנים בהליכים, בין היתר הליכים כאלה של זוגיות משרד הפנים.
<ענת בן-דור: ישבתי בהרבה מאוד ראיונות כאלה, אז מתוקף כך.
<ענת בן-דור: רציתי לתת כמה נקודות, שחלקן אני חושבת אולי עלו, אבל אולי לחדד: הנושא של תנאי עריכת הראיונות, לא עניין טכני בכלל.
<ענת בן-דור: בראיונות האלה נפרסים פרטים מאוד-מאוד אישיים של בני אדם.
<ענת בן-דור: בהרבה מהלשכות שבהן אני עובדת, בין היתר תל-אביב, יש מין חוצצים.
<ענת בן-דור: זאת אומרת, הריאיון נעשה באולם שלא - - -
זבולון כלפה: אין בו מספיק אינטימיות.
<ענת בן-דור: אין אינטימיות.
<ענת בן-דור: ואני שוב אומרת: יש שם פרטים מאוד-מאוד אינטימיים.
<ענת בן-דור: זו בעיית אמת.
זבולון כלפה: זאת תמונת המצב, מר עמוס ארבל, באמת?
<עמוס ארבל: אמת.
<עמוס ארבל: במרבית הלשכות – כן.
<עמוס ארבל: עמדות קבלת הקהל של הפקיד - - -
עדי קול: יש בעיה משפטית - - -
זבולון כלפה: לא, רגע.
זבולון כלפה: אבל אתה מבין שבסוגיה מהסוג הזה זה מחייב רגישות קצת אחרת.
זבולון כלפה: זאת אומרת - - -
<עמוס ארבל: אני מסכים, אבל כך בנויות הלשכות שלנו.
<עמוס ארבל: אם משרד האוצר יתקצב עכשיו שהולכים להפוך את הלשכות - - -
זבולון כלפה: השאלה אם הייתה פנייה מצד משרד הפנים בעניין הזה.
<עמוס ארבל: לא הייתה פנייה.
<עמוס ארבל: אלו עמדות קבלת הקהל.
<עמוס ארבל: זה לא חדר סגור שאתה נכנס.
<עמוס ארבל: אין לנו לכל פקיד חדר.
עדי קול: ומשרד המשפטים שצריך לפקח על זכויות הפרט.
זבולון כלפה: עורכת-הדין ענת בן-דור, בבקשה.
<ענת בן-דור: כן, עוד כמה נקודות, ברשותך.
<ענת בן-דור: הנושא של הכשרת הפקידים, ואני חייבת להגיד: ראיתי הרבה פקידים – יש טובים יותר ורגישים, ויש פקידים שלדעתי ההכשרה לא הגיעה מספיק עמוק.
<ענת בן-דור: אני אתן שתי דוגמאות קצרות: אחת, למשל, נכנסים ממש למצב הכלכלי של המשפחה.
<ענת בן-דור: אז הפקידה פתאום אומרת לקליינטית שלי: החיים שלך תותים-תותים.
זבולון כלפה: תותים-תותים.
<ענת בן-דור: תותים-תותים.
<ענת בן-דור: בלשון זו.
<ענת בן-דור: והקליינטית שלי פורצת בדמעות כי אימא שלה נפטרה - - -
זבולון כלפה: דבש, מה שנקרא בעברית.
עדי קול: דבש - - -
<ענת בן-דור: כן, אז בירושלים זה תותים-תותים.
<ענת בן-דור: זו לא הערה שבמקומה.
<ענת בן-דור: עוד הערה שלא במקומה זה שאומרים לסטודנטים: אתם - - -
זבולון כלפה: יכול להיות שזה חלק מהסלנג פשוט, סתם ככה.
זבולון כלפה: זה לא - - -
מיכל רוזין: - - - מה זה עניינה להביע את - - -
<ענת בן-דור: אני למדתי את זה לראשונה.
<ענת בן-דור: אבל תאמין לי שהקליינטית פרצה בבכי, וזה משפיע על כל הריאיון.
<עמוס ארבל: אם זה נאמר זה לא תקין שזה נאמר.
<עמוס ארבל: לגמרי, זה לא תקין.
<עמוס ארבל: אבל להיתפס עכשיו - - -.
