GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בצלאל סמוטריץ': בהמשך לכך, סעיף 14א קובע רשימה של יועצים שאמורים ללוות באופן קבוע את הוועדה.
בצלאל סמוטריץ': הוא באמת מגדיר יועצים כמו מודד, מפענח שיהיו קבועים, ומשאיר שיקול דעת לכל ועדה למנות לעצמה את היועצים שלה.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו חושבים שזה לא ראוי.
בצלאל סמוטריץ': צריך להגדיר סל איזה יועצים אמורים להיות לכל ועדה.
בצלאל סמוטריץ': לא ייתכן שוועדת תמורות מסוימת תחליט שהיא רוצה יועץ מסוג מסוים וועדה אחרת מסוג מסוים.
בצלאל סמוטריץ': זה צריך להיקבע בתקנות.
בצלאל סמוטריץ': הגשנו על זה הצעה לתיקון נוסח הסעיף.
מירי רגב: אוקיי, זמנך תם.
בצלאל סמוטריץ': הערה אחרונה.
בצלאל סמוטריץ': סעיף 19 קובע את אחד מסעיפי הסף.
בצלאל סמוטריץ': הפסלות של חבר ועדת תמורות זה חבר שהוגש נגדו כתב אישום.
בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר לכולנו שהסוגיה של מה המעמד של הגשת כתב אישום אל מול בעלי תפקידים, גם נבחרים וגם לא נבחרים, נמצאת היום בדיונים מעמיקים כאן בכנסת.
מירי רגב: מחר אני מאשרת הצעת חוק.
מירי רגב: מה אתה דואג?
בצלאל סמוטריץ': גברתי, הוא אשר ביקשנו.
בצלאל סמוטריץ': להחיל את אמות המידה שיהיו באופן כללי.
בצלאל סמוטריץ': אי אפשר בחוק הזה בדלת האחורית לייצר איזשהו נורמות כלליות שהן מנותקות מהדיון הכללי שמבוצע בבית הזה בסוגיות האלה.
מירי רגב: אייכלר יצא לרגע.
מירי רגב: זחאלקה, אתה זכית מההפקר הזה.
ג'מאל זחאלקה: אף פעם לא זכיתי מן ההפקר.
מירי רגב: עכשיו זחאלקה ואחר כך דבי.
ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, הציבור הערבי והאזרחים הערביים בנגב במיוחד רואים בחוק הזה חוק שבא לשלול את אדמתם, לנשל אותם ולעקור אותם מבתיהם.
ג'מאל זחאלקה: הם מביעים מחאה.
ג'מאל זחאלקה: השר בגין רוצה מחאה כבקשתך.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו נמחה כפי שהוא רוצה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו מודיעים כאן שאנחנו לא נמחה לא כפי שרוצה מר בגין או כפי שרוצים אחרים.
ג'מאל זחאלקה: מדובר לא בעוד מקרה או בעוד חוק ממשלתי אלא בחוק חונק.
ג'מאל זחאלקה: כשאתה חונק אדם ואתה דוחף אותו לפינה הוא מתחיל לבעוט.
ג'מאל זחאלקה: אתם חונקים אותנו ואנחנו, ראשי הציבור הערבי – אני מדבר בשם בל"ד בכל במה.
ג'מאל זחאלקה: אני מדבר בכנסת בעברית, בערבית, באנגלית, בכל שפה.
ג'מאל זחאלקה: אני קורא למאבק חריף אבל בלי אלימות.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתנגדים לאלימות.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו קורבנות של האלימות.
ג'מאל זחאלקה: אבל מאבק לא אלים כולל גם חסימת כבישים.
ג'מאל זחאלקה: זה מאבק לא אלים בכל העולם.
ג'מאל זחאלקה: הרבה ועדי עובדים בארץ עשו את זה.
ג'מאל זחאלקה: צריך לכבד את זכות המחאה שלנו.
ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול מצד אחד לחנוק אדם בידיים שלך ולומר לו: למה אתה בועט ברגליים?
ג'מאל זחאלקה: אני לא יכול לדבר, אתה חונק אותי.
ג'מאל זחאלקה: אתם חונקים אותנו.
ג'מאל זחאלקה: אתם מנשלים מה שנשאר לנו.
ג'מאל זחאלקה: לא שבעתם?
ג'מאל זחאלקה: לא שבעתם ממה שלקחתם עד עכשיו?
ג'מאל זחאלקה: מה, הבדואים בנגב יצאו בשנת 1900, כשבאה הציונות וכבשה את הארץ, ועשו להם קושאן?
ג'מאל זחאלקה: הם ידעו את זה?
ג'מאל זחאלקה: בכל העולם מקובל שלילידים יש שיטת בעלות.
ג'מאל זחאלקה: הוגשו 3,200 תביעות בעלות.
ג'מאל זחאלקה: אין תביעות צולבות, למה?
ג'מאל זחאלקה: כי יש שיטת בעלות לעמים הילידים.
ג'מאל זחאלקה: ככה לאינדיאנים באמריקה, כך אצל האינקה במקסיקו ובכל מקום בעולם.
ג'מאל זחאלקה: גם אצל העמים הילידים באוסטרליה יש שיטת בעלות שהיא לא באה מן המערב הנאור.
ג'מאל זחאלקה: בשם הנאורות אתם דורסים אותנו.
ג'מאל זחאלקה: אתם חונקים אותנו ואחר כך אתם אומרים שאתם מדינה דמוקרטית.
ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול גם לנשל וגם לעקור אדם מאדמתו ולהגיד שזה דמוקרטיה.
ג'מאל זחאלקה: אני מוחה בתוקף על דבריו של חבר הכנסת לשעבר, השר לשעבר בגין נגד תנועת בל"ד.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו גאים שאנחנו קוראים לציבור שלנו לצאת בהפגנות.
ג'מאל זחאלקה: אם אתה קורא לזה הסתה?
ג'מאל זחאלקה: כן, הסתה.
ג'מאל זחאלקה: הסתה למען צדק.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו תובעים כאן צדק, לא בלבול מוח.
מירי רגב: זחאלקה תודה רבה לך.
מירי רגב: דבי ולאחר מכן חבר הכנסת אייכלר.
מירי רגב: תנו לה בבקשה לשבת סביב השולחן רק דקה כדי שהיא תוכל לדבר.
<דבי גילד-חיו: אני מהאגודה לזכויות האזרח וגם בשם ארגון "במקום".
<דבי גילד-חיו: הסעיפים שאנחנו מדברים עליהם מקימים את מנגנון ועדת התמורות.
<דבי גילד-חיו: מדובר בוועדה שהיא בעצם מבטאת את המהות ואת העיקר של החוק, הוועדה שתשב ותכריע על בסיס מפת התביעות משנות השבעים ועל פי הקריטריונים שנקבעו בחוק.
ג'מאל זחאלקה: ראש הממשלה יקבע לה.
מירי רגב: רגע, תן לה לדבר.
מירי רגב: הזמן שלה.
<דבי גילד-חיו: לפי המפה שהוכנה בשנות השבעים והקריטריונים שנקבעו בחוק היא תקבע איזה תמורות מגיעות למי ומה מגיע, איזה סוגי קרקע, מה בכסף ומה בקרקע וכו'.
<דבי גילד-חיו: אנחנו חושבים שהמנגנון הזה, שהוא באמת המהות של החוק, הוא שגוי ולא צודק.
<דבי גילד-חיו: ויותר חשוב מכל זה, הוא לא ישים והוא לא יביא לפתרון שמבקשים לקדם.
<דבי גילד-חיו: במקום מנגנון מהסוג הזה, כמו שאנחנו אומרים כבר שנים, שהוא חד-צדדי ופוגעני ולא מביא לפתרון שהוא בהסכמה, צריך לדעתנו לעשות הליך הידברות ממשי.
<דבי גילד-חיו: אני מתכוונת להליך הידברות ממשי עם תובעי הבעלות שיביא לפתרון מוסכם של הדברים.
<דבי גילד-חיו: בעבר היו הליכי גישור ואני לא אפרט אותם מקוצר זמן.
<דבי גילד-חיו: הם היו מוצלחים ואפשר לחזור למנגנונים מהסוג הזה.
<דבי גילד-חיו: מנגנונים כאלה יכולים להביא לפתרון שיהיה בר-קיימא, שיהיה צודק ויהיה טוב.
<דבי גילד-חיו: בעבר נעשו גם בצפון וגם בדרום הליכים מהסוג הזה והגיעו להסכמות בדבר בעלויות על הקרקע.
<דבי גילד-חיו: גם בצפון ראינו שהסדירו את הכפרים הלא-מוכרים הערביים ועשו את זה בהידברות ובהסכמה עם התושבים.
<דבי גילד-חיו: הצליחו להגיע להסכמות בעניין בעלויות על הקרקע והפקעה של שטחים למגורים ולצרכי ציבור.
<דבי גילד-חיו: גם בכפרים בלתי מוכרים בנגב, שהממשלה הכירה בהם עשו תכנון.
<דבי גילד-חיו: למרות שעוד לא הוסדרו הבעלויות, אנשים הקצו שטחים שלהם לצרכי ציבור ולדברים מהסוג הזה.
<דבי גילד-חיו: כך שאפשר בהסכמה להגיע לדברים האלה.
מירי רגב: חבר הכנסת אייכלר ולאחר מכן בני תפילין.
ישראל אייכלר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר לשעבר בנימין בגין, אני בעד כל תכנית פינוי-בינוי או הטבות שהמדינה נותנת לפיזור אוכלוסין.
ישראל אייכלר: בכל דבר שנעשה מרצון אני תומך וזה חשוב שייעשה בכל מקום.
ישראל אייכלר: המדינה צריכה לתכנן מגורים ולמנוע בעיות.
ישראל אייכלר: אבל ממה שאני שומע פה אני שואל את עצמי ממך נפשך?
ישראל אייכלר: אם המדינה היא ריבונית בנגב מה אכפת לך שאנשים גרים היכן שהם גרים?
ישראל אייכלר: אם אתה רוצה שהם יגורו עם תנאים טובים ואתה מציע להם ללכת לעיר מתוכננת ואתה משלם להם תשלום והם מסכימים, ניחא.
ישראל אייכלר: אבל אם הוא לא מסכים, אכלת את זה כפליים – גם אתה משקיע מיליארדים, אותה מדינה שלוקחת מעניים ומילדים קטנים את הכסף.
ישראל אייכלר: משקיעים פה מיליארדים בשביל להוציא מישהו בכפייה מביתו כשהוא לא רוצה, הוא רוצה לגור אחרת.
ישראל אייכלר: אני לא יכול להתעלם מן העובדה שלא מדובר פה באדם יחיד שמפר חוק ושהגיע והשתלט.
