GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יהודה בכר: נושא הטכנולוגיה, בעיניי, בכל התהליכים המודרניים בלי טכנולוגיה זה לא עובד וזה לדעתי מקדם את היכולת שלנו לתת שירות לטכנולוגיה.
<יהודה בכר: בנושא טכנולוגיה, יעקב קידר.
<יעקב קידר: אני מזה כ-20 שנה עובד ברשות במתכונת כזו או אחרת.
<יעקב קידר: אני מנהל אגף למיפוי ומידע גיאוגרפי.
<יעקב קידר: הנושא של טכנולוגיה, ואני הקדמתי ואמרתי שכ-20 שנה, אני שירתתי תחת כחמישה מנהלים וכולם אמרו שטכנולוגיה זה טוב.
<יעקב קידר: כשהגיע יהודה, הוא אמר שזה לא רק טוב, זה גם הכרחי.
<יעקב קידר: וזו נקודה מאוד מאוד חשובה לזכותו וכך אנחנו רואים איך התחיל בעצם ה-GIS ברשות.
<יעקב קידר: התחלנו עם שולחן אור, עם מפות נייר, עם קלסרים, אבל עם המון המון יוזמה.
<יעקב קידר: כשהגיע יהודה, כמו שאמרתי, כל הנושא הזה בהחלט הרביץ קפיצה.
<יעקב קידר: נעבור לשקף הבא.
<יעקב קידר: כמו שראינו, אם התחלנו עם ניירת, אנחנו במטרה ללכת ולעבוד עם לפטופים, כאשר הלפטופים עצמם יכילו את כל המידע שאנחנו מייצרים ומידע נוסף שמגיע מגופי ממשלה כאלה ואחרים, כאשר המפקח או איש המשא ומתן בשטח הוא עצמאי לחלוטין ובסופו של יום הוא לוקח נתונים מהשטח, חוזר למשרד, שופך אותם לתוך המחשב ובצורה כזו האגף שלנו, שמנהל את כל הנתונים, יכול לנתח אותם ולסדר את הנתונים.
<יעקב קידר: במה אנחנו עוסקים?
<יעקב קידר: ברמה העקרונית, כמו שאמרתי, אנחנו עוסקים בהרבה תחומים, אבל בואו ניגע בתחומים האלה, בבסיסי נתונים מרחביים.
<יעקב קידר: כולנו היינו, כפי שהייתם היום בשטח, הבנתם את הנושא של תביעות בעלות, אנחנו מתעסקים עם תביעות הבעלות, התיחום המרחבי של התביעה, הסטטוס שלה ונתונים רלוונטיים נוספים.
<יעקב קידר: אנחנו למעשה מכינים ומנהלים מסד נתונים עדכני לגבי הישויות העומדות מאחורי כל תביעות הבעלות.
<יעקב קידר: ודאי למדתם שתביעת בעלות אינה מיוצגת על ידי בן אדם אחד ובמשך הזמן הבנו שמאחורי כל תביעה ישנה רשימה ארוכה מאוד של אנשים, דבר שמאוד מאוד הופך את העניין להרבה יותר מורכב ממה שחשבנו מלכתחילה.
<יעקב קידר: נדרשנו על ידי משרד ראש הממשלה, בראשותו של מר אהוד פראוור, לבוא ולנתח את רמת האיגודים והשיפויים של תביעות הבעלות בתקופות שונות.
<יעקב קידר: אכן עשינו את זה, וזה היה כבסיס לחישוב התמורות שיינתנו בעתיד.
<יעקב קידר: דבר נוסף, נושא נוסף שעסקנו בו זה נושא של זהות, פענוח ושיוך מבנים בקרב פזורת הבדואים ותיכף אני אגע בזה בשקף נוסף, כאשר אנחנו נכניס לנו לזיכרון שלכל אחד מאיתנו יש כתובת.
<יעקב קידר: המצב אינו דומה בקרב הפזורה הבדואית ותיכף אני אגע בזה, אני אראה את זה בעוד כמה שקפים.
<יעקב קידר: אז כפי שהבנו, הסוגיה הרבה יותר מורכבת ממה שחשבנו מלכתחילה ואנחנו פיתחנו מערכת שנתנו לה את השם 'שיטה'.
<יעקב קידר: זו מערכת שבאה לתכלל את מרב הנושאים שאנחנו עוסקים בהם, החל מתביעות הבעלות, דרך שיווק המגרשים, דרך התמורות, דרך הפיצויים הכספיים.
<יעקב קידר: הייחוד של המערכת ובאמת שאין הרבה כאלה, להערכתי בכל רשות יש ממש מספר מערכות ספורות.
<יעקב קידר: המערכת נמצאת עכשיו בבדיקות לקראת קבלה.
<יעקב קידר: הייחוד שלה שאנחנו יכולים לקבל פה את המידע אלפא נומרי לגבי תביעה, לדוגמה, שנקראת חזן 15.
