GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב: אין תוספת תקציב על ליווי, בן-מובחר.
מירי רגב: אל תחייך כאילו אתה הולך לקבל איזה תוספת.
<בני בן-מובחר: אני נהנה להיות עם החברים שלי, חבל על הזמן.
מירי רגב: על הכיפאק.
<ביאן קבלאן: היישוב בית ג'אן הוא היישוב הגבוה בארץ ישראל.
<ביאן קבלאן: הסופה הזאת – אני שאלתי בני 90 פלוס, אף אחד לא זכר דבר כזה.
<ביאן קבלאן: לפי הספרים, סופה כזו היתה לפני 120 שנה.
<ביאן קבלאן: אף אחד לא יכול להבטיח שזה יקרה רק בעוד 120 שנה, ואנחנו שומעים על "נטאשה" שבדרך.
<ביאן קבלאן: אני רוצה לציין לשבח תוך כדי הוקרת תודה והערכה, את המשרד להגנת העורף, על קשר מתמיד מתחילת הסערה ולמשך עשרה ימים.
<ביאן קבלאן: החל מהשר שיצר קשר, ושאל והתעניין, המנכ"ל שביקר אצלנו ביישוב ועמד על הבעיות ועל הקשיים שהיינו שרויים בהם, אנשי צוות המשרד, פיקוד העורף, רמת הפיקוד, אלוף פיקוד הצפון, וגם משטרת ישראל שליוותה אותנו מתחילת הסערה ועד ה-22 בחודש.
<ביאן קבלאן: היישוב בית ג'אן היה נצור עשרה ימים.
<ביאן קבלאן: הכפר היה מושבת, לא היו בתי-ספר, לא היו גנים.
<ביאן קבלאן: יש אזרחים רבים שלא יכולנו ולא הצלחנו להגיע אליהם, גם בגלל התנאים הטופוגרפיים.
<ביאן קבלאן: נגמ"שים של צה"ל נתקעו.
<ביאן קבלאן: כלים זחליים שקיבלנו דרך המשרד להגנת העורף, בנוסף לכלים האחרים שקיבלנו לאורך כל הסערה, סייעו לנו המון.
<ביאן קבלאן: אבל אנחנו עדיין לא מדברים על הנזקים שנגרמו, בבתי מגורים, בתשתיות ואצל החקלאים.
<ביאן קבלאן: יש גם נזקים רבים שנגרמו כתוצאה מהסערה בקרב התושבים.
<ביאן קבלאן: עובדים שלא יכלו לצאת בשעות הבוקר בגלל הקרה, ובשעה 9:00 היינו פותחים את הצירים על-פי תיאום והנחיה של המשטרה.
<ביאן קבלאן: אסור היה לנסוע בשעות הבוקר.
מירי רגב: אתה צריך לסיים לדבר, ובשבוע הבא נדבר רק על העיריות והמועצות.
מירי רגב: תגיד כאן רק כמה דברים שאתה רוצה להדגיש בעניין הזה כי אנחנו צריכים להמשיך.
<ביאן קבלאן: לרשויות אין שום אפשרות לתת מענה ופתרון לסערה כזאת, סופה כבדה מאוד שבאה על כולנו בהפתעה.
<ביאן קבלאן: ואני חוזר, לולא המשרד להגנת העורף שהיה אתנו לאורך כל התקופה, לא היינו יכולים לשרוד ולא היינו יכולים לתת מענה ותשובה לכל הבעיות שנתקלנו בהן במהלך הסערה.
מירי רגב: ווה, בבקשה, שלוש דקות.
<זאב צוק-רם: אני מבקש לעשות סדר בכמה דברים, ובאותה הזדמנות ליישר את ההבנות בנוגע למי אחראי על מה, במצבים למיניהם וכולי.
<זאב צוק-רם: אבל לתחילת דבריך, לאותה כתבה בעיתון, ב"דה-מרקר" - - -
מירי רגב: הנה היא פה.
מירי רגב: תראה, למדתי אותה בעל-פה.
<זאב צוק-רם: אני יודע.
<זאב צוק-רם: הדבר הכי אותנטי והכי נכון שם זה התמונה שלי.
גלעד ארדן: גם שלי.
מירי רגב: דרך אגב, היא לא רעה פה.
<זאב צוק-רם: נכון.
<זאב צוק-רם: גם במציאות לא.
מירי רגב: אתה צנוע מאוד.
מירי רגב: ככה אתם.
<זאב צוק-רם: ואני מוכרח לומר שאף אחד לא ראיין אותי.
<זאב צוק-רם: הוא פשוט שמע הרצאה שלי וכנראה גם של השר ארדן, כשהיינו ב-INSS - - -
<קריאה: חוץ מהתאריך - - -
מירי רגב: אני מציעה לך לא לבזבז את השלוש דקות שלך על זה.
<זאב צוק-רם: אני לא אבזבז.
<קריאה: אז למה אתה קורא "הארץ"?
גלעד ארדן: אבל בנושא ביטחון לאומי לא כדאי להתבסס על כתבות מ"הארץ", אני מאוד ממליץ לוועדה.
<זאב צוק-רם: רבותי, יש במדינת ישראל כמה מצבי חירום שיש הגדרות ברורות מי אחראי עליהם.
<זאב צוק-רם: יש מצב חירום שאנחנו נמצאים בו היום, משנת 1948, הוא קיים.