<עמוס ארבל: אני מסכים איתך לגמרי.
עדי קול: - - - אתה שאלת לגבי ההכשרה, מי האנשים שבודקים את זה?
<עמוס ארבל: מבצעים הכשרה.
<עמוס ארבל: פקיד שיש לו סמכות לתת לך תעודת לידה.
זבולון כלפה: שנייה, לא, לא, אי אפשר לנהל את זה.
זבולון כלפה: מר עמוס ארבל, תיכף.
זבולון כלפה: תוכל להגיב על הדברים לאחר מכן.
<ענת בן-דור: אומרים לאישה: לא מצאת מישהו אחר?
<ענת בן-דור: את לא חושבת שזו בעיה למדינת ישראל?
<ענת בן-דור: לסטודנטים אומרים: לה אתם עוזרים?
<ענת בן-דור: היא מביאה לפה מישהו שאנחנו לא רוצים בו.
<ענת בן-דור: זה אסור.
<ענת בן-דור: הלאה.
<ענת בן-דור: ההליך הרבה פעמים מאוד מוטה תרבותית.
<ענת בן-דור: זאת אומרת, הפקידה - - -
זבולון כלפה: אבל את מבינה שזה לא עניין של מדיניות במקרים הספציפיים שאת מדברת כרגע, אלא להבנתי זו התנהלות של אותו פקיד ספציפי באותו מקום.
<ענת בן-דור: היא עושה את זה עשר שנים, וזה חוזר וחוזר וחוזר.
<ענת בן-דור: הדברים האלה טעונים טיפול.
מיכל רוזין: אם זה כבר כתופעה זה לא - - -
עדי קול: ובלשכות אחרות.
עדי קול: בשביל זה אני אומרת:
עדי קול: עובד סוציאלי לא היה מדבר ככה לאנשים.
עדי קול: עובד סוציאלי עם הכשרה - - - היה מתנהג אחרת.
זבולון כלפה: חברת הכנסת עדי קול - - -
עדי קול: לא, אני באמת אומרת.
עדי קול: אתה שואל אותי – פקיד?
עדי קול: אני אומרת: עובד סוציאלי, שישאל את השאלות האלה ברגישות - - -
מיכל רוזין: אבל גם הוא צריך הכשרה תרבותית בעניין הזה.
עדי קול: נכון, הוא צריך הכשרה בכל מקרה.
עדי קול: אבל תחשוב, אתה מדבר פה על בחינה של יחסים - - -
<עמוס ארבל: בדיוק - - -
זבולון כלפה: סליחה, אבל זה על חשבון זמן הדיבור של עורכת-הדין ענת בן-דור.
זבולון כלפה: אז תנו לה בבקשה לדבר.
<ענת בן-דור: העניין הזה של הליך שהוא מוטה תרבותית.
<ענת בן-דור: לא כל הקליינטים שלנו באים ממדינות שחוגגים ימי הולדת או שקונים מתנות.
<ענת בן-דור: השאלות האלה מבלבלות אותם.
<ענת בן-דור: והפקידה מצידה: תראו לי משהו שקניתם יחד.
<ענת בן-דור: ואם לא קניתם משהו, שום דבר ביחד או החופשה האחרונה שהייתם בה – הלוואי שהקליינטים שלי היו יכולים לצאת לחופשות.
<ענת בן-דור: הם נופלים מהדברים האלה.
<ענת בן-דור: עוד משהו שאולי קשור לטכני ולמשאבים: ענייני שפה.
<ענת בן-דור: הראיונות נערכים הרבה פעמים בשפה שהיא לא שפת אם.
<ענת בן-דור: נכנסת קליינטית נפאלית.
<ענת בן-דור: הפקידה לא שולטת די הצורך באנגלית.
<ענת בן-דור: השפה נערכת בעברית.
<ענת בן-דור: ואגב, לפעמים הקליינטית כל כך לחוצה מהמעמד – כל שאלה ששואלים היא אומרת: כן, כן, כן, כן, כן.
<ענת בן-דור: מה "כן"?
<ענת בן-דור: זה לא כן?
זבולון כלפה: נקודה אחרונה ברשותך, כי אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לאחרים.
