GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מג'יד עתאונה: לא, לא, יהודה לא הזמין, גברתי.
<מג'יד עתאונה: השם יהודה ויהושע מתחיל ב-י', ואם אני מדבר על ה-י' אני נזכר במה שנאמר על יהושע שחזר מהגולה ונאם בפני עמו בירושלים, והוא אמר, 'קומי עורי כי בא אורך, וכבוד ה' עלייך זרח'.
<מג'יד עתאונה: אני חושב שיהודה, שבא למנהלת כאן להתיישבות, הוא הביא עמו אור לפתרון, שצריך לראות שהממשלה תשנה כיוון.
מירי רגב: תשנה כיוון, זה אומר שהחוק הזה לא מוצא חן בעיניך?
<מג'יד עתאונה: אני אומר עם שיפורים.
מירי רגב: תשנה כיוון, זה אומר, החוק הזה, אתה אוהב אותו או לא אוהב אותו?
<מג'יד עתאונה: תקשיבי לי.
<מג'יד עתאונה: אני חי בלעדייך, אבל אני מכבד מדינה, אין לי מדינה חוץ מ - - -, אבל אני אומר שזה חייב שיפור.
<מג'יד עתאונה: אני לא אכנס לתוכן, כי קראתי את זה וצריך לשבת ולאפשר לבדואים בעלי האדמות, ואלה, לא אלה שיש להם אינטרס, צריך לחפש בעלי אדמות, לשבת לדיאלוג לשולחן, ואני אומר שהמחיר לא קל לשני הצדדים, ולכן אני בא ואומר שצריך לשפר את הדבר ולקרוא אותו כמו שצריך.
<מג'יד עתאונה: לסיום, אני רוצה לברך עוד אדם או שני אנשים יקרים מאוד ובזה אני מסיים.
<מג'יד עתאונה: לא סתם מר מנצור אבו טהא קיבל אות נשיא המדינה.
<מג'יד עתאונה: אתה עושה לי 'אוף', אני אומר, לא אתה.
<קריאה: אני אחד מכם.
<מג'יד עתאונה: אתה בשבילי נכסי צאן ברזל, בזה אתה מלכד אנשים לידך, מותר לי להגיד את זה.
<מג'יד עתאונה: מה יכול להיות?
<מג'יד עתאונה: אתה לא כזה שאני בא להתחתן איתך, אני מבטיח לך, אבל אני חושב שזה אחד הצעירים הדגולים שיכול לשמש מודל לחיקוי לאחרים.
<מג'יד עתאונה: יישר כוח.
<מג'יד עתאונה: כי מה יקרה?
<מג'יד עתאונה: אנחנו לא נגד המדינה, אנחנו בעד המדינה, אבל גם בעד שאנחנו נגיד מה כואב לנו.
<מג'יד עתאונה: ואחרון חביב.
<מג'יד עתאונה: איפה אייל?
<מג'יד עתאונה: אייל, אני חושב, אחד האנשים שאני אוהב, מר יהודה, הוא ממשיך בדרכך, האיש הזה שבא לבקר, נעים הליכות עם אנשים, וזה חשוב מאוד.
<מג'יד עתאונה: הוא מתנהג כמו פסיכולוג, הוא בא, שומע את האנשים ומבטיח שיעביר הלאה.
<מג'יד עתאונה: אנחנו יודעים, מקבלי ההחלטות הם בירושלים, לא אתה ולא יהודה, ולכם מגיעה מילת כבוד.
<מג'יד עתאונה: תודה.
מירי רגב: אחרון הדוברים מהנציגות הבדואית, יצחק אבו חמד, מנהל בית ספר.
<יצחק אבו חמד: שלום לכולם.
<יצחק אבו חמד: קודם כל אני מברך את כולם.
<יצחק אבו חמד: ועדת הפנים האחרונה שהגיעה לדריג'את, שבעקבותיה הקימו את היישוב דריג'את, כהחלטת ממשלה, ב-2004.
<יצחק אבו חמד: אני חושב שהדבר החשוב ביותר בחינוך, כשמסתכלים על דברים בשני מישורים, השונה והאחר הוא אני.
<יצחק אבו חמד: אני חושב שהחברה הבדואית היא לא כולה אותו דבר, והבעיות במגזר הן לא אותו דבר, לכן אני לא חושב שאפשר לפתור את הבעיה באופן שכולם אותו דבר.
<יצחק אבו חמד: יש שוני בין מקום למקום והאמירה של משרד החינוך השנה שהאחר זה אני, אני מקווה שהאחר גם יחשוב על האני אני.
<יצחק אבו חמד: בקטע של דריג'את אין לי בעיה שעושים פיתוח מ-א' עד ת', וזה פיתוח בלתי רגיל וזו פריצה בלתי רגילה.
<יצחק אבו חמד: אנחנו רואים דרכים ומדרכות וביוב, ויש לנו מחלוקות אינסוף וזה טבעי, אבל העיקרון הוא, בהתיישבות הבדואית או הערבית בדרום היא האדמה.
<יצחק אבו חמד: כאשר אתה שומע את הכותרת של פולש והפתרון של אני תובע ואתה תובע, אני רק הבאתי מסמך אחד.
<יצחק אבו חמד: אני לא פולש, אני אזרח מדינת ישראל, יש לי זכויות על המקום ואני רוצה שיכבדו אותי כאזרח ולא יחשבו אותי כקבוצה שצריכים לחפש לה פתרון.
