GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נסים זאב: בואו נראה איך מיישמים את זה הלכה למעשה.
נסים זאב: אני אומר לך שאני לא רואה את ההסדר בדרך אלא אני רואה את החולשה של הממשלה הזאת.
נסים זאב: אני רואה איך היא יושבת על הברכיים ושיעשו טובה, שיסכימו למה שגזלו ושלא יגזלו עוד.
נסים זאב: רק סיפור קצר כדי להמחיש מה זה מאבק בין קבוצות.
נסים זאב: מסופר על מישהו שגנבו לו ג'יפ ובכל זאת החזירו לו את הג'יפ בתמורה לתשלום סכום כלשהו.
נסים זאב: בסוף התברר שבגלל שהוא שילם למישהו, הוא סכסוך בין שתי המאפיות.
נסים זאב: זה הגיע למצב שהוא חייב לשלם דמי חסות על גופו שני מיליון ו-400 אלף שקלים.
נסים זאב: זאת אומרת, גם אם הג'יפ עלה מאה או מאתיים או 300 אלף שקלים, בגלל שהוא גרם לסכסוך, הוא צריך לשלם מיליונים.
נסים זאב: זאת אומרת, יש כאן סחיטה ואיומים שמתמשכים.
נסים זאב: אנשים מאוימים חוששים לפנות למשטרה כי הם לא יודעים האם באמת למשטרה יש את היכולות והאם היא מסוגלת להגן או לא מסוגלת ואת זה הציבור לא יודע.
נסים זאב: לכן אנחנו חייבים להקים את קול הזעקה וגם לתת את התשובה לציבור.
אורית סטרוק: אדוני היושב ראש, אני מזדהה כמובן עם כל מה שאמר חבר הכנסת נסים זאב אבל אני רציתי בכל זאת להתמקד במקום אחד וזה שער בנימין ואומר למה אני רוצה להתמקד במקום הזה.
אורית סטרוק: המקום הוא סוג של מיני קוסמוס של הבעיה ומיני קוסמוס מחודד במיוחד כי בתוך שער בנימין, באתר בו מתנהל הפרוטקשן הזה, יושבת תחנת משטרה וגם הצלחנו להביא לכאן לוועדה – ואני רוצה שנשמע אותם – אנשים שיכולים לספר על שיתופי פעולה.
אורית סטרוק: נמצא כאן האדון חזי והאדון ניר שיוכלו להתייחס.
אורית סטרוק: לפי העדויות שלהם יש גם סוג של שיתוף פעולה בין המשטרה לבין אותם בדואים שגובים את דמי החסות.
אורית סטרוק: אנחנו הולכים לומר דברים קשים על התחנה בבנימין אבל קודם כל צריך לאחל איחולי החלמה מהירה לשוטר מתחנת בנימין שנפצע אתמול ולחזק את ידיכם השוטרים שאתם שומרים עלינו ועל ביטחוננו.
אורית סטרוק: גם אם אני אגיד דברים של ביקורת, בראש ובראשונה אנחנו יודעים להכיר תודה על מה שאתם עושים ביום יום.
אורית סטרוק: אני הזדעזעתי מאוד מהביטוי הזה ששמעתי היום לראשונה מפיך.
אורית סטרוק: הביטוי סד"ח.
אורית סטרוק: סחיטת דמי חסות.
אורית סטרוק: מה שיש לו ראשי תיבות, זה כבר דבר לגמרי נפוץ.
אורית סטרוק: אם מדברים על סד"ח, זה כמו שפעם היו בקבוקי תבערה והיום אין אלא יש רק בקת"בים כי יש כל כך הרבה שזורקים.
אורית סטרוק: כך לגבי סד"ח ובעיני זה נורא ואיום.
אורית סטרוק: הסיפור הזה של דמי החסות, הרי המתיישבים הראשונים שהגיעו לארץ ישראל לפני 150 שנים, הם היו קורבנות לדמי חסות כאלה ואז הם נאלצו או החליטו להקים את ארגון השומר כדי להשתחרר מהשיטה הזאת במסגרתה מי שפוגע בך גם שומר עליך כדי שהוא לא יפגע בך וכן הלאה וכן הלאה.
אורית סטרוק: לכן הוקם ארגון השומר ואחריו את ארגון ההגנה וכל המחתרות.
אורית סטרוק: היום יש לנו את צה"ל, גם את המשטרה, גם את השב"כ ובסוף כל הסיפור הזה של הסד"ח נמשך ועוד קיבל ראשי תיבות מזעזעים כאלה.
אורית סטרוק: הייתי רוצה לבקש שנשמע את האנשים עצמם.
אורית סטרוק: לפני ימים אחדים הייתי בוועדה שם דנו במה שקורה באזור E-1, השתלטות של בדואים על האזור וישב שם קצין משטרה – ועלה שם גם נושא דמי החסות – שאמר שנושא דמי החסות מוכר והוא ידוע ויש להם מה לומר בנושא הזה.
דוד צור: E-1 זה תחנת אדומים, לא?
אורית סטרוק: מעלה אדומים.
אורית סטרוק: הוא אמר שזה מוכר וזה ידוע.
דוד צור: הוא אמר איך הם מטפלים בזה?
אורית סטרוק: שם הוא לא אמר כי זה לא היה הנושא המרכזי, אבל מזה הבנתי שהמשטרה מכירה את הבעיה כבעיה.