<זאב צוק-רם: יש אסון לאומי, שאחראי עליו השר לביטחון פנים על-פי חוק.
<זאב צוק-רם: יש אסון שנגרם כתוצאה מטבע, ואחראי עליו שר החקלאות.
<זאב צוק-רם: ויש אסון - - -
מירי רגב: אומר לך היועץ המשפטי שזה לא בדיוק נכון.
מירי רגב: כשמדובר על פיצויים יש אחראים.
מירי רגב: כשמדובר על האזרח אין אחראים.
מירי רגב: לכן אין הכרזה על העורף.
<זאב צוק-רם: בסדר, אני חלוק עליו.
<זאב צוק-רם: ויש אסון שנגרם כתוצאה מנושא בריאותי, אפידמיה כזו או אחרת, ואחראית עליו שרת הבריאות.
<זאב צוק-רם: היא גם אחראית להכריז על כך.
<זאב צוק-רם: אלה הדברים.
<זאב צוק-רם: אני מוכרח לומר לכל היושבים כאן סביב השולחן, לא צריך לעשות שחור את מה שהוא לא היה כזה.
אליהו ישי: בפרט כשהשלג לבן.
<זאב צוק-רם: בסך-הכול המערכת עבדה כמו שצריך.
<זאב צוק-רם: ראש הממשלה קבע בצדק את מה שקבע, שהשר לביטחון פנים אחראי, כיוון שהיה צריך להתעסק, קודם כל, בהצלת חיים, והוא אחראי על כל ה-first responders, המגיבים הראשונים, וכך הם פעלו.
<זאב צוק-רם: קיבלו סיוע מהצבא כי יש לו כלים כאלה ואחרים שיכולים להגיע למקומות בשלג.
<זאב צוק-רם: ושמעתם, אני לא צריך להעיד על זה, מראשי הרשויות, מה עשה המשרד להגנת העורף לטובת הרשויות המקומיות.
<זאב צוק-רם: הם העדים הטובים ביותר שלנו.
<זאב צוק-רם: ובכל הקשור לזה יש אחריות.
<זאב צוק-רם: השר להגנת העורף היום, הוא ראש מל"ח של מדינת ישראל.
מירי רגב: נו וחוץ מסיסמה, מה זה?
מירי רגב: חוץ מכותרת: "ראש מל"ח של מדינת ישראל", מה זה אומר?
<זאב צוק-רם: אני אסביר.
<זאב צוק-רם: הוא אחראי להכין את משק המדינה לשעת חירום, הוא אחראי בזמן חירום לקבוע את סדרי העדיפויות של המדינה, מה לתת למי, וכן הלאה, וכן הלאה, וזו אופרציה לא פשוטה.
מירי רגב: מה זה, "וכן הלאה וכן הלאה"?
מירי רגב: איך הוא יעשה את זה "וכן הלאה וכן הלאה"?
מירי רגב: איך הוא יעשה את מה שהוא צריך לעשות "וכן הלאה וכן הלאה"?
<זאב צוק-רם: הוא יושב-ראש ועדת משק עליונה שבה חברים - - -
מירי רגב: איך הוא עושה את זה?
<זאב צוק-רם: אני אומר:
<זאב צוק-רם: הוא יושב-ראש ועדת משק עליונה שבה חברים כל המנכ"לים של משרדי הממשלה, והוא קובע סדרי עדיפויות, היכן לעשות מה.
מירי רגב: קבע סדרי עדיפויות, החליט המנכ"ל, הלך למשרד, השר אמר, אני לא מקבל את סדרי העדיפויות של יושב-ראש מל"ח מדינת ישראל.
מירי רגב: מי קובע?
<זאב צוק-רם: השר להגנת העורף.
<זאב צוק-רם: וזה נכון לכל דבר ועניין, שמישהו פתאום אומר: אני לא מקבל.
מירי רגב: זאת אומרת, השר להגנת העורף, במקרה של חירום, קבע סדרי עדיפויות, הורה לאחד המשרדים לבצע אחת-שתיים-שלוש, והשר לא עומד בזה.
מירי רגב: של מי הווטו?
מירי רגב: תקשיב, אנחנו טובים בהרצאות וטובים באקדמיה, וטובים-מעולים בלהכין עבודות מטה.
מירי רגב: בסוף, בתכל'ס, מה קורה?
מירי רגב: אני שואלת אותך שאלה פשוטה - - -
<זאב צוק-רם: אני אענה לך: בתכל'ס, זה קורה.
מירי רגב: זאת אומרת, יש גם סמכות וגם אחריות לשר להגנת העורף?
<זאב צוק-רם: בתחום של ועדת משק עליונה, כן בהחלט.
<זאב צוק-רם: זו אחריותו.
גלעד ארדן: תרשה לי לחלוק פעם אחת עליך, ווה.
גלעד ארדן: עם כל הכבוד, מל"ח לא מעוגן בשום חוק.
גלעד ארדן: זו רק החלטת ממשלה 1716.
גלעד ארדן: מעולם, אף ממשלה לא עיגנה את זה בחוק, ולכן ההחלטות של ועדת מל"ח הן החלטות, אבל עם כל הכבוד, אם שר חושב אחרת, מכוח החוק שמסמיך אותו, אז הוא לא יבצע את החלטות ועדת מל"ח.
מירי רגב: זאת אומרת, יש כאן פער.
אליהו ישי: ווה, ווה, אל תיפגע.