<יצחק אבו חמד: יש לי פה קושן, זה נכתב ב-1913.
<יצחק אבו חמד: אנחנו היום ב-1435, 100 וכמה שנים טובות.
<יצחק אבו חמד: יש לי כדוגמתו הרבה.
<יצחק אבו חמד: חתום עליו מושל פה, הממונה - - - עובדה שהפיתוח בדריג'את, כמו שאתה יודע, שלושה אנשים בתוך היישוב נתנו את ידם כדי שיעשו את כל הפיתוח הזה.
<יצחק אבו חמד: לכן לא נוצר דרך ולא ביוב, כי טובת האוכלוסייה לתת יד לדברים.
<יצחק אבו חמד: אומרים על האדמות בנגב - - - הנה המיסים, מה שנקרא העשר ששולמו שנה בשנה לטורקים.
<יצחק אבו חמד: אז לכן, רבותיי, כל דבר שנקרא פיתוח ביישוב הבדואי יבורך וכל הכבוד, אבל צריך להסתכל ולשבת ולדבר ולנהל דיאלוג עם אזרחי המדינה.
<יצחק אבו חמד: אין לנו מדינה אחרת, אנחנו נמצאים באותה מדינה, לכן בבקשה להסתכל עלינו בתוך העיניים.
<יצחק אבו חמד: תודה רבה.
מירי רגב: ואני אומרת לכם, כולכם, כולל מנצור, אני אשמח שהחברים פה יגיעו ויתייחסו לסעיפי החוק בהמשך הדיונים.
מירי רגב: חשוב מאוד שהם ייקחו חלק בדיונים האלה.
מירי רגב: אני רוצה לשמוע כמה דברים גם מיורם הלוי, ידידי שנמצא פה.
מירי רגב: קודם כל להגיד לך תודה רבה על כל הסיוע של המשטרה.
מירי רגב: פרץ היה פה, יחד עם כל החברים, דיברת איתי גם אתמול על כל ה - - -באמת עשיתם את כל מה שניתן, שנהיה בכל המקומות שתכננו.
מירי רגב: כי ככה צריך להיות, כשמגיעה ועדת כנסת והיא רוצה לסייר במקומות מסוימים, לא יכול להיות שמישהו כאן יחליט שהיא לא תסייר במקומות האלה, כי הם החליטו לעשות שביתה.
מירי רגב: אז הם עשו את ההפגנה שלהם ואנחנו עשינו את הסיור שלנו, באותם מקומות שרצינו ולמדנו ממהלך הסיור רבות, ממה שראינו, ואני רוצה להודות לך, יורם על כל הטיפול.
מירי רגב: ועוד, מן הסתם, במהלך חקיקת החוק הזה, שאני רוצה להביא אותו לחקיקה עד סוף המושב, אנחנו נסייר פה שוב, הפעם בהובלתו של חבר הכנסת טלב, ומן הסתם אנחנו נמשיך להיות בקשר שוטף.
מירי רגב: אז תודה רבה.
מירי רגב: וזכות הדיבור שלך, ולאחר מכן ראשון הדוברים מבחינת חברי הכנסת, חבר הכנסת דוד צור.
<יורם הלוי: ממש בקצרה.
<יורם הלוי: קודם כל אני שמח שאתם מגיעים וזה בסדר גמור.
<יורם הלוי: סך הכול אני יכול להצביע על שיתוף פעולה מצוין, פשוט מצוין, עם כל הגורמים ובטח עם הבדואים.
<יורם הלוי: נוח לי להגיד את זה דווקא בפורום הזה, אלה אנשים שהם מצד אחד עם כל הבעיות, מצד שני גם מבינים את לשון החוק, מבינים את מה הם צריכים לעשות, איפה נקודות הממשק.
<יורם הלוי: כמובן שלא הכול, כי יש גם את הקיצוניים שמביאים את מקומם.
<יורם הלוי: עד שיוסדר התהליך יש הרבה מאוד פעילות שהמשטרה עושה ביום יום, כשאנחנו נמצאים איתם, אנחנו מקיימים ימי קהילה, אנחנו בתוך האוכלוסייה הזאת, אנחנו מעורים באוכלוסייה הזאת.
<יורם הלוי: אני חושב שהקשרים הם פשוט מצוינים.
<יורם הלוי: מה שאנחנו, במסגרת המשטרתית, היינו אומרים שצריך לקצר תהליכים, צריך למצוא פתרונות מעשיים, נכונים, ובטח ובטח קודם כל חוקיים.
<יורם הלוי: ככל שיוקדם החוק נדע כולנו מה קורה.
<יורם הלוי: כרגע זו תקופה שהיא די בעייתית, באמצע, ואנחנו חשים אותה כמעט בכל המדינה.
נחמן שי: - - - תקופת הביניים הזאת של החקיקה והמאבק שמתנהל?
<יורם הלוי: אני יכול לתת אולי דוגמה מאוד בולטת.
<יורם הלוי: כשאנחנו באים לתת סיוע להריסה, אז בצדק רב הם אומרים שזה בסדר.
<יורם הלוי: צריך להרוס, נהרוס, בואו אפילו אל תהרסו, אנחנו נהרוס, אבל מה הפתרון?
<יורם הלוי: לאן אנחנו הולכים?
נחמן שי: הם שואלים אתכם.
מירי רגב: הם צריכים לדעת מה הם מקבלים.