אורית סטרוק: הוא אמר שזה מוכר, זה ידוע ויש להם מה לומר בעניין הזה.
אורית סטרוק: לכן נשמח לשמוע מה יש להם לומר.
נסים זאב: אם למשטרה גם ידועה הבעיה שאפילו מע"צ נאלץ לשלם דמי חסות לבדואים?
דוד צור: מר פייגלין, גם אתה רוצה להתייחס?
משה זלמן פייגלין: אני שומע את הדברים.
משה זלמן פייגלין: זאב דיבר על נתניה, על אזור המרכז, חברת הכנסת סטרוק דיברה על בנימין ואני רוצה לדבר מעט על הנגב ולהשליך מכך למשהו מהותי של מה שקורה במדינה כולה.
משה זלמן פייגלין: בדיוק חבר הכנסת זאב התחיל לומר שאפילו חברת החשמל משלמת פרוטקשן בנגב, סד"ח אתה קורא לזה, כדי שבערד יהיה חשמל.
משה זלמן פייגלין: תושבי ערד מקבלים חשמל בזכות פרוטקשן ואנחנו כמובן משלמים את הפרוטקשן הזה דרך חשבונות החשמל שלנו.
משה זלמן פייגלין: אני רוצה לספר סיפור.
משה זלמן פייגלין: אחד מחברי הכנסת שעובד על הכנת חוק ההסדרה לבדואים, שאלתי אותו – בחור מאוד חביב ונחמד – למה שהם יקיימו את החוק הזה אם הם לא קיימו את החוק עד עכשיו.
משה זלמן פייגלין: הוא אמר לי שעכשיו כשהוא נותן להם כל כך הרבה, תהיה לו לגיטימציה לעמוד על כך שהחוק יתקיים.
משה זלמן פייגלין: אמרתי לו שזה מזכיר לי שנתנו להם רובים ורבין זכרונו לברכה אמר שאם ירו עלינו פעם אחת, אנחנו ניכנס בהם.
דוד צור: הוא גם עשה את זה.
משה זלמן פייגלין: ראינו.
משה זלמן פייגלין: נכנסנו בהם ואנחנו שם עד היום.
משה זלמן פייגלין: לקחנו את הרובים חזרה.
משה זלמן פייגלין: ניצחנו את הטרור והכול בסדר.
משה זלמן פייגלין: או כששרון ברח מעזה, הוא אמר שתהיה לנו לגיטימציה בין לאומית ואם משם יתקיפו אותנו, ניכנס בהם.
משה זלמן פייגלין: כלומר, במלים אחרות, מדינת ישראל – וכאן אני עובר לנושא הכללי ולא רק מה שקורה בנגב, שזה הרבה מעבר לנושא הקרקעות, אני חשבתי שמדובר בעיקר בבדואים אבל מדובר גם ביהודים ומדובר בכלל באובדן הלגיטימציה הקיומית של מדינת ישראל.
דוד צור: אני לא יודע אם זה ירגיע אותך, אבל אני חייב לומר לך שלצערי עבירת הסד"ח נפוצה גם בקרב יהודים ליהודים.
משה זלמן פייגלין: אמרתי את זה.
דוד צור: כל תהליך מחזור הבקבוקים לדוגמה, שהוא מבורך ביותר, או ניקיון הצ'קים.
דוד צור: זה לא עניין לאומני.
משה זלמן פייגלין: זה בדיוק מה שאמרתי.
משה זלמן פייגלין: אמרתי שמדובר כאן במשהו שהוא יותר מהותי אפילו מהסכסוך הלאומי.
משה זלמן פייגלין: כשמתלווה לזה גם עניין לאומי, זה עוד יותר חזק.
משה זלמן פייגלין: תפקידה הבסיסי ביותר של המדינה הוא בביטחון כלפי חוץ וכלפי פנים.
משה זלמן פייגלין: כל שאר העניינים – סעד, תיירות, תשתיות, שיטות כלכליות שונות – כמו שאומר הרמב"ם, מלך עושה לו מלחמות ומשפט.
משה זלמן פייגלין: אם את זה המדינה לא מצליחה לספק, את ביטחון תושביה, אין מדינה.
משה זלמן פייגלין: צריך להבין שהתופעה בה אנחנו מדברים כרגע היא תופעה שמשמעותה שהתמונה שנקראת מדינת ישראל הולכת ומתפוגגת.
משה זלמן פייגלין: זה לא דבר של מה בכך.
משה זלמן פייגלין: זה דבר שאם לא נתפוס אותו עכשיו, פשוט אין מדינה.
<חזי בינה: שמי חזי בינה.
<חזי בינה: אני מנכ"ל חברה יזמית אינסט בינה בע"מ.
<חזי בינה: אנחנו יוזמים פרויקטים למגורים ולמסחר בכל הארץ ובשער בנימין אנחנו בונים קומפלקס של משרדים, גן אירועים, מפעל מזון ומשרדים.
<חזי בינה: שם, כבר במהלך הבנייה, הגיעו אלינו פניות לתשלום פרוטקשן.
<חזי בינה: הם קוראים לזה דמי שמירה על המקום, שמירה על החומרים, שמירה על הציוד.
<חזי בינה: לאחר שאתה מסביר להם שאין לך צורך בדברים כאלה, החומרים האלה הם לא שלנו כחברה יזמית אלא הם של הקבלן, הם פונים לקבלנים שמבצעים בשטח וחלקם משלמים וחלקם לא.