מירי רגב: צריך לשים את הדברים על השולחן.
<זאב צוק-רם: אני אשים את הדברים על השולחן.
גלעד ארדן: לא, זה לא אשמתו של ווה.
מירי רגב: אין לי בעיה, אבל שנדע את העובדות.
<זאב צוק-רם: אני מכיר את העובדות, ואני אומר לכם שאני מכיר את ישיבות ועדת מל"ח, בזמן "עופרת יצוקה", ובזמן "עמוד ענן", כשישבו השרים למיניהם וקבעו למשרד הזה לעשות ככה ולמשרד הזה לעשות ככה.
גלעד ארדן: אבל זה כשיש חירום, אז כולם משתפים פעולה - -
<זאב צוק-רם: על זה אני מדבר.
גלעד ארדן: - - אבל עד אז?
<זאב צוק-רם: ואני אומר שהדברים האלה קיימים.
<זאב צוק-רם: הבעיה כאן, הפער הגדול, ואני מצטרף למה שאמר השר ארדן, שבהחלט, ברגע שנתנו לשר, לכל שר, ובמקרה הזה לשר ארדן, להיות אחראי על משק לשעת חירום, צריך לתת לו, קודם כל, את כל האחריות, ולאחר מכן את כל הסמכויות בכל מה שקורה בנושא העורף, כדי שיהיה שלם אחד גדול.
<זאב צוק-רם: כרגע, יש פער.
<זאב צוק-רם: יש לו את המשק לשעת חירום ויש לו את הפער בדברים אחרים.
<זאב צוק-רם: הוא אמר את זה - - -
מירי רגב: ואיך אתה, כנציג משרד ראש הממשלה, שנמצא אצל ראש הממשלה ומן הסתם אתה שם בזכות הניסיון שיש לך וההערכה שיש לכולם כלפיך, איך אתה תומך את העניין הזה כדי שזה יבוא לידי ביטוי?
<זאב צוק-רם: אני אומַר:
<זאב צוק-רם: נעשתה במשך חצי שנה עבודת מטה על-ידי המל"ל, והושמה על שולחנו של ראש הממשלה.
<זאב צוק-רם: ראש הממשלה נפגש כבר מספר פעמים עם השרים, מתקיימים כרגע דיונים, יש קצת חילוקי דעות, מטבע הדברים.
<זאב צוק-רם: ובסופו של דבר, לדעתי, בטווח הזמן הקרוב - - -
מירי רגב: אחרי רעידת האדמה שתהיה, או לפניה?
<זאב צוק-רם: לא, זה לא קשור לרעידת אדמה, כי ברעידת אדמה, אגב, מי שאחראי - - -
מירי רגב: באופן מלא הוא השר ארדן?
<זאב צוק-רם: שוב, בחלק מהדברים.
מירי רגב: תקשיב, אנחנו הרי מכירים את המציאות הזאת.
מירי רגב: גם אני תרגלתי את זה אלפי פעמים בצבא בכל מיני היבטים, ואנחנו יודעים את הפערים, הם לא משתנים.
מירי רגב: רק האנשים מתחלפים.
<זאב צוק-רם: לא, לא.
<זאב צוק-רם: תראי, גם ברעידת אדמה, - - -
מירי רגב: לא, אל תיכנס לרעידת אדמה.
מירי רגב: שאלתי אותך מתי תסגרו מי האחראי – כתבתי את מה שאתה אמרת – למשק לשעת חירום, אחריות וסמכות בנושא העורף.
מירי רגב: מתי תסגרו מי השר האחראי על זה, עם האחריות והסמכות, כנציג ראש הממשלה פה בוועדה?
<זאב צוק-רם: אני מעריך שזה יהיה בתקופת הזמן הקרובה, כי לא בכדי קבע ראש הממשלה, ואני אפילו מצטט, שהוא רוצה שיהיה שר להגנת העורף שיתעורר בבוקר ויחשוב עורף.
מירי רגב: וינשום את העורף כל הזמן.
<זאב צוק-רם: נכון מאוד, וזה לא דבר של מה בכך.
<זאב צוק-רם: אני מתעסק בביזנס הזה כבר 20 שנה, ואני יכול לומר שאם לא יהיה, וכך היתה המלצת המל"ל, שר ייעודי לעניין הזה - - -
מירי רגב: ווה, זה לא מספיק להמליץ.
מירי רגב: זה לא מספיק לעשות עבודת מטה, אני סומכת עליך.
מירי רגב: צריך ללכת מפה, לקיים את הדיון ולקבל החלטות.
<זאב צוק-רם: מאה אחוז.
מירי רגב: ובשביל זה יש ראש ממשלה.
<זאב צוק-רם: דבר נוסף - - -
מירי רגב: בדיון הבא.
מירי רגב: אנחנו חייבים לסיים, ואני חייבת לתת לאבי נעים לדבר.
מירי רגב: לאחר מכן מוטי.
מירי רגב: לצערי, רק האנשים האלה ידברו היום.
מירי רגב: אנחנו נמשיך את הדיונים האלה לפי רשימת הדוברים, וגם נקריא את רשימת הדוברים לדיון הבא.
אליהו ישי: - - - מפיקוד העורף.
מירי רגב: הוא יבוא גם לדיון הבא.
מירי רגב: אי אפשר את כולם.