ישראל אייכלר: מדובר פה על ציבור שבמשך דורות – אני לא יודע כמה דורות, אם זה שני דורות או חמישה דורות – יושבים שם.
ישראל אייכלר: לעשות להם טרנספר?
ישראל אייכלר: מאז שסטאלין העביר מיליוני אנשים ממקום למקום אני לא זוכר שמדינה דמוקרטית עשתה טרנספר לאזרחים בלי רצונם.
ישראל אייכלר: ולכן, המילה פה היא "מרצון".
ישראל אייכלר: אם אתם יכולים להגיע להסדרים שאנשים ירצו מרצון, אהלן וסהלן.
ישראל אייכלר: אבל אם לא – אני גם חושש מתקדים.
ישראל אייכלר: מדינה שמטרנספרת בדואים בנגב ומטרנספרת יהודים מגוש קטיף תטרנספר יהודים מבית-אל.
ישראל אייכלר: לפי ההסתה המתנהלת היום, ואני כנציג ציבור חרדי אומר את זה, נגד עצם התיישבותם של חרדים בבית שמש, בערד.
ישראל אייכלר: מי שראה את הסרט האנטישמי הזה שהיה בערוץ 2, שכמותו לא היה מאז הסרטים שראיתי בהיסטוריה, מחר יטרנספרו חרדים מבית-שמש או מקריית יובל או ממקומות אחרים.
ישראל אייכלר: הופכים את המדינה הזאת ממדינה דמוקרטית אנושית למדינה ברוטאלית, שאחד יטרנספר את השני.
ישראל אייכלר: אז היום אנחנו חזקים על הבדואים ומחר הבדואים יהיו חזקים עלינו.
ישראל אייכלר: אי אפשר לדעת.
ישראל אייכלר: ואם המדינה רוצה לשלוט בנגב, אני בעד שהיא תשלוט בנגב.
ישראל אייכלר: שיהיה שם חוק ויהיה שם סדר ולא יהיו תאונות דרכים ולא יסעו שם.
ישראל אייכלר: כל הדברים שאתם טוענים שיש בנגב בעיות, אפשר על ידי משטר חזק למנוע מעשים פליליים ולאפשר לאנשים לחיות על פי מסורתם.
ישראל אייכלר: לכן, כל הבסיס של הגישה הזאת לעניין של הבדואים נראה לי מאד מסוכן, גם לבדואים וגם ליחסים הבינלאומיים.
ישראל אייכלר: אני לא מזלזל במה שאמר חבר הכנסת חנא על ה'ניו-יורק טיימס' ו'הוושינגטון פוסט'.
ישראל אייכלר: יצטייר שמדינת ישראל היא מדינת אפרטהייד.
ישראל אייכלר: נלסון מנדלה יקום לנו בנגב.
ישראל אייכלר: למה אנחנו צריכים את הדבר הזה?
ישראל אייכלר: תגיעו אתם להסכמים ולהסכמות.
מוחמד ברכה: איפה שיש אפרטהייד יקום נלסון מנדלה.
ישראל אייכלר: אם אין הסכמות אין חוק.
ישראל אייכלר: אסור לעשות את זה בכפייה.
ישראל אייכלר: אני אומר את זה בכל הדברים, בפרט בדבר הזה.
מירי רגב: בני תפילין ולאחר מכן חבר הכנסת דוד צור.
מירי רגב: שלוש דקות על סעיפי החוק האלה.
<בני תפילין: לדעתי ועדת התמורות צריכה להיות ועדת ערר כי ממילא התמורות נקבעות על-ידי הרשות.
<תומר רוזנר: את מי אתה מייצג?
<בני תפילין: אני נציג של עצמי.
מירי רגב: תושב הנגב, אזרח תושב הנגב.
<בני תפילין: כבר היום יודעים כל תובעי הבעלות איזו תמורה הם אמורים לקבל.
<בני תפילין: זאת אומרת, הוועדה הזאת היא די בלוף.
<בני תפילין: היא אמורה להיות ועדת ערר וברגע שהבדואי לא מסתדר עם המדינה הוא יצטרך להגיע לוועדה.
<בני תפילין: כוועדה שכזאת רצוי שיהיה בה חבר שהוא נציג הרשות, קל וחומר רצוי שראש הממשלה ימנה את הנציג של הבדואים.
<בני תפילין: כלומר, יש כאן שליטה מלאה של ראש הממשלה בוועדה.
<בני תפילין: לא משנה מה הבדואי יגיד, יאמרו לו: תודה רבה, אתה לא רוצה?
<בני תפילין: לך הביתה.
<בני תפילין: זה לגבי סעיף 11א.
<בני תפילין: לגבי סעיף 11ג – זה פשוט מדהים.
<בני תפילין: ממנים שופט עליון שיבדוק איך ממנים יושב-ראש ועדה והמחליף שלו באופן אוטומטי הוא נציג משרד המשפטים.
<בני תפילין: זה ממש מדהים.
<בני תפילין: מקימים ועדה בשביל לבחור מי היושב-ראש של הוועדה, אבל המחליף אוטומטית הוא נציג משרד המשפטים.
<בני תפילין: לא שאני מזלזל בהם, אבל לדעתי גם המחליף צריך להיות באותה רמה.
<בני תפילין: ההערה שהכנסתם היא נכונה.
מירי רגב: זאת ההערה היחידה בינתיים שנראית לי נכונה ותירשם לבדיקה.