<חזי בינה: ברגע שהייתה התחלפות קבלנים ולא שולם להם באותו חודש, הם פרצו לאתר של ניהול הפרויקט שם וגנבו את כל הציוד שהיה במקום.
<חזי בינה: היום כשהבניין הוא כבר בשלבי סיום וחלקו מאוכלס, שוב הגיעה דרישה מסודרת.
<חזי בינה: מגיעה משפחה, אבא, דודים, הבן, הם אפילו משאירים כרטיסי ביקור.
דוד צור: איזה אזור זה?
<חזי בינה: ארבע דקות מירושלים.
<חזי בינה: אזור תעשייה שער בנימין.
<חזי בינה: זה אזור תעשייה שהוקם ביוזמת משרד התמ"ת וכדי לקבל שם מגרשים היינו זקוקים להמלצה מהתמ"ת על מפעל מאושר כדי שנוכל לבנות שם.
דוד צור: הפניתם למשטרה את הפניות האלה?
<חזי בינה: כמובן.
<חזי בינה: לאחר הפריצה הנוספת שהייתה ממש עכשיו, בשמחת תורה.
דוד צור: לא על הפריצה אלא על הפנייה לדמי חסות כפי שזה נקרא.
<חזי בינה: כן.
<חזי בינה: הם מודעים לזה.
דוד צור: לא מודעים.
דוד צור: אני שואל אם הפנית תלונה מסודרת.
דוד צור: אמרת שפלוני אלמוני בא אליך בתאריך זה וזה?
<חזי בינה: הם שואלים האם הוא הזכיר במפורש דמי חסות או שהוא ביקש עבור שמירה.
<חזי בינה: כמובן שהוא אמר לי שהוא הציע את שירותיו בשמירה.
דוד צור: על פי חוק המכרזים.
<חזי בינה: אנחנו פטורים מחוק המכרזים.
<חזי בינה: הוא הציע את שירותיו כשומר וזאת הבעיה העיקרית בפניה המשטרה עומדת.
נסים זאב: לא משנה מה הוא עושה.
נסים זאב: השאלה מה הוא אומר.
<חזי בינה: המשטרה אפילו הציעה לאחרונה להזמין אותם שוב אלינו וכן לנסות לדבר אתם.
דוד צור: אתה לא חייב לפרט.
<חזי בינה: על מנת למשוך אותך בלשונם.
<חזי בינה: עדיין יש בעיה גדולה מבחינתי.
<חזי בינה: היות ואנחנו מושקעים שם בעשרות מיליוני שקלים, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו מצב שבו אנחנו לא מוגנים.
<חזי בינה: זאת אומרת, התשלום שהם דורשים ממני הוא תשלום של 3,000 שקלים בחודש, זה תשלום שהוא שווה לי את השקט הזה.
דוד צור: יש שם חברת אבטחה אחרת?
<חזי בינה: יש חברת אבטחה אחרת שאנחנו משלמים לה כל חודש.
<יסכה בינה: זה מתחם סגור.
דוד צור: רק תגידי מי את.
<יסכה בינה: אני אשתו ואני גם עורכת הדין של החברה.
דוד צור: אתם משלמים מס כמו בני זוג?
דוד צור: למרות שאנחנו כאן לא בוועדת הכספים.
<יסכה בינה: אני רוצה להוסיף שהמתחם הוא סגור.
<יסכה בינה: זאת אומרת, שער בנימין זה לא איזשהו מתחם פרוץ ולכן התרעומת.
דוד צור: חברת האבטחה אותה אתם מעסיקים ברישיון, היא נסחטת על ידם?
דוד צור: יש עימותים ביניהם?
<חזי בינה: לא.
<חזי בינה: אין להם שום בעיה.
אורית סטרוק: זה הופך את זה לסופר דוגמה.
משה זלמן פייגלין: בנושא המשפטי.
משה זלמן פייגלין: האם יש התייחסות בחוק ספציפית לסוג הזה של עבירה?
משה זלמן פייגלין: ואם כן, מהי?
דוד צור: תאגרו את השאלות.
דוד צור: נסיים לשמוע את התושבים.
נסים זאב: הרגישות של נושא סחיטה ואיומים, זה צריך להיות בדיוק כמו החוק של הטרדה מינית.
נסים זאב: זאת אומרת, לא צריך להטריד בפועל אלא מספיק שמסתכלים.
<חזי בינה: אני מבין את הבעייתיות של המשטרה שרוצה לעזור.
דוד צור: אתה לא אמור להבין.
דוד צור: אתה אזרח שאמור לקבל פתרון.
<חזי בינה: אני לא יכול לספק להם הכול, כיוון שבאיזשהו שלב, בעוד חודשיים, שלושה, ארבעה הבעיה תחזור והשוטרים יתחלפו.
דוד צור: אבל אתה כן אמור להתלונן.
אורית סטרוק: הוא התלונן.
דוד צור: עוד מישהו מהתושבים?
<יסכה בינה: אם אתה תלך להעיד, מה יקרה מחר בבוקר?
<יסכה בינה: הם ידעו שהלכת והעדת נגדם.
דוד צור: זאת כבר פילוסופיה אחרת.
נסים זאב: זה חלק מהעניין.
דוד צור: המשטרה יכולה להתערב בשני אופנים.
דוד צור: היא יכולה להתערב כאשר נודע לה שזה פחות או יותר מה שאת מכוונת, שאת דיווחת ואת רוצה לצאת מהתמונה וזה לגיטימי.