<ענת בן-דור: וזה אולי שאלה שהיא באמת יותר מערכתית, אבל מנגנוני הביקורת על ההליך הזה לא מספקים.
<ענת בן-דור: קודם כל, אגב, יש זכויות שאנשים לא מכירים.
<ענת בן-דור: אתה יכול לבקש את הפרוטוקול של הדיון – רוב הקליינטים שלי בכלל לא שמעו על זה.
<ענת בן-דור: אחר כך צריך - - - לוועדת השגה.
<ענת בן-דור: ועדת השגה – משרד הפנים לא עונה לוועדת השגה.
<ענת בן-דור: שנה, שנתיים.
<ענת בן-דור: החיים נמשכים בינתיים.
<עמוס ארבל: למה הוא לא עונה?
<ענת בן-דור: הוא לא עונה.
<ענת בן-דור: בוא לוועדת השגה ירושלים ותנסה אתה להתדיין.
<ענת בן-דור: ואני אעצור פה.
<ענת בן-דור: יש לי עוד הרבה ביקורת על העניין הזה של ועדת השגה, וכן על.
<ענת בן-דור: אולי בהמשך.
זבולון כלפה: עורכת-הדין ליאת שטיינברג.
<ליאת שטיינברג: אני רוצה להתחיל דווקא מהצד הפרקטי.
<ליאת שטיינברג: כמובן שאני מצטרפת כאן לחברתי, לעורכת-הדין ענת בן-דור.
זבולון כלפה: רק תפקידך בכל - - -
<ליאת שטיינברג: אני מייצגת כאן את כל הזוגות שנמצאים כאן.
<ליאת שטיינברג: אם זה את - - -
זבולון כלפה: הרבה מהזוגות שנמצאים פה.
<ליאת שטיינברג: כל הזוגות שנמצאים כאן.
<ליאת שטיינברג: כולם על ילדים.
<ליאת שטיינברג: כולם לא ארבעה חודשים מנסים להסדיר את המעמד, אלא מדובר כאן בשנים.
<ליאת שטיינברג: אני לא אכנס לתיק פרטני כזה או אחר, כי אני מסתמכת על הצהרתו של מר עמוס ארבל, שאני מניחה שיצא לך לשמוע את שמי.
<ליאת שטיינברג: ולדבריך כאן אמרת שברגע שמגישים את הבקשה וברגע שאפילו מוזמנים לשימוע והבקשה נבדקת – בני הזוג, בת הזוג או בן הזוג אמורים לקבל ב-1.
<ליאת שטיינברג: אם כך הם פני הדברים - - -
<עמוס ארבל: במידה ואין שום דבר שהוא מונע מלהתחיל את התהליך.
<ליאת שטיינברג: בגלל זה חברת הכנסת ובצדק אמרה לך: מהם הדברים?
<ליאת שטיינברג: מהם הדברים?
<ליאת שטיינברג: אי דרכון?
<ליאת שטיינברג: לכל אחד מלקוחותיי יש כאן דרכון.
<עמוס ארבל: לצערי, לא.
<ליאת שטיינברג: אז אני אומרת לך: לכל אחד - - -
<עמוס ארבל: תעודות מאומתות - - -
זבולון כלפה: סליחה, רגע, מר עמוס ארבל, זה לא מתנהל בצורה הזו.
<ליאת שטיינברג: אני רק רוצה פשוט לוודא - - -
זבולון כלפה: זמן הדיבור שלך כרגע.
זבולון כלפה: לא, את לא מנהלת תחקיר איתו כרגע, בסדר?
<ליאת שטיינברג: לא, לא, אני רק רוצה לוודא שבאמת הבנתי שכל אחד מהזוגות - - -
זבולון כלפה: אנחנו לא יושבים פה לקישוט.
זבולון כלפה: חברי הכנסת יש להם תפקיד אקטיבי בעניין.
<ליאת שטיינברג: אם כך היו פני הדברים, המצב היה הרבה יותר טוב.
זבולון כלפה: השתנתה.
זבולון כלפה: יש כנסת חדשה, חברי כנסת חדשים.
<ליאת שטיינברג: אז אם כך הם פני הדברים באמת תבורך הוועדה שקיבלנו כאן משהו אופרטיבי, שזוגות שמגישים בקשה יוכלו לקבל ב-1 על - - -
זבולון כלפה: בהנחה שאין בעיות, כמו שנאמר פה.