<יורם הלוי: הם אומרים, זה בסדר, אפילו חבל על האנרגיה שלכם, אנחנו נהרוס במו ידינו, אבל מה הפתרון שאתם מציעים לנו.
<יורם הלוי: אני חושב שזה אולי הדבר המאוד בולט בנקודת הזמן הזאת.
<יצחק אבו חמד: זה הגיוני.
מירי רגב: הוא מצדיק אתכם, מפקד המחוז.
<יצחק אבו חמד: אני יודע שהוא מצדיק אותנו, אבל מאצלכם זה צרך לבוא.
זאב בנימין בגין: אם אפשר לשאול, אנחנו תכננו לסייע בכוח אדם של המשטרה, בתקציב של בערך 220 מיליון שקל, האם זה מתממש?
זאב בנימין בגין: באיזה מידה?
זאב בנימין בגין: כמה שוטרים כבר יש לך, כתוספת?
זאב בנימין בגין: ליום יום, זה לא קשור בהסדרה, זה לא קשור בעתיד, זה קשור בניהול חיי היום יום.
<יורם הלוי: כרגע מונחת תכנית על שולחנו של המפכ"ל והשר להרחבת ארבע תחנות משטרה נוספות שהצגנו כתכנית, גם בשגב שלום וגם בח'ורה ו - - - זה ארבע תחנות.
<יורם הלוי: בנוסף לזה עוד 12 מש"קים, אלה אותם אנשים שנמצאים במקומות המאוד רחוקים, הם אמורים לתת שירותי משטרה.
<יורם הלוי: אני אומר, לא אכיפה, אלא שירותי משטרה.
<יורם הלוי: גם התכנית הזאת מונחת על שולחן המחליטים.
<יורם הלוי: אנחנו הצגנו אותה כתכנית של המחוז.
<יורם הלוי: יחד עם זה, יש הרבה מאוד שיתוף פעולה.
<יורם הלוי: אני אומר, אנחנו יושבים עם הנוער, אנחנו יושבים עם השייח'ים, אנחנו יושבים עם התחום האקדמי בחלק הזה, אנחנו מקיימים ימי קהילה.
<יורם הלוי: רק לפני שבוע וחצי אני עם כל הסגל היינו בבית הספר בביר הדאג'.
<יורם הלוי: ישבנו ושמענו.
<יורם הלוי: מי שמרצה שם בכיתות הלימוד אלה שוטרים, ישבנו עם מנהל בית הספר, כולל הוועד.
<יורם הלוי: יש קשרים מצוינים, אנחנו מכירים את האנשים באופן אישי ואם אני יכול לשמש מעין שופר קטן גם לחלק הזה, בהחלט ה המקום.
מירי רגב: יישר כוח, באמת יישר כוח.
מירי רגב: דוד צור, ולאחר מכן זבולון.
דוד צור: אז קודם כל, דיברתי גם במהלך הסיור, אבל אין טוב ממראה עיניים וטוב שירדנו גם לשטח, וזו גם לא תהיה פעם אחרונה, מן הסתם, כי ראינו גם דברים אחרים.
דוד צור: אני פונה פה בעיקר לחברים.
דוד צור: ברגע הזה, לדעתי, השטח צמא.
דוד צור: יש פער עצום בין הקולות הפוליטיים והצעקות שנשמעים דווקא במסדרונות אצלנו, שלכאורה אמורים לייצג את העניין, אבל בעיניי הם לא כל כך מייצגים, הם יותר תופסים טרמפ על העניין, ולדעתי הם כבר מספיק תפסו טרמפ, 60 ומשהו שנה הם על הגב שלכם, עם הפוליטיקה.
דוד צור: אני מסתכל על זה ממש בעיניים אובייקטיביות, יש כאן הזדמנות לעשות הסדרה שהיא לא תהיה כמו שהיא הובאה כרגע, ואנחנו כחברי כנסת נהיה חייבים להיכנס לפרטי פרטים ולראות שתהיה בזה התאמה באמת לצרכים האמיתיים.
דוד צור: זה לא קוביות פה, כמו שמציירים בתצ"אות או בתכניות.
דוד צור: כל קובייה כזאת זו משפחה, כל משפחה כזאת זה דבר מורכב, איזה משפחה תיצמד לשם, האם זה שבט שהוא מתאים, האם אלה משפחות שמתאימות.
דוד צור: לכן יש פה מורכבות גדולה מאוד שהמנהלת יודעת ומכירה אותה, היא תבוא אלינו כמובן עם התכניות המפורטות, ולכן ברור לנו שזה נושא אנושי מורכב ביותר.
דוד צור: יחד עם זאת נדרשת מנהיגות חזקה, חיובית, שיכולה לקדם את הדברים.
דוד צור: אני ראיתי בחדר הזה מנהיגות כזאת שהיא נמצאת, ולא דווקא אצלנו בחדר בכנסת, כאלה שלכאורה שמים עצמם כמנהיגים שלכם.
דוד צור: לכן עצתי לכם, להעמיק ובעיקר לקחת את אותם מקומות שבהם יחסית המחלוקות הן יותר נאמר פתירות ולתת לתכנית להתחיל לזרום.
דוד צור: כי פעם שהיא תתחיל לזרום, אני מניח שהמומנטום יצרף עוד ועוד יישובים.