דוד צור: יש אפשרות שנייה בה אתם באים ומדווחים דיווח יותר אקטיבי ואתם לא חייבים לעשות את זה כי באמת יש לכם זכות מלאה להגנה.
דוד צור: תלונה חייבת להיות מוגשת כי המשטרה לא יכולה לפעול בחלל ריק.
אורית סטרוק: העוזר שלי עבר כמה עשרות אנשים שכולם סיפרו את הסיפור הזה של דמי חסות אבל להצליח להביא לכאן אנשים, שניים בלבד.
אורית סטרוק: ברגע שהוא אמר להם שאנחנו רוצים להביא אותם לוועדה, סגרו את הטלפון.
משה זלמן פייגלין: אני רוצה לשאול אותך שאלה כמי שהיה מפקד מחוז תל אביב.
משה זלמן פייגלין: אני יודע שהתיאור כאן של אתר בנייה בשער בנימין, הסיפור הזה קורה גם באזור המרכז.
משה זלמן פייגלין: אין כמעט אתר בנייה היום שאין בו דבר כזה.
משה זלמן פייגלין: כמה פניות אתה קיבלת כשוטר, כמפקד משטרה, מאנשים שפנו אליך?
דוד צור: ברור שאני אתייחס לזה.
דוד צור: זה עולם תוכן שמן הסתם הוא גם מוכר לי ואני חייב להגיד שגם כאשר הייתי אז בתפקיד וגם היום מהמקום בו אני נמצא, אני ביקורתי כלפי המערכת שלנו ולא בגלל דרך הטיפול שלה אלא בגלל שזה סימפטום לחוסר אמון במערכת.
דוד צור: זאת אומרת, אם האזרח היה מגיע להכרה שתלונה שלו תטופל ביד ברזל – ואני לא מדבר רק על המשטרה אלא בכלל על כל המערכת – איך מהר מאוד יביאו אותו לדין ובית המשפט ייתן לו מיד עונש כזה שיראו ויראו, והיו לנו כמה תיקים כאלה ואני אפילו גאה לציין אותם.
דוד צור: בתקופה בה דווקא לא הייתי שוטר במדים הכחולים אלא דווקא בירוקים, שני סיפורים מאוד מוכרים שעשינו עוד בימ"מ ברמלה, ממש ביימנו פועלים ונתנו לו לבוא ולהכות אותנו, וברגע שהוא היכה אותנו תפסנו אותו.
דוד צור: אגב, התיק נפל, היום מותר להגיד את זה, חוק התיישנות.
דוד צור: הכול צולם והוא חטף מכות שבסוף אי אפשר היה להגיש כתב אישום כי הכול היה חוזר אלינו כבומרנג.
דוד צור: היה את סיפור הטייחים המפורסם בראשון לציון שגם שם עשינו ביום גדול כדי להביא את התיק הזה והתיק הזה בסוף הובא לדין והאנשים האלה הלכו להרבה מאוד שנים.
דוד צור: אני יודע על תחנת לוד שם עשינו תיק דגל כנגד סחיטה של ערבים מלוד, משפחה מאוד חזקה שסחטה עד שבן אדם הגיע לפת לחם ובסוף אמר שהוא לא יכול כי העסק שלו פשט רגל.
דוד צור: הוא הגיע ושיתף פעולה לאורך כל הדרך והאיש קיבל 15 שנים בכלא.
דוד צור: זאת אומרת, בסוף היכולת להרתיע היא גם לייצר אמון וזה אולי המבחן הכי גדול של הארגון, לא רק של המשטרה אלא גם של הפרקליטות וגם של בתי המשפט בעיקר, ולכן בסוף, אם התהליך הזה לא ממצה את עצמו, זה מה שקורה.
דוד צור: עניתי לך ממש בקצרה.
דוד צור: אני יכול להגיד לך שעד היום מבחינתי זו אחת העבירות הכי מכעיסות אותי.
דוד צור: עד היום – ואני שנים לא במדים – אני מגיע לאכול בנמל בתל אביב או במסעדה אחרת ובגלל ההיכרות שיש לי עם האנשים אני שואל אותם האם העסק שלו מתנהל בסדר וכולי.
דוד צור: לרוב אני מקבל תשובה שלילית.
דוד צור: אני אתן לך להתבטא.
דוד צור: לצערי הפלגתי בסיפורים אבל אם יש לך משהו לתרום לנו לדיון, בבקשה.
דוד צור: אחרי כן נשמע את המשטרה ואת משרד המשפטים.
<ניר שכטמר: אני תושב מגרון.
<ניר שכטמר: כחודש לאחר שהגענו לישוב, למשכן החדש, המקרה שלנו היה המקרה השלישי.
<ניר שכטמר: מקרה ראשון, נגנב רכב.
<ניר שכטמר: מקרה שני, המשטרה התקשרה לבעלים של הרכב לומר לו שהם לוקחים את הרכב מהישוב מגרון לשער בנימין - כי עדיין לא היה שער ועדיין לא הייתה שמירה כמו שצריך – ושם הוא יהיה עד שהבעלים יבוא וייקח אותו.
<ניר שכטמר: ההורים שלי הגיעו אלינו לבקר אותנו בערב סוכות וכשיצאנו מהתפילה שמענו צפירות מאוד חזקות בישוב ולא הבנו מה זה.
<ניר שכטמר: שלחתי את אחד החיילים לבדוק מה קורה שם והוא אמר שפרצו לרכב למטה.