<יעקב קידר: חזן 15, אנחנו רואים את המידע הגיאוגרפי שלה, שהוא ממוקם בשולי העיירה רהט וכאן אנחנו יכולים לקבל את כל מה שעומד וכל המידע הרלוונטי לגבי התביעה חזן 15.
<יעקב קידר: בתוך המסמך הזה אנחנו נראה מי התובע, או יותר נכון, אנחנו יודעים היום, מי הם אותם תובעים מאחורי חזן 15, אנחנו יודעים האם לאותם תובעים שקשורים לחזן 15 ישנן תביעות במקומות נוספים, וברוב המקרים זה אכן כך.
<יעקב קידר: אנחנו רואים את רמת האיגודים, השיפויים, באיזה פעימה נמצאת התביעה הזאת, מתי היא אמורה להיות מטופלת, וזה מידע נגיש שעומד לרשות גם אנשי המשא ומתן, וכמובן לגבי המנהלים.
<יעקב קידר: השקף הבא מחזיר אותי שלוש דקות לפני, אמרנו שלכל אחד מאיתנו יש כתובת.
<יעקב קידר: המצב אינו דומה לפזורה הבדואית.
<יעקב קידר: כאן אנחנו בנינו מערכת מידע שאומרת שלכל מבנה במרחב תהיה תעודת זהות.
<יעקב קידר: תעודת הזהות היא של המבנה, לא של האנשים, ובצורה כזו נוצרה כאן שפה שמאחדת גופי הצלה, בריאות וכיוצא בזה, כאשר השפה אומרת שאם אני מציין לדוגמה את המבנה הזה, למבנה הזה יש קוד, אם אני משדר את הקוד הזה, אם לדוגמה אני זקוק לחילוץ, או לדוגמה יש שם איזה מקרה רפואי כזה או אחר, הרשויות המוסמכות יודעות בדיוק להיכן להגיע.
<יעקב קידר: מערכת ה-GIS הארגונית.
<יעקב קידר: אנחנו פיתחנו מערכת GIS ארגונית - - -
<יהודה בכר: רק שנייה, אני רוצה להגיד מילה אחת.
<יהודה בכר: בעבר לכל גוף ממשלתי היה את המערכת שלו והוא מאוד מאוד שמר עליה, מאגר הנתונים שלו היה שלו.
<יהודה בכר: היום פיתחנו את זה למצב שאנחנו למעשה מחוברים לכל המערכות והם נותנים את כל הדיווח אלינו.
<יעקב קידר: מה שציינתי מקודם, אנחנו פיתחנו מערכת 'שיטה'.
<יעקב קידר: במערכת 'שיטה' יש מה שנקרא צפיין.
<יעקב קידר: מאחר שהבנו שיש עיכובים בחקיקה של החוק, אז פיתחנו מרכיב אחד, או מספר מרכיבים לתוך אותה מערכת, פיתחנו את המרכיב של הצפיין, יצאנו איתו לדרך, לא חיכינו עד שכל המערכת תפותח, אנחנו רואים כרגע מספר מסכים של אותו צפיין, הצפיין כבר עובד, לדוגמה אם התמקדתי מקודם על היישוב לקייה, בלחיצה אחת אני קופץ ליישוב לקייה וכאן אנחנו רואים את כל שכבות המידע הרלוונטיות ליישוב לקייה.
<יעקב קידר: אם נלך שקף אחד קדימה, אני רואה פה את הפזורה הבדואית, אז אם אני מתחם את הפזורה, מיד אני יכול לדעת ולקבל מידע.
<יעקב קידר: תיחמתי את האזור הזה.
<יעקב קידר: השקף הבא אומר לי בדיוק מי נמצא באותו תיחום.
<יעקב קידר: אז אני יודע שיש לי פה את משפחת עיסאנה, אבוגאנם, אתוסיאן, ואת מספר המבנים שיש לי בכל צביר כזה.
<יעקב קידר: תודה רבה לכולכם על ההקשבה.
<קריאה: זה מאוד מרשים.
<יהודה בכר: זו יכולת אדירה.
דוד צור: כמה מהשטח כבר מכוסה ב-GIS?
<יעקב קידר: כל השטח מבחינתנו מכוסה.
<יהודה בכר: לנו יש היום יכולת, לא רציתי להרחיב על זה, לרדת לזומים, לתת שירות לאוכלוסייה ברמה הכי בסיסית, של שורשים ותהליך של שרטוט המקום.
נחמן שי: אם חל שינוי ונוספים עוד מבנים?
<יהודה בכר: אנחנו יודעים את זה.
נחמן שי: איך אתה רואה את זה?
נחמן שי: זה מזהה לך?
נחמן שי: איך זה מזהה, צילמת את זה?
<יהודה בכר: מצלמים.
<יהודה בכר: אנחנו רואים דבר נוסף, אני רוצה להמשיך, אנחנו רואים למעשה, אמרתי, את המרכיב האנושי, המרכיב של הטכנולוגיה, שאצלנו הוא מאוד מאוד חזק, ואנחנו רואים פה את הנושא של סמכויות הרשות כיום.