<בני תפילין: אני צריך להיות גם פה וגם שם.
<בני תפילין: לגבי סעיף 13א.
<בני תפילין: עם כל הכבוד, ועדת תמורות לא מוסמכת לקבוע היכן תינתן התמורה.
<בני תפילין: הרשות ממליצה וזה צריך להיות באישור מנהל מקרקעי ישראל.
<בני תפילין: לא יעלה על הדעת שרשות תחליט איפה תינתן התמורה ואז ייאלצו את מנהל מקרקעי ישראל.
<בני תפילין: אני מציין לכם שהסמכות לתת תמורות בקרקע היא של מנהל מקרקעי ישראל ולא של הוועדה.
<בני תפילין: זאת אומרת, יש פה ניגוד עניינים.
<בני תפילין: אותו דבר לגבי שטח התמורה.
<בני תפילין: הוועדה לא אמורה לקבוע איפה תביעת הבעלות.
<בני תפילין: תביעת הבעלות נקבעת על-ידי פקיד ההסדר.
<בני תפילין: אגב, זה הסעיף היחיד שלא כתוב בו שזה ייעשה לפי פקיד ההסדר.
<בני תפילין: מעניין למה.
<בני תפילין: בכל שאר הסעיפים פירטו.
<בני תפילין: הערה אחרונה לגבי יועצים.
<בני תפילין: עם כל הכבוד, נציג הרשות אמור להיות יועץ ולא להיות חבר בוועדה.
<בני תפילין: אסור למנות יועצים שהם לא עובדי מדינה כי אז הכל פתוח לאינטרסים.
<בני תפילין: אם מישהו חושב שיש פה חפות מאינטרסים הוא טועה בגדול.
<בני תפילין: הוועדה הזאת צריכה להיות ועדה שהיא לא חלק מהרשות, שהיא באמת יכולה גם לאכוף ולאלץ את הרשות לעשות דברים אחרת היא לא שווה כלום.
<בני תפילין: תודה.
מירי רגב: חבר הכנסת דוד, שלוש דקות לרשותך.
מירי רגב: כל האחרים שנרשמו לא הגישו ניירות עמדה ואנחנו לא נותנים למי שלא הגיש ניירות עמדה להתבטא.
מירי רגב: היחיד שאני אתן לו להתבטא הוא עטייה.
מירי רגב: אתה תתבטא במשך שלוש דקות.
מירי רגב: כל השאר הם רק חברי הכנסת כי אני צריכה לסיים את הדיון בזמן.
מירי רגב: תסגרו עם מי שצריך לסגור.
מירי רגב: אני לא מקיימת על זה דיון עכשיו.
מירי רגב: אחריו תמר זנדברג, חנא סוויד, ברכה, זבולון וטלב.
דוד צור: לסעיפים אני אתייחס בדיון הבא ואני רוצה להתייחס לחלק הראשון של הדיון.
דוד צור: לעניין השקיפות, אני קיבלתי את הנימוקים ואני כן חושב שהיתה פה הידברות ארוכה, גם בפעמים שבהן השר לשעבר בגין הציג את זה בפנינו.
דוד צור: זה שלא היו הסכמות בהידברות הזאת זה הגיוני.
דוד צור: בגלל זה יש את כל המנגנון הזה כדי ליישב אותן.
באסל גטאס: לא הידברות.
באסל גטאס: הקשבה.
דוד צור: גם.
דוד צור: גם הקשבה וגם הפנמה.
דוד צור: אפילו שמענו שחלק מההערות האלה נכנסו לתוך החוק.
דוד צור: יש נסיון לממש את התכנית הזאת, אחרי שנים של הזנחה.
דוד צור: כולנו, אולי למעט הרב אייכלר והופתעתי לשמוע את זה – מדינה שחפצה חיים לא יכולה להשלים עם מצב שבו אין הסדרה של התיישבות כמו שיש בכל מקום.
דוד צור: לכן אני כן חושב שזה חוק שבמהותו הוא חוק שבא להטיב עם הבדואים.
ישראל אייכלר: טרנספר בכפייה?
דוד צור: הנסיון של הרבה אחרים שדיברו פה לתפוס טרמפ אם זה בנסיון לבנא"ם את התהליך הזה.
דוד צור: שמעתי פה את ה'ניו-יורק טיימס' או 'וושינגטון פוסט' ומחר תלכו לאו"ם.
באסל גטאס: כן, נלך לאו"ם, למה לא?
מוחמד ברכה: זה כבר בינלאומי.
מירי רגב: אני בשתיים חייבת לסיים את הדיון הזה.
מוחמד ברכה: חבר הכנסת צור, תשמור לעצמך קצת נסיגה.
מוחמד ברכה: תשאיר לעצמך נתיב מילוט.
דוד צור: תכניסו גם את הסכסוך הפלסטיני לתוך העניין הזה על הגב של הבדואים.
באסל גטאס: למה אתה מדבר ככה?
דוד צור: אני רוצה לדבר כמו שאני רוצה לדבר.
זאב בנימין בגין: היו הפגנות ברמאללה לפני שבועיים.
מוחמד ברכה: גם במרוקו, ברבאט היו הפגנות.
זאב בנימין בגין: גם חזבאללה הודיעו על התנגדותם לחוק.
דוד צור: מאד שמחתי לשמוע פה נציגות אותנטית של הבדואים.
דוד צור: לא של אינטרסנט כזה או אחר שמדבר בשמם.