<ליאת שטיינברג: בהנחה שאין בעיה של דרכון, אין בעיות של - - -
עדי קול: שיגיד לנו מה הבעיות.
עדי קול: מה רשימת הבעיות – אנחנו - - -
זבולון כלפה: סליחה, רגע, חברת הכנסת עדי קול.
עדי קול: אבל אתה אומר לי - - -
זבולון כלפה: רגע, תיכף נגיע - - -
<עמוס ארבל: את לא רוצה שאנחנו פה נשב ונקריא - - -
עדי קול: היושב-ראש ביקש ממך את הנהלים לוועדה.
עדי קול: אני רק - - - שיהיה כאן - - -.
עדי קול: זה הכול.
<עמוס ארבל: בבקשה - - -
זבולון כלפה: אנחנו נקבל את הכול.
זבולון כלפה: נקבל את הכול.
זבולון כלפה: סבלנות.
<עמוס ארבל: הנוהל לא סודי.
<עמוס ארבל: הוא מפורסם באתר האינטרנט.
<ליאת שטיינברג: לכן יש נהלים.
<ליאת שטיינברג: יש נוהל לזוגות נשואים, ויש נוהל לזוגות שאינם נשואים, אפילו בני אותו מין.
<ליאת שטיינברג: אבל מה שקורה בשטח, הבעיה כאן, העיקרית, זה שיש סמכות לפקיד, שכמו שאמרה חברת הכנסת עדי קול, שהוא לא מקצועי לסגור בסופו של דבר את הבקשה, לא בגלל מסמכים חסרים אלא בגלל מילות הקסם: לא התרשמנו מכנות הקשר.
<עמוס ארבל: לפי מה את קובעת שהוא לא מקצועי?
זבולון כלפה: סליחה, מר עמוס ארבל.
זבולון כלפה: אני אתן לך להגיב בסוף.
<ליאת שטיינברג: המון בקשות נדחות בגלל מילות הקסם האלה.
מיכל רוזין: לא אמרנו לא מקצועי, אמרנו לא מותאם לנושא.
זבולון כלפה: חברת הכנסת מיכל רוזין, די.
עדי קול: לא בעל הכישורים הנדרשים.
זבולון כלפה: כבר ניהלתי ישיבות עם מאות אנשים, לא היה לי קשה כמו הישיבה הזו.
זבולון כלפה: בבקשה, עורכת-הדין ליאת שטיינברג.
<ליאת שטיינברג: אני חושבת שהבעיה העיקרית היא שהסמכות בסופו של דבר נתונה לאותו פקיד שאין לו את ההשכלה המתאימה, לסיים במילות הקסם: לא התרשמנו מכנות הקשר.
<ליאת שטיינברג: לא להתרשם מכנות הקשר, כמו שנאמרו כאן הדברים, זה דבר סובייקטיבי של אותה אחת, אבל אין לה את הכישורים המתאימים.
<ליאת שטיינברג: יש לי כאן – מבלי להיכנס לתיק כזה או אחר – יש לי כאן זוגות, שיש חוות-דעת סוציאליות של עובדות סוציאליות שמדברות ומתארות תא משפחתי, זוגיות, שהדבר היחיד שמעיב על הקשר הוא רק משרד הפנים, וזה הדבר היחיד שחוסם אותם מלהמשיך ולהגדיל את התא המשפחתי.
<ליאת שטיינברג: כל אחד מהזוגות זה זוגות עם ילדים.
<ליאת שטיינברג: אני סבורה שברגע שיש ילד משותף – יותר קשר מזה?
<ליאת שטיינברג: ילד, שיש מכתבים מהגננת, יש מכתבים מהמוסדות של הילדים, ילד שרוצה לגדול עם האבא והאימא.
<ליאת שטיינברג: איך ייתכן שפקידה של משרד הפנים, עם כל הכבוד ויש כבוד, ויש צורך באמת לבקר ולבדוק כל זוג, ולבדוק שבאמת לא מדובר כאן בנישואין פיקטיביים, ולא מדובר כאן בקשרים פיקטיביים, אבל לא ייתכן שבקלות כזו מבטלים נישואין שהם נישואין לכל דבר, ומסכמים את זה במילים: לא התרשמנו מכנות הקשר.