<ניר שכטמר: מסתבר שזה הרכב של ההורים שלי.
<ניר שכטמר: הגענו לשם וכמה דקות לאחר מכן הגיע הפורץ.
<ניר שכטמר: זיהיתי אותו כי ראיתי אוטו שחור שנוסע במהירות מהמקום.
<ניר שכטמר: הוא חזר.
<ניר שכטמר: באותו רגע הגיעה ניידת משטרה ותפסה אותו.
<ניר שכטמר: ברכב נמצאו כלי פריצה.
<ניר שכטמר: עד כאן הכול טוב ויפה.
<ניר שכטמר: התחילו להתקהל שם השומרים של שער בנימין והגיע עוד איזה בחור שאין לי מושג מי הוא והוא התחיל לדבר בטלפון בערבית.
<ניר שכטמר: שאלתי חבר שלי שהוא שוטר עם מי הוא מדבר, ושמעתי גם את השם, ואני אומר שם בדוי, יהודה מחוז ש"י.
<ניר שכטמר: זאת המילה ששמעתי.
<ניר שכטמר: שאלתי את חבר שלי השוטר מי זה והוא אמר שזה המפעיל שלו.
<ניר שכטמר: שאלתי אותו עם מי הוא מדבר והוא אמר לי שהוא מדבר עם האבא של הפורץ ואומר לו שהוא כבר יסגור את העניין.
<ניר שכטמר: העובד הערבי הזה, בדואי, התחיל לשאול אותי שאלות.
<ניר שכטמר: שאלתי אותו מי הוא ומה הוא רוצה ממני ושירד ממני.
<ניר שכטמר: אחרי זמן מה נכנסנו לניידת, נתתי תצהיר על כל מה שהיה שם ואותו בדואי נצמד לשמשה של השוטר והתחילו ביניהם חילופי דברים, לא בערבית אלא בעברית.
<ניר שכטמר: לא הבנתי למה השוטר נותן לו להציץ בתצהיר שלי.
<ניר שכטמר: פשוט מסתכל על התצהיר.
<ניר שכטמר: אני רק מציין שהשוטר שלקח ממני את התצהיר הוא ערבי.
<ניר שכטמר: לא שיש לי בעיה עם זה אלא אני רק מציין זאת.
דוד צור: שוטר מתחנת בנימין.
<ניר שכטמר: כן.
<ניר שכטמר: למה לא הבנתי למה הוא נותן לו להציץ בתצהיר.
<ניר שכטמר: אחרי כן הבנתי.
<ניר שכטמר: אחרי שעה וחצי סיימנו את הסיפור, השוטר אמר לי שאעלה לסוכה שלי, הכול בסדר, הם יטפלו באוטו.
<ניר שכטמר: שאלתי אותו מי דואג לאוטו והוא אמר שהם ייקחו אותו לבית אל, לבסיס, שם יהיה האוטו.
<ניר שכטמר: אחרי שעה וחצי הגיעה מונית לאסוף את ההורים שלי.
<ניר שכטמר: אנחנו יורדים למטה, השעה הייתה 11 בלילה, יושב גרר בכניסה לישוב, האוטו של ההורים שלי, אותו עובד ערבי, שוטר לידו ומנגב את האוטו מטביעות אצבע.
<ניר שכטמר: יש לנו עדויות של שלושה אנשים – אבא שלי, אני ועוד שוטר – שיש טביעות אצבע על האוטו.
<ניר שכטמר: ברגע שהעובד הזה הבדואי ראה אותנו, הוא נכנס לאוטו וברח.
<ניר שכטמר: אני רצתי לכיוון השוטר ושאלתי אותו למה הוא כאן.
<ניר שכטמר: הוא אמר לי שהוא לא יודע על מי אני מדבר.
<ניר שכטמר: אותו שוטר, לא שיש לי בעיה עם זה, גם היה ערבי וזה לא היה השוטר הראשון שהיה במקום.
<ניר שכטמר: הוא התחיל לצעוק עלי ואמר לי שהוא יעצור אותו, שהוא ייקח אותי.
<ניר שכטמר: שאלתי אותו למה הוא היה כאן.
<ניר שכטמר: התחננתי לאבא שלי שיתקשר למשטרה שוב אבל הוא לא היה מוכן.
<ניר שכטמר: מכיוון שאני שומר שבת וחג, לא יכולתי להתקשר.
<ניר שכטמר: אבא שלי ויתר, עלה למונית ונסע.
<ניר שכטמר: במוצאי החג התקשרתי למשטרה לשאול מה קורה ואמרו לי שהם בודקים את הסיפור.
<ניר שכטמר: אני חושב שעברו שלושה ימים, יומיים, עד שחזרו אלי.
<ניר שכטמר: התחננתי ושאלתי מה קורה עם האוטו ואמרו לי שזה בחקירה.
<ניר שכטמר: החוקר התקשר אלי.
<ניר שכטמר: נמצאו כלי פריצה באוטו של הפורץ.
<ניר שכטמר: הוא אמר לי שאין להם ראיות ואין להם כלום.
<ניר שכטמר: אמרתי לו שהיו כלי פריצה, זה שהבחור חזר עוד הפעם לאוטו, הפורץ, אלה לא ראיות?
<ניר שכטמר: אמר לי שאין לו מה להגיד יותר.
<ניר שכטמר: כמה ימים אחרי כן נכנס אלי אחד הקבלנים באזור.