מירי רגב: חברים, מביאים תתי-אלופים וגם שרים, ואנחנו מעריכים את כולם, רק שהדיונים האלה הם דיונים ארוכים, לא כולם תמיד מתייחסים.
מירי רגב: אני מזמינה אותך אלי לדיון על תכנון ובנייה, לדיון על הווד"לים, לדיון על נושאים אחרים.
מירי רגב: אי אפשר שכולם יתייחסו.
מירי רגב: אבל חשוב שכן ישמעו את ההתייחסות של כולם, ולכן בדיון הבא הוא יהיה בין הדוברים הראשונים.
אורי מקלב: אנחנו יוצאים עם הרגשה רעה מאוד מהישיבה הזאת.
אורי מקלב: יותר טוב שלא התקיימה מאשר שהתקיימה, בחלק הזה, עד כדי כך מה שאנחנו רואים, מה שקורה בין כל הגופים, האזרחים צריכים להיות מודאגים יותר.
דוד אזולאי: אני רק מקווה שעד אז לא תהיה עוד סופה.
דוד אזולאי: באמת, אני נורא מוטרד מהדיון.
מירי רגב: אבי נעים, בבקשה, שלוש דקות בלבד.
<אבי נעים: אני מדבר פה גם כיו"ר ועדת הביטחון של השלטון המקומי, וגם כראש מועצה שחווה את הסופה הזאת בהרי יהודה ושומרון וגם נתן סיוע אזורי.
<אבי נעים: כפי שאמרת, חברת הכנסת מירי רגב, צריך להבין שמדובר פה ב"קדימון".
<אבי נעים: מדובר פה בסוף שבוע, חבר'ה, שישי-שבת של קצת שלג, שהחזאים אפילו לא ידעו לחזות.
אורי מקלב: איפה אתה גר?
<אבי נעים: בבית-אריה, אתה מוזמן.
אורי מקלב: אני מוזמן?
<אבי נעים: סליחה, לא להפריע.
<אבי נעים: אל תפריע.
מירי רגב: שקט, חברים, תנו לו לדבר.
<אבי נעים: סליחה, אני ישבתי בשקט.
<אבי נעים: אני מבקש ממך לא להפריע.
אורי מקלב: - - - על מה אתה מדבר?
מירי רגב: אורי מקלב, מה קרה?
אורי מקלב: את לא נותנת לדבר.
אורי מקלב: אני קורא קריאות ביניים.
<אבי נעים: - - - אל תפריע.
<אבי נעים: אל תגיד לי מה אני לא יודע.
<אבי נעים: אני לא יודע מי אתה.
מירי רגב: אבל תן לו לדבר, אחרת זה לא ייגמר ככה.
<אבי נעים: אני לא יודע מי זה.
מירי רגב: זה חבר הכנסת מקלב.
<אבי נעים: החזאים לא צפו את עוצמתה של הסופה - - -
אורי מקלב: "לא צפו"?
אורי מקלב: – אמרו שזו סערה שלא היתה כמוה שלושה ימים קודם.
מירי רגב: אורי, אורי, מה קרה לך?
אורי מקלב: אנחנו חיים בשתי מדינות.
מירי רגב: אבל תן לראש המועצה לדבר.
אורי מקלב: את ווה לשמוע, לא נורא, לא היה שום דבר.
אורי מקלב: עד היום אנשים לא יכולים לצאת מהבית.
אורי מקלב: על מה את מדברת?
אורי מקלב: - - - בכבישים היום.
מירי רגב: ולכן ראש עיריית ירושלים יסביר את זה בשבוע הבא.
<אבי נעים: "קדימון" של סוף שבוע, ותראו מה קורה פה בדיונים.
<אבי נעים: אני חוזר על מה שנאמר פה קודם, גם בכרמל היתה שריפה גדולה מאוד, יצא דוח מבקר המדינה, שום דבר לא יושם, לא שינו את מערך הכבאות ממשרד הפנים למשרד לביטחון פנים, עד שאוטובוס שלם של צוערים נשרף, לצערנו, וכולנו מכירים את האסון הכבד הזה.
<אבי נעים: דבר אחד אנחנו יודעים, צריך לקבוע גורם מתכלל.
<אבי נעים: אנחנו מבינים פה, הסמכות והאחריות לא ברורות אפילו למשרדי הממשלה.
<אבי נעים: העסק הזה מורכב.
<אבי נעים: לא יודעים מה קורה ברעידת אדמה, לא יודעים מה קורה באסון חקלאי.
<אבי נעים: הסופה הזאת, משיקולי תקציב, לא הוגדרה.
<אבי נעים: הסופה התחילה ביום חמישי.
<אבי נעים: ביום ראשון בצהריים, בשעה 13:00, אני עדיין מקבל הודעות על ילדים ביצהר שהם בלי אוכל, בלי חימום, בלי מים.
<אבי נעים: מיום חמישי עד יום ראשון בשעה 13:00.
<אבי נעים: כל הדבר הזה צריך להילקח בחשבון.
<אבי נעים: קבענו צוות בשלטון המקומי, ונעביר דוח עד סוף ינואר עם המלצות אופרטיביות.
<אבי נעים: אנחנו לא מתעכבים.
<אבי נעים: אני חייב להגיד בשלב הזה, מגבלת המשאבים ברורה לנו כשלטון מקומי.
<אבי נעים: יחד עם זאת, בטווח הזמן המיידי רשויות צריכות לקבל סיוע מיידי, והמדינה צריכה ללמוד לשחרר, בלי לבדוק יותר מדי כל דבר על קוצו של יו"ד.