דוד צור: כי אם נראה עוד פיתוח כמו שראינו ברהט בבוקר, או בלקייה, אז בסופו של דבר התכניות האלה מאוד אטרקטיביות ואפשר להתקדם איתן.
דוד צור: נכון, הן לא מושלמות, אף אחד לא ייצא מהתכנית הזאת וכל תאוותו בידו ולכן נצטרך בסופו של דבר להתפשר.
דוד צור: אני חושב שמה ששמעתי מהפרופסור, לגבי המודל של הבדואי היהודי שבן גוריון טבע בדבריו, שמאוד התחברתי לאמירה הזאת, כי בסוף יש פה חברה עם המנהגים שלה ועם הייחוד שלה, עם האחיזה שלה בקרקע שצריך לשמר, מצד שני יש פה מדינה שיש בה חוק וצריך להתיישר על פי החוק, בנושא הזה וגם בנושאים אחרים, ומאוד אהבתי לשמוע את ידידי פה, מפקד המחוז, בפריסה של שיטור קהילתי ושל שירותים נוספים, ושסוף סוף יש קהילה, בתי ספר, שמענו, ועוד הרבה מאוד דברים שאפשר לפתח סוף סוף את החברה הבדואית.
דוד צור: אני חושב שזו הזדמנות באמת פעם בדור שיש נכונות כזאת של השקעה בכסף כל כך גדולה וצריך לנצל אותה.
זבולון כלפה: תודה רבה, גברתי יושבת הראש.
זבולון כלפה: קודם כל להבדיל מאחרים, אני בן האזור פה, אז אני שכן שנמצא פה כל הזמן, חי פה, לאורך כל שנות החיים הסתובבתי פה, אפילו הייתי שכן של פרץ, גדלנו ביחד שנים ארוכות.
זבולון כלפה: אין לי ספק שהסוגיה הזאת מורכבת מכמה אספקטים.
זבולון כלפה: אנחנו מתנגדים הרבה מאוד, לטעמי לא כל כך בצדק, באספקט של הדיון על התמורות על בעלות בקרקע, שהוא דיון שנוגע לחלק מהאוכלוסייה, הוא לא גדול, הוא חלק מהאוכלוסייה.
זבולון כלפה: במספרים שאני מכיר לפחות מדובר על מספרים מאוד מוגדרים, אבל יש עדיין אוכלוסייה לא מבוטלת שנמנע ממנה לאורך כל השנים תשתיות פיזיות, תשתיות של חינוך, בריאות, רווחה, דיבר פה מנהל המחלקה לשירותים חברתיים של אבו בסמה ז"ל, היום אני לא יודע איך זה נקרא.
<קריאה: נווה מדבר ואל קסום.
זבולון כלפה: אל קסום?
<קריאה: שתיהן ביחד.
זבולון כלפה: בכל מקרה, אני אומר שבסופו של דבר המכלול פה מורכב מהרבה מאוד סוגיות שצריך שיתוף פעולה של כל הגורמים גם יחד.
זבולון כלפה: החוכמה לא יכולה לבוא מירושלים לבד, בלי שיתוף פעולה של האוכלוסייה שחיה פה במקום.
זבולון כלפה: זה צריך להיות אינטרס של כולם, להסדיר את המציאות הזאת, לפתור את העניינים שנוגעים גם לנושא החינוך, גם לנושא התשתיות וגם לנושאים האחרים.
זבולון כלפה: לצד זה בסוף גם יהיו הסוגיות של בעלות על הקרקע, גם הן צריכות למצוא את פתרונן.
זבולון כלפה: עוד פעם, לגבי הדרך מן הסתם יהיו כל מיני אפשרויות שיעלו, כאלה ואחרות.
זבולון כלפה: יש דברים שעלו במסגרת הצעת החוק, יש דברים ששמענו פה את עתאונה, אתה דיברת על לשנות טיפה, לשחרר, לא יודע, אני חושב שזה קצת מוקדם מדי.
זבולון כלפה: אני רואה את עיקר ההישג בעניין אם באמת נצליח למקד את תשומת הלב ולעשות רבות בסוגיות המשמעותיות שקשורות לחיי היום יום של כל אחד ואחד מאיתנו, אם הילדים יזכו פה למערכת חינוך טובה ואיכותית, אם האוכלוסייה פה תקבל שירותי בריאות ורווחה כמו שצריך, בסופו של דבר אני בטוח שהבעיות האחרות ימצאו גם את פתרונן.
זבולון כלפה: במציאות שקיימת פה כרגע, ובתור אחד שצורך פה הרבה שירותים בנגב וחי פה בנגב ומכיר את הסוגיה הזאת לאורך כל השנים, אני חושב שהגיע הזמן ועשרות שנים שהמדינה קיימת, לקחת את הבעיה הזו ולהתמודד איתה.
זבולון כלפה: כמו שאמר לך קודם ראש העיר של באר שבע, יש פה שני צדדים למטבע.
זבולון כלפה: אנחנו הרבה מתמקדים בצד של הזכויות, מה חובתה של המדינה, אבל בכל מדינה יש בסוף גם חובה של אזרחים וחובה ברורה מאוד של אזרחים, ואני חושב שהשילוב של שני הדברים גם יחד, של העצמה של החובות של המדינה מחד והחובות של האזרחים מאידך, בסוף הם ייתנו לנו את היכולת ליצור פה מרחב שהוא טוב, נכון ועם כל המענה, כי יש פה אוכלוסייה לדעתי טובה, היא כוח משמעותי מהרבה בחינות, וראינו אותם בתחומים שונים.