דוד צור: יש לזה גם סוף טוב בסוף?
<ניר שכטמר: לא.
דוד צור: ספר לנו את הסוף הרע.
<ניר שכטמר: נכנס אלי אחד הקבלנים באזור, שמע שהייתה הפריצה, וסיפר לי במלים האלה: הוא הגיע לבנות את חלק מהישוב מגרון, כל ערב נעלם ציוד בשווי של 600, 700, 800 שקלים.
<ניר שכטמר: הוא ניגש לאחד מבעלי העסק באזור שאמר לו שיכיר את ג'מיל.
<ניר שכטמר: ג'מיל הוא אותו בחור שיודע מי המפעיל שלו במחוז ש"י, זה אותו בחור שניקה את האוטו מטביעות אצבע של אבא שלי והוא אמר לי במלים האלה: אני ישבתי אצל אבא שלו במאהל הבדואי ליד אדם עם ארבעה אחים שלו ואני כל חודש משלם לו שלושים אלף שקלים.
דוד צור: לשוטר.
<ניר שכטמר: לבדואי.
דוד צור: אתה הגשת תלונה נגד השוטר?
דוד צור: למח"ש.
<ניר שכטמר: מטבע הדברים ידעתי שאם אני אתלונן במח"ש, אני כבר אהפוך ממתלונן למשהו אחר.
דוד צור: למה מטבע הדברים?
<ניר שכטמר: כשביררתי את הדברים עם שני עורכי דין, הם אמרו לי שהם מצדיקים אותי וכי עדיף לי לא להתלונן.
<ניר שכטמר: אמרו לי לא להתלונן.
<ניר שכטמר: כשנכנסתי לתחנת בנימין להגיש את התלונה על ניסיון גניבת רכב, סיפרתי להם את כל הסיפור על ג'מיל ועל השוטר, ואמרו לי שאגיש תלונה, שיהיו אתי וכולי.
<ניר שכטמר: את התמימות שלהם, סליחה שאני אומר, לגבי מי זה ג'מיל, אני לא קניתי.
<ניר שכטמר: שני השוטרים שישבו מולי, הרגשתי שהם פשוט משטים בי וכאילו הם לא יודעים מי זה הבדואי שמפעיל את כל האזור.
<ניר שכטמר: שבוע, שבועיים, שלושה אחרי כן נגנבו בערך 250 עזים של רועי צאן ממש מעלינו.
<ניר שכטמר: אותו ג'מיל הגיע עם שני השוטרים לסיור, לבדוק מה קורה באזור.
<ניר שכטמר: אותו רועה צאן שאל למה הוא שם ומה הקשר שלו לסיפור הזה.
<ניר שכטמר: כמו שהיה אצלי, אותו סיפור.
דוד צור: אני מבקש שקודם כל המטה הארצי יאמר כמה דברים באופן כללי על הנושא, אם יש לך נתונים וגם מדיניות, ואחרי כן נשמע את מת"ח בנימין.
<אופיר לישנסקי: תודה רבה על ההזדמנות להופיע בפני הוועדה המכובדת הזאת.
<אופיר לישנסקי: הנושא הוא נושא כואב מאוד.
<אופיר לישנסקי: אחרי ההצגה שהציגו כאן חברי הכנסת המכובדים והאזרחים המאוד מכובדים גם הם, אנחנו מצטרפים בלב מלא לדברים.
<אופיר לישנסקי: אכן זאת תופעה קשה, פרזיטית, מכעיסה מאוד וכמו אתם הצגתם היא גם בעייתית מאוד.
<אופיר לישנסקי: אני רוצה לציין שבחוק אין עבירה של סד"ח.
<אופיר לישנסקי: יש עבירה של סחיטה באיומים, סעיף 428, סחיטה בכוח ותפיסת נכס בכוח, סעיף 430.
דוד צור: מה העונש עליה?
<אופיר לישנסקי: אם הסחיטה לא הצליחה, שבע שנים.
<אופיר לישנסקי: אם הסחיטה הצליחה, תשעה שנים.
<אופיר לישנסקי: את זה אומר החוק והחוק הוא מאוד ברור.
דוד צור: בדרך כלל יש לזה עבירות נלוות של אלימות ואז אתה יכול להגיע אתו גם לעשרים שנים.
<אופיר לישנסקי: כן.
<אופיר לישנסקי: אתה יכול לצבור עליו ובאחד המקרים עשינו זאת.
<אופיר לישנסקי: כפי שציינתם כאן נכוחה, הקושי המרכזי בעבירה הזאת הוא היעדר מתלונן.
<אופיר לישנסקי: כלומר, חוץ מלהתמודד עם העבריין ועם העבירה וצבירת הראיות, אנחנו מתמודדים כאן עם סיטואציה בה אין לך מתלונן, וכשאין לך מתלונן ואתה מגיע לבית המשפט - וזירת ההתמודדות של המשטרה היא בית המשפט – אתה לא מצליח הרבה פעמים להגיע לסף הראייתי הנדרש כדי להרשיע אותו.
<אופיר לישנסקי: כשאתה מגיע עם "המתלונן" לבית המשפט והוא שם על דוכן העדים אומר שדבריו הוצאו מהקשרם וכי מדובר בסכסוך עסקי – אתה בבעיה.