<ליאת שטיינברג: יש כאן זוגות נשואים, יש כאן זוגות עם ילדים.
<ליאת שטיינברג: הנטל, לעניות דעתי, צריך לעבור למשרד הפנים.
<ליאת שטיינברג: לבוא ולסתור למה, למרות שיש כאן ילד, למרות שיש כאן חיים תחת קורת גג אחת, למה למרות זאת אתם חושבים שהמעמד צריך להינתן באופן כמעט אוטומט ברגע שמדובר כאן בנישואין ומדובר כאן על אחת כמה וכמה בילד, אלא אם כן משרד הפנים יציג ראיות אחרות.
<ליאת שטיינברג: אבל לא ייתכן שמדובר כאן לא בארבעה חודשים כמו שחברת הכנסת מיכל רוזין אמרה, אלא מדובר כאן בשנים.
<ליאת שטיינברג: מדובר פה בזוג ששמונה שנים, שעכשיו עובר - - -
זבולון כלפה: טוב, אנחנו לא דנים ספציפית, כרגע.
זבולון כלפה: תודה רבה בכל מקרה, עורכת-הדין ליאת שטיינברג.
זבולון כלפה: מר גבי מלכה.
זבולון כלפה: אנחנו לא דנים ספציפית, אלא במישור העקרוני, ברשותך.
<גבריאל משה מלכה: במישור העקרוני.
<גבריאל משה מלכה: כמו שאמר מר עמוס ארבל, שהוא נותן ב-1, הוא נותן לא דרך תקשורת ולא דרך שום דבר.
<גבריאל משה מלכה: אשתי טאניה נמצאת פה 13 שנה, כבודו.
<גבריאל משה מלכה: 13 שנה היא פה.
<גבריאל משה מלכה: היא קיבלה ב-1 לשלושה חודשים בגלל הגברת צופית גרנט, שהיא הלכה איתה בקטע של "אבודים".
<גבריאל משה מלכה: הנה, זה פה, הדרכון פה, מראה לך אותו – 13 שנה קיבלה לשלושה חודשים.
<גבריאל משה מלכה: שלושה חודשים בלבד היא קיבלה ושום מעמד.
<גבריאל משה מלכה: ואם לא הייתה תקשורת, חברת הכנסת עדי קול לא הייתה מכירה אותי, ולא הייתי מגיע לפה היום.
<גבריאל משה מלכה: אבל אני רק אומר שב-1 – הנה פה, הדרכון פה.
<גבריאל משה מלכה: פעם ראשונה קיבלתי לשלושה חודשים, ולחדש אותו לשלושה חודשים נוספים – שום דבר לא נותנים פה.
<גבריאל משה מלכה: שום דבר לא נתנו לה פה.
זבולון כלפה: טוב - - -
עדי קול: רק עוד בחורה אחת, בבקשה.
עדי קול: הגברת אילנה גילד.
<אילנה גילד: אני אילנה גילד, וזה בן זוגי דוידה גספריני.
<אילנה גילד: אני רוצה להתייחס למה שאמרת על – אני מתרגשת - - -
זבולון כלפה: את יכולה לשתות קצת מים, רגע.
זבולון כלפה: בנחת.
זבולון כלפה: ניתן לך את הזמן.
עדי קול: קודם כל, תודה שבאתם.
<אילנה גילד: אני רוצה להתייחס לשני דברים שאמרו: שיש נהלים עקרוניים שעל פיהם פועלים, ושהמסמכים מפורטים; ושמקבלים ב-1 ברגע שכל המסמכים מסודרים.
<אילנה גילד: זה לא נכון וזה לא נכון.
<אילנה גילד: אני יכולה להעיד ברמה האישית, אני יכולה להעיד – יש לי כמה וכמה זוגות חברים שהם ישראלים עם בני או בנות זוג שאינם ישראלים וזה לא נכון.
<אילנה גילד: לקבל את רשימת המסמכים שצריך להביא לריאיון היא משימה בלתי אפשרית.
<אילנה גילד: משימה בלתי אפשרית.
<אילנה גילד: עבור הריאיון הראשון יש לי שלוש רשימות שונות.