זבולון כלפה: לא נכנסנו פה לאזורי התעסוקה שמתפתחים בנגב, אבל יש פה תעשייה שמתפתחת, האזורים רק הולכים ומתפתחים יותר ויותר ואני חושב שבסופו של תהליך, ככל שנשכיל למקד את תשומת הלב בסוגיות הללו, אני בטוח שגם שאלות אחרות ימצאו את פתרונן.
זבולון כלפה: כך נראה לי.
נחמן שי: חברים וחברות, תודה רבה על הביקור ועל האפשרות לראות את הנושאים החשובים האלה מקרוב, כמובן שזה מוסיף הרבה להבנה ולידיעה.
נחמן שי: אין לי אשליות שלא ראינו הכול ואל תיעלב, יהודה, גם לא ראינו תמונה שלמה ומלאה, כי באופן טבעי הצגתם את הדברים כמו שאתם רואים אותם וכמו שאתם באופן טבעי גם מעוניינים שאנחנו נראה אותם, כולל הפגישות שעשינו.
נחמן שי: זה בסדר גמור, גם אני, אם הייתי במקומך, הייתי עושה אותו דבר.
נחמן שי: אבל אין ספק שאנחנו צריכים להצטייד גם בחוות דעת ובהתרשמויות אחרות, שאת זה יעשו הדיונים בוועדה - - -
מירי רגב: וגם הסיור הבא.
נחמן שי: בסדר, כן, אני חושב שצריכה להיות מוצגת לנו תמונה מלאה ושלמה.
נחמן שי: אני סבור שמוכרחים להגיע לפתרון והזמן פועל לרעתנו.
נחמן שי: אני שמעתי את דבריו של ראש העיר ואני שומע גם את דברי החברים האחרים ואני מבין גם את מידת הדחיפות, כי זה הפך להיות לגורם שגם קשור בפיתוח הנגב, שהוא היום האתגר הלאומי והנגב והבדואים הם ביחד, אי אפשר להפריד ביניהם ואי אפשר לפגוע בהם.
נחמן שי: הם חלק בלתי נפרד מהנגב וכש"מפתחים" את הנגב זה איתם ביחד, זה לא במקומם ולא על חשבונם ולא כדי להזיז אותם ממקומם.
נחמן שי: הם חלק בלתי נפרד מאיתנו.
נחמן שי: לכן הפתרון צריך להיות גם אנושי, לקחת בחשבון את רצונותיהם ואת חייהם, את העובדה שהם חלק בלתי נפרד מהזירה הזאת ולהתחשב בהם.
נחמן שי: אני חושב שההצעות שהציע השר לשעבר בגין הן הצעות בכיוון הנכון, הן מהוות באמת מזיגה נכונה ומאוזנת בין כל כך הרבה גורמים שהיו פה.
נחמן שי: אני מקווה שתוך כדי התהליך גם יוכנסו תיקונים בהתאם לדברים שנשמע, כולל של נציגי הבדואים, לא רק גורמים וגופים אחרים, אבל אני חושב שמדינת ישראל תצטרך להוציא תכנית כזאת או דומה לה לפועל ובשנים הקרובות ואני מתרשם שהרשות שלכם עובדת בהרבה נחישות ודינמיקה כדי להוציא את הדברים ובאמת להביא אותם למקום הנכון.
משה זלמן פייגלין: לי לא יהיו מחיאות כפיים, אני מבטיח לך.
משה זלמן פייגלין: קודם כל אני רוצה להצטרף לדברים של חבר הכנסת דוד צור.
משה זלמן פייגלין: אני הגעתי לאותה תחושה בדיוק.
משה זלמן פייגלין: כמה מצער שמי שמייצג אתכם בכנסת, או מתיימר אתכם בכנסת ואת חבריי הבדואים, עושה עבודה שמרחיקה מכם, מרחיקה מכם את הציבור בישראל.
משה זלמן פייגלין: כשאני שומע את הנציגים בכנסת מדברים, אני אומר שבכלל אין לי חשק להיכנס לרזולוציה כדי לבדוק במה מדובר, אני מבין לחלוטין שיש מלחמה, אז אם זה מלחמה, למה שאני אעזור?
משה זלמן פייגלין: אז קודם כל היה תענוג לבוא רק כדי לשמוע את הנציגים פה מדברים לעניין.
משה זלמן פייגלין: זה דבר ראשון.
משה זלמן פייגלין: דבר שני, יהודה, אני גם שמח שהגעתי לביקור הזה, לראות את המאמץ הכביר שהשקעתם כאן, ובמיוחד הרשים אותי, אני חייב לומר, העניין של כניסה לרזולוציה העדכנית ביותר, כל מבנה וכל אדם וכל שם.
משה זלמן פייגלין: זה היה דבר שבהחלט לא היה ידוע לי עד כאן והושקעה כאן עבודה חשובה ביותר וזה חשוב.
משה זלמן פייגלין: אני מתנגד לחוק, לא משום שאני חולק על כוונתם הטובה של כל מי שעסק בו, מהשר לשעבר בגין ועד אנשי השטח וכדומה.
משה זלמן פייגלין: אני מתנגד לחוק כי אני חש שהקונספציה שעומדת בבסיסו של החוק היא קונספציה לא נכונה וזה לא קשור אליכם.