<אבי נעים: בסוף, הרי אין מספר טלפון אחד במדינת ישראל, היום, ב-2013, שאזרח יודע להתקשר אליו ולדווח על אירוע חירום, כמו: 911 בארצות-הברית, ואנחנו מדברים על זה כל-כך הרבה.
<אבי נעים: אנשים לא יודעים מה זה 100, מה זה 101, מה זה 102 ומה זה 103, מבולבלים לחלוטין.
<אבי נעים: בוא נתחיל ממספר טלפון שמדינת ישראל תצליח להקים.
<אבי נעים: לא גורם מתכלל, מספר טלפון שאזרח ידע שאליו הוא צריך להתקשר.
<אבי נעים: כי בסוף, מה הם מחייגים?
<אבי נעים: הם מחייגים 106.
<אבי נעים: בסוף אנחנו אלה שנמצאים בפרונט, אנחנו אלה שקובעים אם מוסדות חינוך נפתחים, אנחנו אלה שפותחים צירים, אנחנו אלה שהולכים לבתי הקשישים, אנחנו אלה שמחלקים תנורים, אנחנו אלה שנמצאים בחזית.
דוד אזולאי: בסוף אתם גם "חוטפים".
<אבי נעים: "חוטפים" באהבה.
<אבי נעים: מ-2007 אני יושב-ראש ועדת הביטחון במרכז השלטון המקומי, והרבה קודם גם נמצא בשלטון המקומי כראש רשות, ואני חייב להגיד משהו על פיקוד העורף.
<אבי נעים: פיקוד העורף הוא הגורם הכי משמעותי למדינת ישראל בהיבטים אופרטיביים.
<אבי נעים: את זה צריך להבין.
<אבי נעים: צריך לחזק את פיקוד העורף, צריך לשמור על היכולות האופרטיביות שלו, ואני לא נכנס עכשיו לדיון תחת מי הוא יהיה.
<אבי נעים: אני אומר: פיקוד העורף הוא הגורם הכי מבצעי, שהכי מפיק לקחים, שהכי עובד אתנו בהלימה.
<אבי נעים: יחד עם זאת, לגבי אחריות של משרדי ממשלה, למדתי דבר אחד, הסמכות והאחריות והיכולות של משרדי ממשלה, כמו גם רשויות מקומיות, הן נגזרת של היכולת הכלכלית.
<אבי נעים: נקודה.
<אבי נעים: ואם המשרד להגנת העורף או המשרד לביטחון פנים נקבע כגורם מתכלל, המדינה צריכה לאפשר להם לתפקד כלכלית.
<אבי נעים: נכון להיום, המשרד היחידי שיש לו את היכולות האופרטיביות ואת היכולות הכלכליות הוא משרד הביטחון.
<אבי נעים: אם רוצים לשנות סדרי עדיפויות, זה צריך לבוא בהלימה.
מירי רגב: זה ברור, חד-משמעית.
<אבי נעים: ואנחנו גם ראינו את ההבדל בין רשות שיש לה יכולות כלכליות, שהיא רשות אזורית, ולא ניכנס לדיון למה, לבין רשויות שהן קטנות והיכולות הכלכליות שלהן מוגבלות.
<אבי נעים: בסופו של דבר, האזרח במדינת ישראל, גם ברמה של הביטחון האישי, אני לא מדבר על חינוך וכן הלאה, נפגע כאשר הרשות שלו חלשה יותר כלכלית, וזה אחריותה של המדינה.
מירי רגב: רמ"ט פיקוד העורף, בבקשה.
<דדי שמחי: היתרון והעוצמה של פיקוד העורף נובע מהחיבור ההרמטי לצבא הגנה לישראל.
<דדי שמחי: זה הדבר הכי חשוב.
<דדי שמחי: אני לא חושב שמדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה להחזיק שתי מערכות כאלה נפרדות.
<דדי שמחי: לדוגמה, בסופה האחרונה, אפילו סיירת מטכ"ל ויחידת שלדג, במסוקים של חיל האוויר, פעלו בכל המקומות וגם אצל ידידי ראש מועצת בית ג'אן.
<דדי שמחי: היינו אצלו ראשונים.
<דדי שמחי: דרך אגב, גייסנו, לפני שהגענו אליו, קצינים במילואים שגרים בבית ג'אן שיעבדו אצלו.
<דדי שמחי: עדיין אנחנו חושבים שצריכים הסדרה לאומית.
<דדי שמחי: הנקודה השנייה, ואני מצטרף למה שאמר ידידי דן רונן, מנכ"ל המשרד להגנת העורף, רק בכיוון ההפוך.
<דדי שמחי: בפיקוד ושליטה אי אפשר להפריד, מי כמוך יודעת, גברתי היושבת-ראש, בין השגרה לבין חירום.
<דדי שמחי: רק במדינת ישראל אולי, לצערנו, החירום הוא זה שמוביל איך בונים בשגרה.
<דדי שמחי: אי אפשר שפיקוד העורף יהיה בשגרה ת"פ גורם מסוים, ובחירום יעבור בעל בית תחת גורם אחר.
<דדי שמחי: צריך לשמור על אחדות הפיקוד.
מירי רגב: עמדתך מובנת.
מירי רגב: עמדתך היא גם עמדת שר הביטחון.