דוד צור: נציגות אותנטית שלא אמרה שהיא מסכימה לכל סעיפי החוק, אבל היא אמרה: אנחנו רוצים להשפיע בעצמנו על החוק.
דוד צור: לכן אני חושב שההידברות צריכה להיות עם הבדואים.
דוד צור: עם כל הכבוד, אתה לא מייצג את הבדואים.
מירי רגב: משפט סיכום, דוד.
דוד צור: זה שאני לא צועק כמו חברי הכנסת - - - מותר לי לדבר.
דוד צור: לעניין התביעות על הבעלות – יש פה קשר גורדי ולדעתי פה הכשל הכי גדול של החוק הזה.
דוד צור: יש פה קשר גורדי שאם לא יתירו אותו בחברה הבדואית לא ייכנס אף אדם למקום שעדיין יש עליו תביעת בעלות.
דוד צור: לכן לא נוכל להתקדם בנושא הזה, לדעתי, מבלי לייצר את המנגנון שהחוק הזה כן מאפשר.
דוד צור: על כן יש פה לכאורה פסיחה על סעיפים אחרים שבהינתן הליך רגיל לא היינו הולכים אליהם.
דוד צור: לכן אני חושב שכן צריך לעשות את זה.
דוד צור: לעניין המעצרים והאלימות – בכל הכבוד הראוי, שמענו את חבר הכנסת זחאלקה ואחרים אומרים: אנחנו נגד אלימות.
דוד צור: אני אומר שזכותם להפגין, זכותם למחות.
דוד צור: לא לזרוק אבנים.
דוד צור: אני אומר שלא רק צריך לבצע מעצרים.
דוד צור: אני אומר שאם רוצים להתקדם עם החוק הזה חייבים להפסיק עם האיומים האלה.
דוד צור: אני מקבל מיילים שכביכול, בגלל ההפגנות ועובדה שזה מעורר מה שזה מעורר, צריך לעצור את החוק.
דוד צור: מדינה לא יכולה להרשות לעצמה להיכנע להם.
דוד צור: דבר אחרון, אני מסכים לגמרי עם חבר הכנסת אזולאי לעניין התכנית הפרטנית במפות שאנחנו חייבים לדעת אותה ולהיות מעודכנים בה כדי להתקדם, כשהיא בעצם צריכה לשקף אולי את המקסימום של פחות תזוזות ופחות מתן טריטוריות אחרות, ולנסות להסדיר על האזורים הקיימים.
מירי רגב: עטייה, רק לגבי חמשת הסעיפים האלה.
<עטייה אל אעבר: קודם כל אני רוצה להתייחס למה שקורה פה ולמה שראיתי היום.
<עטייה אל אעבר: מה שראינו היום ושמענו היום בדיוק זה היחס שהמדינה או שהרשות של המדינה מתייחסת אל הבדואים.
<עטייה אל אעבר: בזמן שהמדינה מביאה נציג שהוא עובד כיועץ חברתי, המשפחה שלו יועצת חברתית, הם הרשות והוא טוען שהוא מייצג את הבדואים.
מוחמד ברכה: לא ברור מה שאתה אומר.
מירי רגב: יש לך שלוש דקות.
<עטייה אל אעבר: למועצה האזורית לכפרים הבלתי מוכרים יש נציג אחד, שהתושבים בחרו בו.
<עטייה אל אעבר: יש את המסמכים ויש את הכל.
<עטייה אל אעבר: אנשים שעובדים עם הרשות כיועצים חברתיים לא יכולים לייצג את הבדואים.
<אברהים אל-וואקילי: זה לא נכון.
מוחמד ברכה: שיירשם בפרוטוקול מה שנאמר עכשיו, שכולם נגד תכנית פראוור-בגין.
מירי רגב: אנחנו ניפגש עם כל ראשי המועצות ונשמע את זה.
מירי רגב: הוא מייצג את עצמו.
מוחמד ברכה: אני חוזר על זה בקול, זה הכל.
מירי רגב: שקט, שקט, אני לא שומעת.
מירי רגב: טלב, אתה לא מדבר היום יותר.
מירי רגב: טלב, גמרת לדבר היום.
מירי רגב: תוציאו בבקשה את טלב החוצה.
מירי רגב: באמת, אסור פה לאף אחד להגיד עמדה אחרת.
מירי רגב: איברהים, בוא תשב בצד הזה.
מירי רגב: צד ימין זה תמיד יותר טוב.
מוחמד ברכה: לא, הוא בסדר גמור.
מירי רגב: קדימה, עטייה.
<עטייה אל אעבר: איך אתם רוצים מאתנו לא להתנגד לחוק הזה?
<עטייה אל אעבר: החוק הזה, שאנחנו הקורבן של החוק הזה.
<עטייה אל אעבר: החוק הזה שהורס לנו את הכפרים השלמים ומגרש עשרות אלפי אזרחים בדואים למקומות שהם לא יודעים.
<עטייה אל אעבר: היחס הזה שהמשטרה כל שבוע הורסת לנו את הבתים בכפרים הלא מוכרים והילדים שדואגים להם הרבה, נאלצים לחפש את הספרים שלהם ואת הילקוטים שלהם מתוך ההריסות האלה.
<עטייה אל אעבר: ואת התרופות שלהם והתרופות של הוריהם מתוך ההריסות האלה.