משה זלמן פייגלין: אתם עשיתם את העבודה שלכם מעל ומעבר, אני אומר שיש כאן בבסיס העניין קונספציה לא נכונה.
משה זלמן פייגלין: למה אני מתכוון קונספציה לא נכונה?
משה זלמן פייגלין: יש מצב שבו יש חוק, מדינה.
משה זלמן פייגלין: מדינה זה מלשון דין.
משה זלמן פייגלין: המדינה אמורה לאכוף את חוקיה.
משה זלמן פייגלין: כמובן שחייבת להיות פה איזה שהיא גמישות, הבנה, הכול טוב ויפה, אבל כאן המצב הפוך.
משה זלמן פייגלין: אולי אחד האנשים שאני מעריך מאוד, דיבר איתנו ראשון ראש עיריית באר שבע, באמת בחור צעיר ונמרץ שמאוד מאוד הערכתי, אבל כל טון הדיבור שלו וכל הטון של כל הדוברים למעשה, הקצינים והאחרים, הוא לנסות לשכנע את מי ש-, יסלחו לי, אבל שלא הצליחו להוכיח את בעלותם על הקרקע, להואיל בטובם לאפשר ליישב קודם כל את השכנים שלהם בשטח, אני לא מדבר על אחרים, השכנים שלהם בשטח.
משה זלמן פייגלין: כלומר יש כאן איזה סיטואציה שאותי משכנעת שהחוק לא יביא את זה לפתרון.
משה זלמן פייגלין: כי אם המדינה באה ממקום מתנצל, ממקום שיש בו איזה שהוא תסביך נחיתות, מי בכלל הבעלים הלאומיים של השטח הזה, אל החוק הזה ואל היישום הזה, אזי מובטח לנו שבתוך זמן קצר אנחנו נימצא בדיוק באותה מציאות.
משה זלמן פייגלין: זו הסיבה שאני מתנגד.
משה זלמן פייגלין: אני חושב שדווקא לטובת הבדואים, אילו המדינה הייתה באה כריבון ולא כמי שמנהל משא ומתן על מה שזכותו לקבוע מה יהיה בו, הרי במקומות שבהם אין שאלת בעלות בכלל, המדינה, כשהיא רוצה, הולכת לבית משפט, מפקיעה וגומרת עניין, אם צריך לסלול כביש או להרחיב וכו'.
משה זלמן פייגלין: כאן כשיש שאלת בעלות נכנסים למשאים ומתנים אין קץ, מתוך איזה שהיא תחושת רפיסות כזו ותחושת חוסר אדנות וריבונות.
משה זלמן פייגלין: אני חושב שאם המדינה הייתה באה ואומרת 'במשך 40 שנה ניתן היה להוכיח את הבעלות על תביעות הבעלות הללו, מתוכם כ-200, 300 אנשים שהגישו את התביעות הללו לבתי משפט נדחו, אני רואָה בזה מדגם מייצג למצב הכללי, אני עכשיו פועלת על מנת לחוקק חוק שבעצם מעביר את כל השטח לפאזה חדשה'.
משה זלמן פייגלין: אלה אדמות מדינה לכל דבר ועניין, מי שבנה בית, אף אחד לא יהרוס את ביתו, אני חושב שאסור לעשות לבדואים מה שעשינו לאחינו, לזבולון קלפה למשל, בגוש קטיף, לא לבדואים ולא לאף אחד אחר, בזה אנחנו מסכימים, אבל לא בכך מדובר.
משה זלמן פייגלין: מדובר שהמדינה, בגלל איזה שהיא לאקונה מלפני 40 שנה, נכנסת למשאים ומתנים על כל מרכז הנגב, פעולה שבסופו של דבר תוביל לכך שהבעיה של הבדואים לא תוסדר, כי כל עוד העניין שעומד בבסיסו של החוק הזה, מי בכלל הבעלים של כל השטח הזה מלכתחילה, לא מובהר פה, אנחנו רק מושכים עוד ועוד עבירות על החוק ולא את ההיפך מזה.
משה זלמן פייגלין: אני לא רואה שהסיבה שהובילה לכך שחוטא יצא נשכר עד היום תשתנה והעובדה שעברו על החוקים עד היום תשתנה ולא יעברו גם על החוק הזה.
משה זלמן פייגלין: לכן המדינה צריכה לשים סוף להתנהלות הזאת, לומר 'אני בעלת הבית כאן', לבוא, לקחת את מה שלא בנוי, לחלק למגרשים, לפתח אותם ולהציע אותם לבדואים לקניית מקום אחר.
מירי רגב: תודה רבה לך, משה.
<אאיד אבו רשאד: מילה אחת.
משה זלמן פייגלין: אחר כך נתחיל להתווכח, אני - - -
מירי רגב: לא, אז אני לא רוצה ויכוחים.
<אאיד אבו רשאד: אני לא אדם כזה, באמת שלא.
<אאיד אבו רשאד: אבל אני מציע, במקום שיש לנו מתנגדים במגזר הבדואי ויש לכם מתנגדים, אז תעשו מחנה אחד.
מירי רגב: כבר הצענו את זה בוועדה.
מירי רגב: דורון, בבקשה.
<דורון אלמוג: חברים, אנחנו ברגע של הכרעה.
<דורון אלמוג: ההכרעה הנדרשת זה חוק.
<דורון אלמוג: המדינה עשתה עד עכשיו הרבה מאוד ועושה.