גלעד ארדן: אם חששת שלובשי מדים לא יכולים להביע עמדה במחלוקות פוליטיות, אז מתברר שהם יכולים דווקא.
מירי רגב: לא, הוא אומר את דעתו בהיבט המבצעי.
גלעד ארדן: חמד עמאר פשוט דאג, אז זה בסדר.
מירי רגב: אמרת את אמירתך, אבל אתה בהחלט נדרש לפרט אותה.
מירי רגב: ואת זה נעשה בדיון הבא.
<זאב צוק-רם: אבל מי ששולט בשגרה זה משטרת ישראל, לא אף אחד אחר.
<זאב צוק-רם: אז מי שצריך להיות כפוף למשטרת ישראל הוא פיקוד העורף.
מירי רגב: לכן צריך לעשות פה דיון אמיתי.
אורי מקלב: רק בגלל שאנחנו מכבדים אותך, לא עזבנו את הישיבה באמצע.
אורי מקלב: היינו צריכים לעזוב את הישיבה באמצע - - -
גלעד ארדן: בוא נקווה שכשייפלו טילים, סיירת מטכ"ל לא תחלץ בעורף אזרחים מבתים, אלא תתעסק עם האויב.
גלעד ארדן: אני מקווה.
אורי מקלב: זו ישיבה של ועדת הפנים, היו צריכים להביא בפנינו החלטות ולא להביא לשולחן הזה מחלוקות בין הגופים.
אורי מקלב: אני יכול להחליט?
מירי רגב: בגלל זה הבעיה.
אורי מקלב: - - - אנחנו לא יודעים להחליט על זה.
אורי מקלב: אז בשביל מה לקיים את הישיבה?
מרדכי יוגב: ברשות יושבי-הראש, השר, סגנית השר, אני רוצה לומר תפיסת עולם והיא מתחברת לאחרון הדוברים, לרמת העורף, תת-אלוף דדי שמחי.
מרדכי יוגב: מדינת ישראל היא מדינה קטנה והיא לא יכולה לפצל את משאביה, ואני רוצה לגזור את זה משני הכיוונים.
מרדכי יוגב: האחד, נאמר פה כבר המשפט שמה שלא יעבוד בשגרה לא יעבוד גם בחירום.
גלעד ארדן: מה פירושו?
גלעד ארדן: כי אני אף פעם לא הצלחתי להבין אותו.
גלעד ארדן: אתה יכול להסביר לי אותו?
מרדכי יוגב: אותם חיבורים בין הכוחות, בניין הכוח שאתה כן עושה אותו, ואני לא בא כביקורת על משרדך.
גלעד ארדן: לא, אף פעם לא הבנתי את המשפט.
גלעד ארדן: שר הביטחון בשגרה לא עובד על הכנת העורף, אז איך הוא ידע איך לנהל את זה בחירום?
מרדכי יוגב: ומצד שני, חייבים לגזור גם את מצבי החירום החלקיים ממצב החירום המלא.
מרדכי יוגב: כשם שבפיתוח התעשיות, לצורך העניין, המון תעשיות התפתחו בזכות ההכרח והחיוניות לפתח לביטחון, ומזה גם התפתחו תרופות והתפתח המדע כולו, כך מוכרחים לגזור את מצבי חירום ממצב המלחמה הכולל, וחייבים לגזור ממנו מלמעלה את מצבי החירום הקטנים.
מרדכי יוגב: במדינת ישראל הקטנה אי אפשר לפצל אותם, ולכן חיוני תמיד שהמערכת תהיה היררכית – מהממשלה וראשה, דרך מערכת הביטחון, אל השר להגנת העורף בתוך משרד הביטחון.
מרדכי יוגב: יכול להיות שהוא גם שר התקשורת, ואני לא אומר את זה באופן אישי לגבי גלעד.
מרדכי יוגב: זו ההמלצה הראשונה המתחייבת, כדי שבעת הפעלה, ההפעלה תהיה כולה היררכית תחת אחדות פיקוד אחת והיא איננה מתכללת רק את חלוקת המזון.
מרדכי יוגב: היא תצטרך לתכלל גם את חלוקת ההגנה, איפה להפעיל את הטילים ואיפה לא, את חלוקת הקשב, את חלוקת הקישור לרשויות בכל ההיבטים, רחבים מאוד.
מרדכי יוגב: הדבר השני הוא הגדרת מצבי חירום חלקיים.
מרדכי יוגב: אני חושב שצריכה להיות משימה של המטה לביטחון לאומי, למלא את הלאקונה של הגדרת מצבי חירום גם במדרגיות חלקית כזו ואחרת.
מרדכי יוגב: ובהחלט יכול להיות שבמצב חירום חלקי, מספר 3 לצורך העניין, יאמר שר הביטחון: עכשיו ייקח את האחריות השר לביטחון פנים כי 90% מהדברים הם שלו, ואני אקצה לך את כל מה שאתה צריך.
מרדכי יוגב: זה לגיטימי, אבל זה חייב להיגזר מהיררכיה אחת.
מרדכי יוגב: והדבר השלישי שאני רוצה לומר הוא בנושא קרן פיצויים.
מרדכי יוגב: קרן פיצויים שכזאת צריכה להיווצר, וגם היא צריכה להיווצר בהתאם למצבי החירום המשתנים גם במציאות הזאת.
מרדכי יוגב: גברתי היושבת-ראש, אנחנו צריכים לקבוע את זה עכשיו.