<עטייה אל אעבר: איך אתם רוצים באמת שאנחנו נתמוך בחוק כזה או נאמין לכל אחד שאומר:
<עטייה אל אעבר: אנחנו רוצים באמת לפתור את הבעיה שלכם.
<עטייה אל אעבר: תודה רבה.
מירי רגב: חברת הכנסת תמר זנדברג, שלוש דקות רק על הסעיפים.
מירי רגב: לאחר מכן חנא.
מירי רגב: אני חייבת לסיים בזמן כי יש לנו עכשיו דיון של הוועדה החסויה.
תמר זנדברג: אני רוצה לומר שהסעיפים האלה הם בעצם אחד הדברים המהותיים ביותר בחוק, כי הם מקימים איזשהו מוסד, איזושהי אינסטנציה חדשה שאחראית על כל היחסים בין האוכלוסיה לבין מי שמטעמה של הממשלה.
תמר זנדברג: אני מצטרפת להערה של האגודה לזכויות האזרח.
תמר זנדברג: לא רק שאין כאן הידברות אמתית.
תמר זנדברג: רואים בסעיפים שאין מנגנון לשיתוף הציבור, אין נציגות אמתית של אוכלוסיה, מלבד נציג אחד שממונה על-ידי ראש הממשלה.
תמר זנדברג: אין נציגות אמתית לאוכלוסיה הבדואית.
תמר זנדברג: והעיקר הוא שההבדל בין ההסדר הזה לבין המון הסדרים אחרים שאנחנו רואים במקומות אחרים, הוא שבאמצעות חוק התכנון והבנייה, חוקי המקרקעין וכל הכלים החקיקתיים הקיימים מגיעים להסדר שבאמת מקובל על האוכלוסיה ועל נציגי התכנון או הממשלה.
תמר זנדברג: אפשר להביא דוגמאות מכל מקום אחר בארץ שכאשר רצו להגיע להסדר יש דרכים להגיע להסדר שבאמת מוסכם.
תמר זנדברג: המטרה של הסעיפים האלה, ולצערי הרב זאת המטרה של החוק כולו, היא לא להגיע להסכמה.
תמר זנדברג: זה להגיע לכפייה.
תמר זנדברג: בשביל זה הוקמו הוועדות האלה ונוצרו הסעיפים האלה.
תמר זנדברג: היועץ המשפטי לוועדה אמר בצורה עדינה יחסית שכאן רואים שמהות החוק הוקמה בצורה מרושלת.
תמר זנדברג: אני יודעת שדחיית הוועדות האלה פירושה דחיית החלק המרכזי של החוק, אבל במיוחד בהתחשב במה שהיה כאן בשעה הקודמת אין ברירה אלא לשנות באופן מהותי את ההסדרים שהחוק הזה מציע.
מירי רגב: חבר הכנסת חנא סוויד, שלוש דקות.
מירי רגב: אני מבקשת ממך, יפה, מנהלת הוועדה, להגיד לי תמיד דקה לפני כי אחר כך תמיד מבקשים עוד משפט ועוד משפט וזה נמשך.
חנא סוייד: אני כופר בסידור הזה, גברתי היושבת-ראש.
חנא סוייד: אני חושב שהתייחסות פרטנית לסעיפים צריכה יותר משלוש דקות.
חנא סוייד: זה תלוי ביחידת המדידה שאת קובעת.
חנא סוייד: הוא יכול לקרוא את כל החוק ואחר כך לתת שלוש דקות.
חנא סוייד: זה לא הוגן וזה לא תהליך רציני של חקיקה.
חנא סוייד: אני רוצה לציין כאן דבר חשוב, הובן כאן מדבריו של מר אל-וואקלי שכאילו הוא מסכים לפראוור.
חנא סוייד: בשיחה אתו הוא אמר: אני עומד על כל מילה שאני אמרתי אבל אני מתנגד לפראוור.
חנא סוייד: היה לי חשוב להדגיש את העניין הזה.
חנא סוייד: הוא נמצא כאן והוא יכול גם להזים את הדברים שאני אמרתי.
<קריאה: לפראוור כן, אבל לחוק של בגין לא.
מירי רגב: תעזבו את איברהים.
מירי רגב: מותר לבדואי לחשוב אחרת מכם.
מירי רגב: מותר לו לדאוג לאוכלוסיה אחרת מכם.
באסל גטאס: לא מותר לך לשים דברים בפיו.
מירי רגב: בבקשה, חנא.
חנא סוייד: גברתי, ראשית אני מתנגד למושג "ועדת תמורה".
חנא סוייד: נקודת המוצא של כל החוק הזה היא שלבדואים אין זכויות בנגב.
חנא סוייד: זו נקודת המוצא.
חנא סוייד: ככה פסקו בתי המשפט, בית המשפט העליון, שיש אפס זכויות לבדואים.
זאב בנימין בגין: במקרקעין.
חנא סוייד: למה צריך לתת תמורה למישהו שאין לו זכויות?
זאב בנימין בגין: כי רוצים לפתור את הבעיה.
מירי רגב: לא, אנחנו לא עונים עכשיו.
חנא סוייד: אני חושב שיש כאן חוסר דיוק.
חנא סוייד: זה ועדת הפקעות.
חנא סוייד: מה שמרכיבים כאן זה ועדות הפקעות ולא ועדות תמורות.
חנא סוייד: זה ועדות נישול.
חנא סוייד: אני לא מבין למה צריך ועדה בת שישה חברים.