<אופיר לישנסקי: זה לא אומר שהמשטרה לא מחפשת דרכים להתמודד עם זה, אבל זה מצריך את המשטרה להשתמש בכלים טכנולוגיים ובשיטות מסוימות, כלים שלא נמצאים ברשות כל יחידות המשטרה אלא רק ביחידות מאוד ספציפיות, היחידות המיוחדות, הימ"רים.
דוד צור: שאל אותך חבר הכנסת זאב האם יש למשטרה את האמצעים המספיקים כדי לטפל בתופעה.
משה זלמן פייגלין: אני אוסיף לשאלה.
משה זלמן פייגלין: האם יש תיקוני חקיקה שלדעתך היו יכולים לסייע לך?
אורית סטרוק: גם אני אוסיף לשאלה.
אורית סטרוק: יש במשטרה מה שנקרא תיקי חשיפה.
<אופיר לישנסקי: נכון.
אורית סטרוק: ויש למשטרה מה שנקרא נוהל איתור מתלוננים.
אורית סטרוק: כמה משאבים אתם משקיעים במוטיבציה שלכם כיעד?
דוד צור: לדעתי אורית יכולה להיות כבר רב-פקד.
אורית סטרוק: תאמין לי שכן.
אורית סטרוק: הייתה תקופה – נדמה לי בתקופת קהלני – שהמשטרה החליטה שגניבות רכב זה יעד.
אורית סטרוק: האם זה יעד של המשטרה?
אורית סטרוק: כמה היא משקיעה?
<אופיר לישנסקי: אמת גברתי ואני אתייחס לזה בצורה מאוד מאוד מפורטת.
<אופיר לישנסקי: אכן זה יעד.
<אופיר לישנסקי: לגבי היקפי התופעה, כיוון שהתופעה הזאת היא תת תופעה בנושא של סחיטה, לבודד אותה מספרית זאת בעיה.
<אופיר לישנסקי: מבחינת התיקים של סחיטה, סחיטה באיומים ובכוח, ב-2012, ינואר-נובמבר, 1,060 תיקי סחיטה לעומת 1,170 תיקי סחיטה בשנת 2013.
<אופיר לישנסקי: אנחנו מדברים על עלייה של עשרה אחוזים שמבחינתנו זה דבר חיובי כי הרי מדובר בעבירה שהיא עבירת חשיפה.
דוד צור: כמה כתבי אישום הוגשו?
<אופיר לישנסקי: תכף נתייחס גם לנקודה של הגשת כתבי אישום.
<אופיר לישנסקי: אני רוצה קודם להתייחס למדיניות של המשטרה והשר.
<אופיר לישנסקי: הנושא הזה מטופל במשטרה למעשה בצורה מאוד מעמיקה שלוש שנים לפחות.
<אופיר לישנסקי: המשטרה עוסקת בזה כלל הזמן ובשלוש השנים האחרונות התבצעה עבודת מיפוי מודיעינית מאוד מעמיקה, נעשו הרבה מאוד עבודות מטה על הנושא הזה כאשר הנושא הושם בראש סדר העדיפויות של השר לביטחון פנים, המפכ"ל ופיקוד המשטרה.
<אופיר לישנסקי: הביטוי של זה הוא הכנסת הנושא הזה כנושא חובה במסגרת תכנית המודיעין המשטרתית כאשר כל ימ"ר למעשה מחויב להכריז על כנופיות, במסגרת אותו מיפוי, שהוא מחויב לפצח אותן כאשר בפיצוח הכוונה היא לבצע מעצרים ולהגיש כתבי אישום בנושא הזה.
<אופיר לישנסקי: נושא סחיטת דמי חסות שמתנהל על ידי ארגוני פשיעה, יטופל בלבל של לה"ב 433 ובשנה האחרונה היו שם הצלחות.
<אופיר לישנסקי: בסך הכול בשנתיים האחרונות אני מדבר על פיצוח של 19 כנופיות שעסקו בסחיטת דמי חסות מסוגים שונים ומשונים כאשר האחרונה בהן הייתה בדיוק מהסוג עליה אתם מדברים כרגע.
<אופיר לישנסקי: כנופיה שעסקה בגבייה תחת מסווה של שמירה, פעלה בחסות של שמירה, אבו מור.
דוד צור: במחוז הדרומי?
<אופיר לישנסקי: במחוז הדרום.
אורית סטרוק: מה אומר פיצוח?
אורית סטרוק: זה אומר כתב אישום, הרשעה?
<אופיר לישנסקי: הוגש כתב אישום.
דוד צור: זה מעצר עד תום הליכים?
דוד צור: יש לך את החלוקה של 1,170 תיקים לפי מחוזות?
<אופיר לישנסקי: לא לפני אבל אנחנו כמובן יכולים להפיק את הנתון הזה ולספר אותו.
דוד צור: לגבי מחוז ש"י, יש לך נתונים?
<אופיר לישנסקי: אנחנו נתייחס באופן ספציפי למחוז ש"י.
דוד צור: אולי אתם יודעים לומר או שרק באזור של בנימין?
<אופיר לישנסקי: לגבי מחוז ש"י, בשנת 2012 הייתה פרשיה באזור מעלה אדומים של כנופיה דומה, אבו-גליה.
<אופיר לישנסקי: שם ימ"ר ש"י ביצע מעצרים נרחבים ואני יכול לבשר לכם שגם הנושא הזה מצוי כרגע בטיפול של ימ"ר ש"י.
דוד צור: זאת אומרת, התיקים האלה בעיקרון מטופלים על ידי הימ"ר.
<אופיר לישנסקי: כרגע.