<אילנה גילד: הלכנו על הרשימה הארוכה והמפורטת ביותר, ועדיין, כשהגענו ביקשו מאיתנו משהו שלא היה באף אחת מהרשימות.
עדי קול: מה?
מיכל רוזין: מה, למשל?
זבולון כלפה: רגע, שנייה.
זבולון כלפה: תמשיכי רגע, בבקשה.
<אילנה גילד: מסמך נוסף שלא היה ברשימות.
<אילנה גילד: כשחזרנו והבאנו את המסמך הזה, קבעו לנו ריאיון - - -
זבולון כלפה: דרך אגב, מה המשמעות של ב-1, להבנתך?
זבולון כלפה: כשאת מקבלת ב-1 - - -
<אילנה גילד: ויזת עבודה.
<אילנה גילד: זה תייר עם - - -
זבולון כלפה: והנושא של ביטוח רפואי בארץ, זה מכסה את זה?
זבולון כלפה: זה כולל?
<אילנה גילד: לא.
<אילנה גילד: ממש לא.
זבולון כלפה: לא כולל את זה.
<עמוס ארבל: רק א-5.
<אילנה גילד: אנחנו משלמים ביטוח פרטי.
זבולון כלפה: רק האפשרות לעבוד בצורה לגלית.
<אילנה גילד: לנו יש ביטוח רפואי פרטי.
<אילנה גילד: שנינו עובדים ומשלמים מיסים.
<אילנה גילד: נקבע לנו ריאיון שלושה או ארבעה חודשים אחרי שהבאנו את כל המסמכים שהיו לנו.
<אילנה גילד: בתקופה הזאת לא קיבלנו ב-1.
<אילנה גילד: אני הייתי מפרנסת יחידה הרבה מאוד זמן בגלל הדברים האלה.
<אילנה גילד: זה עול מאוד כבד בין אם את מפרנסת או מפרנס.
<אילנה גילד: וכל העניין הזה של כנות: מאוד חשוב לי להגיד על כנות הקשר.
<אילנה גילד: אין לי ספק שבכל מדינה שמהגרים – אני כתבתי לחברים שלי שהיגרו לקנדה שהם זוג.
<אילנה גילד: אין לי ספק שצריך את זה.
<אילנה גילד: צריך להראות, באמת.
<אילנה גילד: אבל שבע שנים?
<אילנה גילד: שבע שנים אני צריכה להוכיח את הקשר שלי?
<אילנה גילד: שבע שנים אני צריכה כל חודש לצלם את כל החשבונות שלי: חשמל, טלפון, ויזה – הכול.
<אילנה גילד: אני צריכה להביא מכתבים מהשכנים, מהחברים, מהמשפחה, שהקשר שלי אמיתי.
<אילנה גילד: שבע שנים.
<אילנה גילד: יש לנו הסכם חיים משותפים שנערך אצל עורך-דין ואושר בבית-המשפט לענייני משפחה של מדינת ישראל.
<אילנה גילד: זה לא מספיק?
זבולון כלפה: רק לפני שאנחנו עוברים לסבב נוסף של סיכומים, מה שנקרא, הייתי שמח מצדכם, מר עמוס ארבל, יש פה בסופו של דבר תהליך שבמידה מסוימת יש בו מורכבות רבה מאוד.
זבולון כלפה: מצד אחד, חייבת להיות איזושהי מדיניות ברורה ואחידה שהיא תקפה לכל הארץ.
זבולון כלפה: אני רוצה להעיר לגבי ההערות שנשמעו פה, שבוודאי יש משמעות רבה מאוד לשפה, להבנה של המנטליות של המקומות שמהם הם באים.
זבולון כלפה: כי בסוף, לא יעלה על הדעת שישאלו אדם שהגיע מאזור אפריקה את השאלות שישאלו אדם שהגיע מאירופה.
זבולון כלפה: כי לא יעזור כלום – יש מנטליות שונה בין המדינות השונות.
זבולון כלפה: אבל אין ספק, דבר אחד ברור, שמכיוון שעסקינן בסוגיות אישיות רבות, חשוב שגם זה ייעשה בצורה, הייתי אומר, הכי אנושית והכי אינטימית שרק אפשר.