חנא סוייד: למה לא שבעה או חמישה?
חנא סוייד: מספרים אי-זוגיים.
חנא סוייד: למה צריך לתת בכורה ליושב-ראש הוועדה, שהקול שלו בסופו של דבר הוא שקובע.
חנא סוייד: זה גורם לכם שהוא ישתלט על הוועדה.
חנא סוייד: למה צריך לקבוע נציג ציבור לפי דעת ראש הממשלה ולא לפי דעת הציבור עצמו?
חנא סוייד: למה מינוי לתקופה של שבע שנים?
חנא סוייד: הרי את כל החוק צריך לממש בחמש שנים, למה צריך שבע שנים?
חנא סוייד: למה צריך כל כך הרבה רשויות?
חנא סוייד: רשות כללית, ועדת תמורה, ועדה מייעצת.
חנא סוייד: זאת ביורוקרטיה שתהרוג את כל החוק הזה.
חנא סוייד: מה הם סדרי הפעולה של ועדות התמורה?
חנא סוייד: האם אפשר לערער?
חנא סוייד: האם יפרסמו את ההחלטות שלהם?
מירי רגב: נא לרשום את כל ההערות כי בדיון הבא אתם תענו על כל הדברים האלה.
חנא סוייד: גברתי, אני יודע שאני מדבר לעניין.
חנא סוייד: אני לא חושב שאני אגמור את ההערות לעניין שלי ולכן אני אבקש לתת לי להמשיך את הדברים שלי עד הסוף.
חנא סוייד: כשתחליטי שזה לא לעניין תפסיקי אותו.
מירי רגב: לא, לא, זה לא קשור אם זה לעניין או לא לעניין.
חנא סוייד: גם אם מדברים לעניין לא מאפשרים?
מירי רגב: אפשר להגיד הסתייגויות.
חנא סוייד: זה הסתייגויות.
מירי רגב: אז מה אתה רוצה, לדבר גם עכשיו וגם בהסתייגויות?
מירי רגב: תדבר על עיקרי הדברים.
חנא סוייד: אני רוצה להעלות את הטענות שלי.
מירי רגב: תעלה אותן.
מירי רגב: אני נותנת לך שלוש דקות לענות לחמישה סעיפים.
מירי רגב: אנחנו בשלוש דקות מדברים בהצעה לסדר במליאה.
מירי רגב: בכל דיון שלי אתה מדבר כמעט שש-שבע דקות.
חנא סוייד: אני אתן לך עוד דוגמה.
חנא סוייד: גברתי, את מתייחסת לחוק הזה רק במעטפת שלו – יהודים נגד ערבים.
חנא סוייד: אני מתייחס לחוק הזה גם כמלל וגם ככללים.
חנא סוייד: איך אפשר לדבר על הגיון?
חנא סוייד: ועדת תמורה תקבע מיקום, גבולות ושטח חלקה.
חנא סוייד: שטח חלקה בישראל נקבע על-ידי מחלקת המדידות ועל-ידי מרכז מיפוי ישראל.
חנא סוייד: למה ועדת התמורה היא שתקבע את הגבולות של החלקות?
חנא סוייד: יש לזה השלכות רבות.
חנא סוייד: הם יודעים שאם מספר המבקשים, התובעים המאשרים נקבע כאחוז משטח חלקה ואתה יכול לשחק עם קביעת גבולות החלקה ובסופו של דבר להוציא את כל האנשים החוצה.
חנא סוייד: כי אז אני יכול לשרטט את הגבולות.
חנא סוייד: אתה לא מבין?
חנא סוייד: אתה לא יודע מה זה.
חנא סוייד: אתה לא יודע מה זה כי אתה לא מהנדס ואתה לא יודע מה זה מדידות.
מירי רגב: חנא, בבקשה, משפט סיכום.
חנא סוייד: לא משפט סיכום.
חנא סוייד: אני יכול להפסיק.
חנא סוייד: אני מעלה טענות לגופו של עניין.
חנא סוייד: את רוצה להפסיק אותי?
חנא סוייד: אני מפסיק.
מירי רגב: תעלה את זה גם בחלק ההסתייגויות.
חנא סוייד: אף פעם בכנסת אני לא נאבקתי.
חנא סוייד: אני בדרך כלל רגיל לכך שמבקשים ממני לדבר.
מירי רגב: אז אני מבקשת ממך לדבר.
מירי רגב: חנא, אנחנו נותנים לך לדבר.
מירי רגב: אתה רואה.
חנא סוייד: אז תני לי להמשיך.
מירי רגב: כמה זמן יש לך עוד?
חנא סוייד: אני טוען שכל ההליך הזה הוא הליך של תחמון.
חנא סוייד: לתת לוועדות התמורה לקבוע את גבולות החלקות זה תחמון.
חנא סוייד: זאת בעצם דרך עקיפה לנשל את תובעי הבעלויות ולהוציא אותם החוצה.
חנא סוייד: אני דרשתי להגדיר.
חנא סוייד: תגידו לי כאן
חנא סוייד: מי יודע מה זה "שטח מיוחס", מלבד אלה שכתבו את החוק?
חנא סוייד: הרי זה בסעיף הזה.
חנא סוייד: מוחמד ברכה.
מוחמד ברכה: אני לא יודע.
חנא סוייד: אם הוא רוצה לדבר על שטח מיוחס, הוא יודע מה זה שטח מיוחס?
מירי רגב: זה נדון.
מירי רגב: יש הפניה בחוק.