<דורון אלמוג: לא מספיק, אגב.
<דורון אלמוג: אני אומר שעשתה הרבה מאוד ועושה, בהחלט לא מספיק וצריך לעשות הרבה יותר.
<דורון אלמוג: אני אומר, החלטה עקרונית התקבלה ועכשיו אנחנו ברגע של הכרעה כי צריך חוק.
<דורון אלמוג: אם לא יהיה חוק, אנחנו מנציגים את המצב הקיים.
<דורון אלמוג: אני חושב שלשאלות שהעלה כאן חבר הכנסת פייגלין, לתהיות, ניתנו תשובות.
<דורון אלמוג: תשובה אחת היא של השופט אליעזר גולדברג, בוועדת גולדברג, והוא בא ואמר 'לא הוכחה טענת הבדואים לבעלות, הבעלות על האדמה היא של המדינה, אבל', הוא אומר, 'מאחר שיש זיקה לבדואים', ואת הזיקה ראינו למשל במסמך של יצחק, שם מסמך מאיזה שהוא מקום, היום כל אחד מאיתנו יכול להביא מסמך מהסבא של הסבא, הוא לא מהווה בסוף את מה שמדינת ישראל צריכה.
<דורון אלמוג: מדינת ישראל היא מדינת חוק, מדינת ישראל צריכה רישום בטאבו.
<דורון אלמוג: זכות קניינית במצגת של יהודה, זה היה שם, במצגת הפיתוח זה היה, דבר ראשון הסדרת זכות הקניין, לאחר מכן התכנון, לאחר מכן הפיתוח.
<דורון אלמוג: אבל הזכות הקניינית לא הוסדרה.
<דורון אלמוג: עכשיו גולדברג בא ואמר בדיוק מה שאתה אומר, 'לא הוכחה, מכל מה שבדקתי בשנה וחודשיים, אבל לפנים משורת הדין, מאחר שהתרשמתי שיש זיקה', באמת חיים עשרות שנים, מאות שנים, ולחלק גדול גם יש מסמכים, ויותר מזה, מאחר שאנחנו, מדינת ישראל, באנו אל הבדואים בשנות ה-60 ואמרנו להם 'בואו תרשמו תביעות', ואנחנו הלכנו אז למהלך אסטרטגי, של רישום תביעות בעלות והגענו ליותר מ-3,200 תביעות בעלות וכמו שראינו רובן נמצאות באותם שטחים של תביעות בעלות, ויש גם פלישות, יש מקומות, גם במצגת של יהודה, כל ואדי נאעם זה האזור שהוא לא בתביעות בכלל, שם אין תביעות, שם יש תביעת בג"צ אחרת ואנחנו נפעל כפי שבית המשפט הוכיח.
<דורון אלמוג: אבל אני אומר, אנחנו כרגע ברגע הכרעה קריטית, אנחנו חייבים את החוק, כי בסוף המדינה לא יודעת להתנהל בלי חוק.
<דורון אלמוג: צריך להבין, מדינה זאת לא יחידה קטנה, אמר מפקד המחוז, 'אני לא יודע לפעול בלי חוק'.
<דורון אלמוג: כל מי שתשאלו, כל ראש מועצה, כל ראש רשות, אגב, גם ראש מועצה בדואי שרוצה לפתח את השטח שלו, הוא חייב את החוק, כי כל בעלי התביעות בתוך הרשות המוניציפאלית הבדואית הם בעצם באים ואומרים שלא תתחיל בנייה, לא יתחיל פיתוח, עד שהמדינה לא סוגרת את החוב שהיא התחילה אז, בשנות ה-70' עד 79'.
<דורון אלמוג: את זה צריך לסיים, כי המדינה התחילה.
<דורון אלמוג: ואני אומר, השופט גולדברג בא ואמר, צריך חוק.
<דורון אלמוג: זה דבר אחד.
<דורון אלמוג: אני אומר, אם אנחנו לא נחוקק חוק כרגע, אנחנו נחזיר את עצמנו, נגלגל את עצמנו, אחורה למנגנונים שאנחנו מכירים, שמונה שנים, לעוד איזה ועדת גולדברג שתבוא אולי ותצטרך להציע משהו אחר.
<דורון אלמוג: בינתיים מי ייפגע?
<דורון אלמוג: קודם כל הבדואים וכולנו, כל תושבי הדרום, כולנו ניפגע.
<דורון אלמוג: לכן אני אומר לכם שוב, זה קריטי, בינתיים נולדים עוד ילדים.
<דורון אלמוג: לתובעים הראשונים, 3,200 התובעים הראשונים כבר נולדו ילדים ונכדים ונינים והמספרים הולכים וגדלים ואנחנו עם יותר עם 12,000 תובעים ואנחנו נגיע למצב שרוביק רמז עליו, מצב של אין פתרון.
<דורון אלמוג: מצב של אין פתרון, אנחנו פשוט תוקעים את כולנו.
<דורון אלמוג: לכן אני אומר לכם שוב, אני אומר לך ואני אומר לזבולון קלפה ואני אומר לכל חברי הוועדה, חברים, זה קריטי, צריך להיכנס לנבכי הנבכים של החוק, אבל צריך להבין, החוק יורצ בסופו של דבר את הכלי שכולם, כל רשויות המדינה, כמהות לו, צריכות אותו.