זבולון כלפה: כי הרי, בסופו של דבר, אנשים נדרשים במסגרת אותו נוהל או אותו – אני לא יודע איך לקרוא לזה – תחקיר או הליך – לא משנה.
זבולון כלפה: איך שלא נקרא לדבר הזה – בעצם, לחשוף את הנקודות המאוד פרטיות ואינטימיות שלהם בסיטואציות הללו.
זבולון כלפה: אז אני אשמח לדעת, כי זו נקודה מאוד משמעותית להבין, האם יש פה תופעה של בעיה או שבאת יש פה בסוף משהו בקצה.
זבולון כלפה: לכן, הנתונים המספריים הם מאוד-מאוד קריטיים כדי להבין את תמונת המצב.
זבולון כלפה: כי הרבה פעמים אנחנו נוקטים בפעולות של חוסר איזון כי אנחנו רצים מהר מאוד לאיזושהי הבנה, כי התמונות מתמקדות שם, וליבי עם התמונות כי אני מבין את המשמעות של הדבר הזה.
זבולון כלפה: אבל בסוף זו לא התמונה הכוללת, כי התמונה הכוללת היא באמת הרבה יותר מורכבת והיא נותנת מענה.
זבולון כלפה: עכשיו, לנו פה, כרגע, בדיונים שאנחנו נמצאים פה היום, לנו אין את הנתונים המספריים.
זבולון כלפה: אין לנו את היכולת לבחון את הדברים בצורה הזו.
זבולון כלפה: ולכאורה, ממה שאנחנו רואים ושומעים פה, זה נראה שהנושא הזה של הכשרת אותם עובדים טעון שיפור משמעותי.
זבולון כלפה: ההטמעה של הנוהל צריכה להיות הרבה יותר משמעותית, ונקרא לזה אסרטיבית.
זבולון כלפה: כי זה נראה – עוד פעם, זו לא עבודה פשוטה, אני מתאר לעצמי.
זבולון כלפה: לחטט בחייהם של אחרים – אף אחד לא רוצה לעשות את הדבר הזה.
זבולון כלפה: אבל מצד שני, גם ברור לכולנו שההליך הזה הוא נדרש.
זבולון כלפה: זאת אומרת, לא יעלה על הדעת שתהיה מדינה שתתיר בצורה חופשית לגמרי.
זבולון כלפה: זאת אומרת, הדברים צריכים לעבור איזשהו סינון.
זבולון כלפה: אבל מצד שני, חובתנו כמדינה, ודאי כמדינה יהודית אבל בכלל כמדינה דמוקרטית, ליצור פה את האיזונים הנכונים בין הצורך: מצד אחד, לבקר את הנכנסים; לבין, מצד שני, גם-כן לשמור על כבודם של האנשים.
זבולון כלפה: ולצורך העניין, גם אם אחרי כל התהליך של אותה בדיקה ואותו בירור יתברר שהם צריכים או להישאר פה או לעזוב פה – לא משנה.
זבולון כלפה: איך שלא יהיה.
זבולון כלפה: תוך כדי ההליך פה, אני אומר עוד פעם: אתה התייחסת פה לנקודה, אני נתפסתי לנקודה הזאת של ב-1.
זבולון כלפה: כי בעצם, במידה מסוימת זה נותן איזשהו הליך של עוגן של בעצם הרגשה, התחושה של האנשים, שאנחנו נמצאים על איזשהו הליך, לקראת הסדרה כזו או אחרת.
זבולון כלפה: ולכאורה, ממה שאני הבנתי מדבריך, לכאורה זה הליך מאוד פשוט.
זבולון כלפה: זאת אומרת, כל מי שהגיש את המסמכים.
זבולון כלפה: והתהליך, לצורך העניין, הוא טכני לחלוטין – ככה אני מבין בשלב הזה – בעצם - - -
<עמוס ארבל: למרביתם כן.
זבולון כלפה: למרביתם.
<עמוס ארבל: כמו פה.
<עמוס ארבל: אלה - - - אלה שקיבלו - - -
עדי קול: - - - הגשת נתונים ואנחנו גם.
זבולון כלפה: אני כבר אומר מראש, אנחנו, לצורך העניין, אחרי שנקבל את אותם נתונים ואת הנהלים וכל הדברים שביקשנו לפני כן, אנחנו נשמח לקיים דיון נוסף במידה ויהיה צורך.