מרדכי יוגב: הנזקים במדינה וברשויות הם גדולים ברוחב של דברים, הן לחקלאי הפרטי והם למערכת החינוך שקרסו לה כיתות.
מרדכי יוגב: וגם פה צריך להיות מתוכלל הדבר לפי מצבי החירום החלקיים ומופעל על-ידי הממשלה, וצריך להיות נדון בממשלה מהי הערכת המצב הכוללת, מה נגזר ממנה ומה מפעילים – שמאים, פיצוי נזקים ועד היכן.
מרדכי יוגב: כל זה צריך להיגזר, כפי שאמרתי, מהיררכיה אחת כי אנחנו מדינה קטנה ואי אפשר לפצל את מצביה.
דוד אזולאי: ובא לציון גואל.
מירי רגב: מקלב, דקה.
אורי מקלב: אני לא אגיד את כל מה שרציתי להגיד.
מירי רגב: אני רושמת אותך לדיבור כראשון הדוברים בדיון הבא, בבקשה.
אורי מקלב: אני מתייחס לשר להגנת העורף – אי אפשר להגיד שהאירוע הזה הוא אירוע שאי אפשר ללמוד ממנו.
גלעד ארדן: אמרתי שאפשר ללמוד ממנו.
אורי מקלב: אתה אמרת שהדבר הזה קורה פעם ב - - -
גלעד ארדן: אמרתי שאפשר ללמוד ממנו, אבל המקרים הגדולים של הטילים - - -
אורי מקלב: את הסמכויות אנחנו יודעים, ראינו את זה כאן בוועדה ואנחנו יודעים.
אורי מקלב: אנחנו מודאגים ונמשיך להיות מודאגים, ואת זה אני אגיד בדיון הבא.
אורי מקלב: אבל צירים שנחסמו ונהגים שברחו בגלל השלג, יברחו בגלל טילים שנפלו על הכביש, ותראה אלפי מכוניות על הכבישים שאף אחד לא מפנה אותם; זה שאנשים נמצאים ארבעה-חמישה ימים בלי חשמל, זה יכול להיות גם בגלל דברים אחרים.
אורי מקלב: זה שמוקדים של חשמל קרסו, שחברות הסלולר לא נתנו – לא בעין הסערה, אחרי עין הסערה – זה שלא נתנו לצוותי חירום להגיע ליישובים שהיו נצורים, אלה דברים שאפשר ללמוד מהם.
אורי מקלב: ואני אומר לך שגם לפיקוד העורף יש מה ללמוד.
אורי מקלב: בגוש עציון היו יישובים שהיו נצורים לגמרי, ופיקוד העורף הגיע אליהם רק ביום ראשון בלילה.
אורי מקלב: יש שלל של נושאים שאפשר לדון בהם, ואפשר לקחת מזה, ואי אפשר להגיד שזה פעם במאה שנה.
אורי מקלב: זו זריית חול בעיניים, במקום לזרות מלח ולפזר מלח כאן, והיינו מרוויחים ימי עבודה, עוגמת נפש, פציעות של אנשים, ולא בתוך השלג, אלא מיום ראשון שאחרי השלג.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים כבר ביום רביעי, 11 יום אחר-כך – אי אפשר היה לפזר מלח בכל הימים או הלילות האלה?
מירי רגב: ביום שני נראה מה יגיד ראש עיריית ירושלים.
אורי מקלב: זה כבר לא עין הסערה.
מירי רגב: תודה רבה, מקלב.
מירי רגב: חברת הכנסת סגנית שר הפנים, פאינה קירשנבאום, בבקשה.
דוד אזולאי: בשורה התחתונה, אין לנו על מי לסמוך, רק על אבינו שבשמיים.
מירי רגב: זה תמיד נכון.
דוד אזולאי: אין, אין מה לעשות.
דוד אזולאי: אין על מי לסמוך.
דוד אזולאי: נכון, גלעד?
גלעד ארדן: צריך לעשות השתדלות.
אליהו ישי: גם זה נכון.
דוד אזולאי: לא נותנים לך.
פניה קירשנבאום: קודם כל, אני רוצה לברך על הדיון הזה, אין לי ספק שהוא חשוב.
פניה קירשנבאום: אני יכולה להצטער רק על דבר אחד: על זה שאת הדיון הזה אפשר היה אולי לקיים בשבוע הבא – לא כביקורת אלא כהערה, כי בעוד שתי דקות נסגרים המחשבים של משרד האוצר, ואין יותר העברות, נסגרים התקציבים של 2013.
פניה קירשנבאום: וחשבתי שאולי היום, בסיטואציה הזאת, בשעה 9:00 היה צריך להתחיל לדבר דווקא, ובשביל זה באתי, על כל נושא הסיוע לרשויות.
מירי רגב: אז למה לא העברתם את זה, כמשרד הפנים שמכירים את הוועדה?
פניה קירשנבאום: את כתבת היום הגדרה, ואני חשבתי שזה היערכות.
מירי רגב: "היערכות, פעילות ולקחים ראשונים של משרדי הממשלה והגופים הרלוונטיים, בהשתתפות השר להגנת העורף".
מירי רגב: נא לקרוא, נא לקרוא את נושאי הדיונים, ואם יש משהו - - -
פניה קירשנבאום: בסדר, אני לא באה בביקורת.