<דורון אלמוג: הרשות צריכה אותו, ממשלת ישראל, כל משרדי הממשלה, משרד הפנים, התשתיות, הכלכלה, כולם, כולנו צריכים את הדבר הזה כדי בסופו של דבר לפעול כמדינה.
<דורון אלמוג: אם אנחנו לא עושים את הדבר הפשוט הזה, המרוויח העיקרי זה הקיצוניים, כי מה שיקרה מאי פיתוח זה עוד עוני וזה עוד פשע וזה עוד אלימות וזה פחות ילדים שיש להם בתי ספר תיכוניים והשכלה תיכונית והשאלה אקדמית והם מוכנים למאה ה-21 וכן הלאה.
<דורון אלמוג: לכן אני אומר שוב, חייבים את החוק .
<דורון אלמוג: החוק יוצר בסופו של דבר קיבוע המחיר.
<דורון אלמוג: אין יותר משא ומתן אחרי החוק.
<דורון אלמוג: החוק אומר, זהו, זאת התמורה.
<דורון אלמוג: בני, בעבודה היסודית שלו קבע את התמורות, זה יידון בוועדה, אבל אחרי שזה מסוכם בוועדה גמרנו, אנחנו הולכים עם זה ואין יותר משא ומתן, אנחנו יוצאים לדרך.
<דורון אלמוג: לכן בשורה התחתונה, חייבים חוק.
<דורון אלמוג: הנקודה הכמעט אחרונה, הסיפור של ההריסות.
<דורון אלמוג: מה קורה היום?
<דורון אלמוג: אני אגיד ככה, קודם כל כמדינת חוק אי אפשר בסופו של דבר בלי לקיים את החוק גם בפתיחת רישיונות עסק וגם בהרחבת בתים וגם בבניית יישוב ובכל מערכת החיים שלנו.
<דורון אלמוג: חייבים את החוק.
<דורון אלמוג: בנושא של הריסות הבתים, המדינה בעצם באה ואומרת שמה שנבנה בלי אישור לא יכול, אבל בסופו של דבר המדינה עד היום עצמה עין, במרבית המקרים.
<דורון אלמוג: כדאי לדעת, נבנים כ-6,000 מבנים לא חוקיים שם בנגב בשנה, המדינה הורסת קצת.
<דורון אלמוג: מה צריך להיות?
<דורון אלמוג: צריכה להיות אכיפה מוכוונת הסדרה.
<דורון אלמוג: זאת אומרת באים לכולם ואומרים 'אתם נכנסים ליישוב הזה והזה', כמובן בשיתוף ציבור, בסופו של דבר נבנה יישוב חדש או יש הרחבות ולכל אחד יש כתובת בתוך יישוב מסודר.
<דורון אלמוג: רק במצב הזה אנחנו נגיע למצב שלא יהיה בנגב פחון אחד וכולם יהיו ביישובים מסודרים.
<דורון אלמוג: זה היעד, יישובים מתוקנים, יישובים מסודרים, גם מערכת אכיפה חייבת להיות וזאת האכיפה שאנחנו רוצים.
<דורון אלמוג: היום האכיפה היא במידה רבה לא יעילה, כי אנחנו הורסים פחון ומקבלים עוד שלושה פחונים על הגבעות ליד ובסופו של דבר לא קיבלנו את ההסדרה.
<דורון אלמוג: הדבר האחרון זה תודה.
<דורון אלמוג: תודה קודם כל לך, מירי, שהבאת את הוועדה.
<דורון אלמוג: זה יום חשוב מאוד, ההגעה שלכם, חבל שלא כל חברי הוועדה הגיעו.
נחמן שי: את זה אני אף פעם לא אוהב לשמוע, את זה אתה אומר למי שבאו.
<דורון אלמוג: אני אומר לאחרים.
<דורון אלמוג: חברים, אני מבקש להודות ליהודה על העבודה המאוד יסודית שהרשות עושה כל הזמן, כל הזמן, ומתכוננת למהלך הענק הזה.
<דורון אלמוג: זאת התכוננות יסודית, הדרגתית, עקב בצד אגודל.
<דורון אלמוג: ראיתם פה חלק קטן מהדברים שעושים.
<דורון אלמוג: להודות לאנשים שלי, במטה היישום, שעושים עבודה נהדרת בתכנית הפיתוח, בתכנית התכנון, בעבודה מול הקהילה, כדי להכשיר את כולנו, להכשיר את הדרום למהלך הגדול שאנחנו כולנו כמהים אליו.
מירי רגב: בני, בבקשה.
זאב בנימין בגין: גברתי היושבת ראש, אני מצטרף לאלה שמברכים אותך על קיום הסיור הזה, ומודים, כן, נחמן, לאלה שרצו באמת ללמוד.
זאב בנימין בגין: אנחנו ראינו פה חלק מעשייה, אני חושב שהיא לא רבה, ברשות, אלא עשייה עצומה, בתנאים מאוד קשים.
זאב בנימין בגין: אני חושב שאמרתי בוועדה, במדינת ישראל חברי הכנסת יודעים, אין לנו מומחיות עצומה במיצוי תקציבים ופה מתגברים גם על הקשיים האלה.
זאב בנימין בגין: יש תקציב, יש מכרזים, יש עבודה בשטח, יש טרקטורים.
זאב בנימין בגין: חלק קטן מהתוצאות ראינו, אנחנו רואים בפעילות הזאת בבחינת עזרה ראשונה.