חנא סוייד: שטח מיוחס פרטני.
חנא סוייד: למה לא דנים בהגדרות כפי שביקשתי בפעם שעברה?
מירי רגב: תודה, חנא, מספיק.
חנא סוייד: אבל יש לי עוד.
מירי רגב: לא, זה יהיה בפעם הבאה.
חנא סוייד: טוב, אני אף פעם לא כופה את עצמי, אבל תדעי לך שאת מונעת ממני מלהגיד דברים לגופו של עניין.
מירי רגב: חבר הכנסת ברכה, בבקשה שלוש דקות.
חנא סוייד: אבל בסופו של דבר זה יהיה חוק עקום, חוק של נישול בלבד.
מירי רגב: בבקשה, חבר הכנסת ברכה שלוש דקות.
מוחמד ברכה: עיקר החוק, גברתי היושבת-ראש, הוא על אי הכרה בדפוסי הבעלות של הבדואים על אדמותיהם לדורי דורות.
מוחמד ברכה: אם כך, אני חושב שיש מקום שאנחנו נקבל החלטה לפרק את כל הקיבוצים בדרום שקמו על בסיס הסדרים עם הבדואים, תוך הכרה בדפוס הבעלות הזה.
מוחמד ברכה: לכן אני חושב שזה משתמע חד-משמעית מהעניין הזה, לפרק כל יישוב, כל קיבוץ שקם כתוצאה מהכרה בדפוס הזה של הבעלות.
מוחמד ברכה: הדבר השני הוא העניין של ההסתרות החוזרות ונשנות.
מוחמד ברכה: ההסתרות האלה, שהתייחסה אליהן היושבת-ראש, הן הסתרות מהותיות גם בנושא של המפה וגם מה שדיבר חבר הכנסת קלפה, על 71.
מוחמד ברכה: ועדת התמורה באה כדי להוכיח שיש פה מנגנון של הסתרות.
מוחמד ברכה: זאת ועדה פוליטית.
מוחמד ברכה: אני לא רוצה לחזור על הדברים שאמר חברי, חבר הכנסת חנא סוויד, אבל מתווספים לזה גם מכרזים שפורסמו לחברות שאמורות לבצע את החוק הזה על-ידי המנהלת.
מוחמד ברכה: שם הן נדרשות לחתום על התחייבות לחסיון.
מוחמד ברכה: אני קורא מתוך ההתחייבות שמתבקשת מהחברות.
מוחמד ברכה: סעיף 2, שמירת סודיות: "הנני מתחייב לשמור את המידע ו/או הסודות המקצועיים בסודיות מוחלטת ולעשות בהם שימוש אך ורק לצורך מתן השירותים נושאי מכרז זה.
מוחמד ברכה: למען הסר ספק ומבלי לפגוע בכלליות האמור, הנני מתחייב לא לפרסם, להעביר, להודיע, למסור או להביא לידיעת כל אדם את המידע ושאר הסודות המקצועיים.
מוחמד ברכה: הנני מצהיר כי ידוע לי שאי מילוי התחייבויותיי מהווה עבירה לפי פרק ז' (ביטחון המדינה, יחסי חוץ וסודות רשמיים), לחוק העונשין, תשל"ז-1977".
מוחמד ברכה: זה חוק אזרחי?
מוחמד ברכה: זה חוק אזרחי שמאיימים בו על החברות שאם מישהו מודיע משהו הוא עובר עבירה על ביטחון המדינה?
מוחמד ברכה: לדעתי החוזה הזה מסגיר את האמת של החוק הזה.
מוחמד ברכה: אני מציע לך, השר לשעבר בגין, כבנו של מנחם בגין שהתקומם נגד החוקים לשעת חירום, שלא תיתן יד לדבר כזה.
מוחמד ברכה: עכשיו זו העת לקום בפני הוועדה ולומר: אני מושך את ידי מכל התועבה הזו.
מוחמד ברכה: זה הזמן.
מירי רגב: חבר הכנסת טלב, שלוש דקות בלבד.
מירי רגב: אתה מפריע לכולם ולך אף אחד לא מפריע.
טלב אבו עראר: אני לא מרשה לאף אחד להפריע לי.
מירי רגב: קדימה, שלוש דקות.
מירי רגב: אז אני אסכם את הדיון ותדבר אחר כך לעצמך.
טלב אבו עראר: אני רוצה לומר שהאמת היא שחבל על כל רגע שאנחנו מאבדים כאן, כי החוק הזה, אפילו אם הוא יעבור בכנסת ויכול להיות שהוא יעבור בכנסת, אבל החוק הזה לא יעבור בשטח.
טלב אבו עראר: אנחנו נתנגד לחוק הזה.
טלב אבו עראר: אני מזהיר כמו שהזהרתי מעל בימת הכנסת, שמדיניות הממשלה בצורה הזו היא שגוררת לאלימות, היא שגוררת לעימותים.
טלב אבו עראר: אם את רוצה לשמוע דבר יותר קיצוני, היא תגרום לאינתיפאדה בנגב.
טלב אבו עראר: מה שהיה בחורה זה דוגמה קטנה למה שיקרה אם הממשלה לא תחזור בה.
דוד אזולאי: אני לא מציע לך לדבר במונחים האלה.
מירי רגב: דוד, דוד, בבקשה תן לי לסיים את הדיון.
מירי רגב: אזולאי, בבקשה, אני חייבת לסיים את הדיון.