מירי רגב: לא, אבל חבל, כי אם פספסנו את זה, ומשרד הפנים רואה שפספסנו את זה, אז נא להאיר את עינינו לפני, לא אחרי.
פניה קירשנבאום: בשביל זה ביקשתי לדבר.
פניה קירשנבאום: אנחנו מזכירים פה הרבה את הרשויות, למרות שהרשויות עצמן מתקשות ואין להם כלים לטפל.
פניה קירשנבאום: אנחנו ליווינו את הרשויות בימי הסערה וראינו את ראשי הרשויות בשלג, עומדים ומנסים לפתור את הבעיות בסופה, ואנשים הקדישו את זמנם לטובת הציבור.
פניה קירשנבאום: אבל אני חייבת לעשות פה פסק זמן קטן ולספר בדיחה.
פניה קירשנבאום: אחד עומד על המרפסת של קומה עשירית, פתאום מחליק ונופל.
פניה קירשנבאום: כשהוא נופל, הוא אומר: תצילו אותי, אני אהיה יהודי טוב, אני אתפלל כל יום, אני אצום, אני אהיה נאמן, ונופל לשיחים.
פניה קירשנבאום: קם, מתנער ואומר: איזה מטומטם אני, שתי דקות פחד ואיזה שטויות דיברתי.
פניה קירשנבאום: ככה הרגשתי בתקופה הזאת.
פניה קירשנבאום: כי כשהיו ימי סופה, יצאו אנשי משרד האוצר ואמרו: תעשו מה שצריך ואנחנו נעזור לכם עם הכסף.
גלעד ארדן: השר אמר בעצמו.
פניה קירשנבאום: אני לא רוצה עד כדי כך.
פניה קירשנבאום: אבל נגמרו ימי הסופה, ועכשיו מתחילים להתחשבן אתנו: זה ניתן, זה לא ניתן.
דוד אזולאי: את מדברת על אותו שר אוצר שנמצא אתך בממשלה?
פניה קירשנבאום: עכשיו נסגר האוצר.
פניה קירשנבאום: ב-2013 לא נוכל לקבל את תקציבי הסיוע.
פניה קירשנבאום: במרץ 2014 אולי ייפתחו המחשבים ונוכל להעביר.
פניה קירשנבאום: ואני פשוט דואגת, אני וכל המשרד, וכולנו דואגים, איך נסייע לרשויות שכל-כך זקוקות עכשיו, דווקא עכשיו, לסיוע, אחרי ההשקעה, אחרי כל מה שהם עברו.
גלעד ארדן: אני שוב פעם מברך על הישיבה הזאת, ואני מקווה שהישיבות האלו, כפי שאמרת, יימשכו וגם יונחו מסקנות ברורות ואולי אפילו תעזרו לנו באמצעות חקיקה מצד הכנסת.
גלעד ארדן: אני מסביר עוד פעם: המשרד להגנת העורף, ולפני כן רח"ל, רשות החירום הלאומית, שהיא היום למעשה המשרד להגנת העורף, הוקמה כחלק מלקחי לבנון השנייה, אם אני מגדיר את זה בשפה העממית, כדי לצמצם לעתיד כמה שיותר את האלתור שאנחנו רואים שקורה תמיד במצבי חירום, כי כשגופים מוכנים לכל תרחיש ופועלים כדי לצייד אותם, בין אם זה עירייה ובין אם זה משרד ממשלתי שבאחריותו שהנושא שתחתיו יתפקד, אז ככל שהם יהיו מוכנים יותר לכל תרחיש, הם יצטרכו פחות לאלתר ולחפש מי שיציל אותם, ותמיד דברים כאלו לוקחים זמן בעת מצב חירום, לפעמים יותר מדי ולפעמים בזמן.
גלעד ארדן: אבל אין מה לעשות, מצבי חירום הם מצבי חירום, הם לא השגרה.
גלעד ארדן: הדברים פועלים תחת אילוצים ולחצים, ולכן המשרד לא נועד כדי להחליף את כל העולם בעת חירום, אלא כדי לדחוף אותם להיות מוכנים אליו וכמה שפחות אלתור יצטרך להתרחש.
גלעד ארדן: לכן מבקר המדינה, גם ב-2007 וגם לפני חודשיים-שלושה אמר פעמיים: חייבים גוף ייעודי שעוסק אך ורק בהכנת העורף.
גלעד ארדן: הגוף הזה קם, הוא קם כגוף מטה, מתאם ומתכלל, וגוף הביצוע המרכזי בידיו – אמור להיות, הוא עדיין לא בידיו – הוא פיקוד העורף, עם כל הכוח, והכסף, והסמכויות והמקצועיות.
גלעד ארדן: וכל השבחים מגיעים לפיקוד העורף על התהליך שהוא עשה לעצמו בשנים האחרונות, מאז מלחמת לבנון השנייה, לבנות את הכוח והמקצועיות שלו.
גלעד ארדן: אבל לא בכדי, ראש אג"ת אחרי מלחמת המפרץ הראשונה, עמרם מצנע – אלוף בצה"ל, ראש אג"ת אחרי מלחמת לבנון השנייה, עידו נחושתן – אלוף בצה"ל, שתי ועדות שחקרו את זה מספר חודשים, פעם בראשות הרצל שפיר ופעם בראשות עמי איילון – אלוף בצה"ל, אמרו שפיקוד העורף צריך לצאת מהצבא, ידידי מוטי, לצאת מהצבא.