זבולון כלפה: יכול להיות שהנתונים יראו והמציאות תראה שבאמת אין פה בעיה.
זבולון כלפה: אבל חשוב לנו לדבר הזה לקבל פה היקף על פני ציר של זמן.
זבולון כלפה: זאת אומרת, לא התייחסות לשנה אחת בלבד, אלא לפחות מ-2013-2011 – קרי, שלוש שנים.
זבולון כלפה: - - - פרספקטיבה שבעצם מראה מדיניות, מראה כיוון, ונשמח לראות את זה.
זבולון כלפה: דרך אגב, אם אפשר גם לקבל את זה בחתך של הרשויות השונות בגאוגרפיה בארץ.
זבולון כלפה: זאת אומרת, כדי שנוכל לבחון.
זבולון כלפה: יכול להיות שבאמת יש בעיה ספציפית עם רשות מסוימת בעיר מסוימת, ואז נוכל לסייע בעניין כדי למקד את תשומת הלב.
זבולון כלפה: אני אשמח להתייחס להערות הללו.
מיכל רוזין: רגע, אני - - - שלוש שאלות - - -
עדי קול: - - - לשאול שאלות.
עדי קול: רגע, לא נתת לנו לשאול אותו שאלות.
זבולון כלפה: רגע, אני אתן לכן.
זבולון כלפה: אני אתן לכן.
מיכל רוזין: לפני שהוא עונה.
זבולון כלפה: אז לפני שהוא עונה.
זבולון כלפה: אבל בקצרה אם אפשר, דקה.
מיכל רוזין: אני רוצה לתת שלוש דוגמאות של מסמכים שהתבקשו להביא זוגות, ואני רוצה שתגיב על זה.
מיכל רוזין: אני אמרתי בתחילת דבריי, אני מכירה לפחות שלושה זוגות שקיבלו פה מעמד, אבל כל אחד היה תהליך שונה לגמרי.
מיכל רוזין: לא נמצאים פה הזוגות שקיבלו.
מיכל רוזין: אני מכירה כאלה שקיבלו, אבל נתתי דוגמה איך אין אחידות, וכל אחד זה סיפור שונה לחלוטין.
מיכל רוזין: שלוש נקודות לדוגמה – כי יש עוד הרבה – של מסמכים שהתבקשו: דרכון בתוקף – אתם מתעקשים על שנתיים.
מיכל רוזין: האם אדם שמגיע לפה עם דרכון בתוקף שנה וחצי, ויש בעיה לחדש בגלל שגרירות כזאת או אחרת או קונסוליה כזאת או אחרת – מדוע זה נתקע?
מיכל רוזין: שתיים, תעודת רווקות.
מיכל רוזין: לא בכל מדינה יש בכלל את המוסד הזה של תעודת רווקות.
מיכל רוזין: בכלל זה הזוי שבמדינת ישראל יש, אבל את זה נניח בצד לדיונים אחרים.
מיכל רוזין: תעודת רווקות.
מיכל רוזין: דבר שלישי, תעודת יושר.
מיכל רוזין: יש כאלה שביקשו להביא תעודת יושר.
מיכל רוזין: כדי לקבל תעודת יושר הם לא יכולים לעשות את זה דרך קונסוליה או שגרירות.
מיכל רוזין: הם צריכים לנסוע למדינה, לעבור כל מיני - - -
זבולון כלפה: בול בזמן.
זבולון כלפה: חברת הכנסת עדי קול.
עדי קול: שתי שאלות של דברים שלא התייחסנו אליהם: אחד, לגבי בדיקת הרקמות.
עדי קול: פסק-דין וייס קבע שאתם לא צריכים לבקש, בטח שלא כבקשה ראשונה את בדיקת הרקמות.
עדי קול: ואנחנו שומעים עוד ועוד מקרים – יש ילד ואתם בודקים בדיקת רקמות.
עדי קול: יש פה מקרים כאלה.
עדי קול: ישבו כאן.
עדי קול: אז שוב תגיד: יש הבדל בין הנוהל.
עדי קול: אני אשמח לדעת את הדבר הזה.