<אופיר לישנסקי: אני מקווה שבשנת 2014 אנחנו נביא עוד בשורות טובות לעם ישראל בנושא הזה של סחיטת דמי חסות.
אורית סטרוק: אתה מכיר תופעה במסגרתה המשטרה, מטעמים מודיעיניים שלה של תעדוף מודיעיני, משתפת פעולה עם האנשים האלה שגובים דמי חסות כדי שהם יביאו לה מודיעין בתחומים אחרים?
<אופיר לישנסקי: אני לא מכיר.
<אופיר לישנסקי: בסחיטת דמי חסות שהיא עבירה מאוד חמורה, זה לא יקום ולא יהיה.
<אופיר לישנסקי: אנחנו מדינת חוק.
<אופיר לישנסקי: זה נושא שלפי דעתי צריך להגיש בו תלונה למח"ש עם חקירה ובירור מעמיקים.
<אופיר לישנסקי: אני שומע על זה פעם ראשונה.
דוד צור: אורית, זה אסור בתכלית האיסור.
דוד צור: מבחינת הנהלים, זה אסור.
דוד צור: הפרקליטות לעולם לא תאשר מקור תחת הרשאה לקיום עבירות פליליות.
נסים זאב: יש דבר כזה.
נסים זאב: הוא לא מכחיש, הוא לא שולל אבל הוא אומר שהם לא יודעים על דבר כזה.
דוד צור: אני אומר שאין הרשאה לביצוע עבירות פליליות.
<אופיר לישנסקי: אין הרשאה בנהלי המשטרה, בפקודות המשטרה, לעשות דבר כזה.
<אופיר לישנסקי: אם זה קיים, זה דורש חקירת מח"ש.
דוד צור: אני יכול להגיד לך שבכובע שלי כיושב ראש הוועדה למניעת סחר בנשים וזנות, אני פונה לפרקליטות כל פעם מחדש כן להרשות להפעיל מי שעוסק בתחום של הזנות כדי להרשיע סוחרי נשים כי זה מה שנקרא כורח ולפעמים צריך להעלים עין אחת כדי להביא להוצאה של שתי עיניים במקום אחר.
דוד צור: לא במקרה הזה.
דוד צור: אגב, עד היום הפרקליטות לא מאשרת את הבקשה הזאת.
<גבריאלה פיסמן: זו המדיניות, בוודאי.
דוד צור: מחוז ש"י, נשמע אתכם.
דוד צור: תהיו ספציפיים לגבי הטענות כפי שהועלו כאן.
נסים זאב: אולי יאמרו גם מה קרה עם טביב שהניחו לו מטען.
דוד צור: זה ממש לא שייך.
דוד צור: אם תרצה, אני אספר לך אחר כך.
<דוד חיון: אני אדבר על מה שנוגע אלינו.
<דוד חיון: אני מת"ח בנימין מזה שבעה חודשים.
<דוד חיון: יושב לצדי הרמח"מ שלי והוא יתייחס לנתונים האומרים כמה תיקים פתחנו.
<דוד חיון: כדי לסבר את האוזן, תמונת מצב.
<דוד חיון: שער בנימין הוא מקום מתוחם, אזור תעשייה עם משהו כמו עשרים עסקים ולכן יותר קל מבחינתנו לטפל בתופעה, אם היא קיימת.
<דוד חיון: אני יכול לומר לך מה אנחנו עושים.
<דוד חיון: אנחנו יזמנו לא מעט פגישות עם בעלי עסקים כדי לשאול אותם אם הם נסחטו ואם פנו אליהם.
<דוד חיון: התשובה החד משמעית ששמענו מכל בעלי העסקים – ואני אומר חד משמעית מכל בעלי העסקים – היא שהם לא נסחטים ולא פנו אליהם בנושא של דמי חסות.
<ניר שכטמר: כל המאהל הבדואי עובד בשער בנימין.
דוד צור: נתתי לכם להתבטא ועכשיו אנשי המשטרה.
<דוד חיון: בשער בנימין פועלת חברת שמירה בשם צוות חמש, חברת שמירה שמוכרת על ידי משטרת בנימין, היא מאושרת על ידינו ומונחית על ידינו מקצועית ואך ורק היא אלה שפועלת באזור הזה.
<דוד חיון: לה אתם משלמים את הכסף שלכם כחלק מהמסים שאתם משלמים באזור הזה והיא אמורה לספק את הביטחון של התושבים.
אורית סטרוק: סלח לי, אני משתדלת מאוד להאמין למשטרה.
אורית סטרוק: זה לא קל לי אבל אני משתדלת.
<דוד חיון: אם את לא מאמינה, מה הטעם בזה שאנחנו מדברים?
אורית סטרוק: העוזר שלי שיושב כאן עשה טלפונים בדומה למה שאתה מספר לבעלי העסקים בשער בנימין.
<דוד חיון: למה הם לא כאן?
אורית סטרוק: כי הם פחדו.
אורית סטרוק: הוא קיבל תלונות מזעזעות.
אורית סטרוק: זה היה כבר לפני כמה חודשים עת הגשנו את הבקשה לדיון מהיר.
אורית סטרוק: בימים האחרונים, לקראת הדיון, הוא חזר על הטלפונים האלה ושוב שמע את העדויות הקשות האלה, אבל הם פחדו לבוא לכאן.
דוד צור: אבל למשטרה הם כן הגיעו?
אורית סטרוק: הם פוחדים.