<יהודה בכר: למעשה אנחנו פועלים היום בסמכויות של זמן הביניים, שמוקנות על ידי מועצת רמ"י, אבל למעשה הכול, שימו לב, מכוון למקום אחד, אנחנו צריכים חוק שיעניק לרשות את הכלים לעמוד במשימתה.
<יהודה בכר: הלאה.
<יוסי: צהריים טובים.
<יוסי: מה שניתן לראות פה זה את לב לבו של אותו אתגר שהרשות מתמודדת, וזה תביעות הבעלות שנמצאות כאן בשטח, שצבועות כאן בצבע תכלת, וניתן לראות שהן נמצאות על כל שטח הנגב ואותה פזורה של שבט שמעלה תביעות הבעלות ולמעשה מייצרת את הסטטוס של מה שאנחנו קוראים תביעות בעלות מוחזקות.
<יוסי: ההבדל בין המוחזק ללא מוחזק, המוחזק יכול להיות או בהתיישבות או בעיבוד או בשימושים אחרים, והלא מוחזק זה תביעה שהיא כבר בשטח.
<יוסי: אנחנו רואים שכדי להתמודד עם האתגר, אנחנו רואים שכדי להסדיר את ההתיישבות של האוכלוסייה הבדואית אנחנו פועלים מעבר לאותם כלים שנותנות לנו תקנות המינהל.
<יוסי: אנחנו פועלים על פי שלושה עקרונות.
<יוסי: האחד זה בשלות.
<יוסי: בשלות של אוכלוסייה, זה אומר שיש לנו גם עם מי להידבר, גם קיימת שם הנהגה, גם קיימת אוכלוסייה שמוכנה לבוא בדין ודברים איתנו וגם יש רצינות הכוונה להצטרף, כי בסיטואציה מסוימת, ועל ציר הזמן אנחנו נוכחים בזה, אוכלוסייה מסוימת מסכימה לפתרון שאנחנו מקדמים עבורה, וכאשר הפתרון הזה הוא בר מימוש, האוכלוסייה לוקחת אחורה ואנחנו מה שנקרא נשארים עם שטחים שפיתחנו ללא יכולת אכלוס של אוכלוסייה אל אותם שטחים.
<יוסי: העיקרון השלישי הוא הזמינות של הפתרון.
<יוסי: אנחנו עובדים בשיתוף עם משר דהפנים כמובן, עם הוועדה המחוזית ואחרי זה עם ארצית, על יצירת פתרונות זמינים, מהירים, לאוכלוסייה הבדואית.
<יוסי: מהירים, למי שמכיר, ואתם, חבריי המכובדים, אנשי ועדת הפנים, מכירים שמהיר ותכנון בישראל זה סדר גודל של חמש שנים.
<יוסי: אנחנו עושים מהלכים לקצר את זה, חשוב לנו שיהיו לנו ועדות לנושא התכנון הבדואי, כדי שנוכל להריץ את התכניות ולממש פיתוח להסדרת ההתיישבות.
<יוסי: דבר נוסף שהוא עיקרון שמבחינתנו נלקח בחשבון זה נחיצות הקרקע שמתפנה.
<יוסי: אנחנו את הקרקע שמתפנה, כתוצאה מהסדרת התיישבות, מייעדים למספר שימושים, אחד מהם זה הסדרת התיישבות של אוכלוסייה בדואית אחרת.
<יוסי: אוכלוסייה אחת נעה, או יותר נכון אנחנו מגיעים איתה להסדר קרקעות, על אותן קרקעות הכוונה שלנו להסדיר אוכלוסייה נוספת.
<יוסי: הדבר השני פה הוא תשתיות לאומיות.
<יוסי: יש פה תשתיות לאומיות שעוברות בשטח, החל מבסיסי צה"ל, עבור לכביש 6, מסילת ברזל, מחצבים ואחרים, זה חלק נוסף.
<יוסי: והדבר האחרון זה כמובן היכולת שלנו לתת תמורות לקרקע בקרקע חליפית.
<יהודה בכר: אוקיי.
<יהודה בכר: אנחנו עכשיו נציג את נושא התכנון בקצרה.
<יהודה בכר: בבקשה, נמצא פה איתנו המהנדס שלנו, ראש מינהל תכנון והנדסה.
<יהודה בכר: בבקשה, גלעד.
<גלעד אדקס: צהריים טובים.
<גלעד אדקס: המנכ"ל, אני כבר אומר מראש, הנחה אותי לדבר בקצרה.
<גלעד אדקס: אנחנו נערכנו בתכנון על פי ההחלטות של הדוחות שאומצו על ידי הממשלה, החלטות הממשלה, אנחנו נערכנו להיכנס לתכנון בהיקף גדול מאוד, עם כעשרה צוותי תכנון כשכל צוות כזה כולל צוות ליבה של מתכנן מוביל, מנהל פרויקט ויועץ חברתי, ומסביבם עוד כעשרה יועצים מהדיסציפלינות השונות.
<גלעד אדקס: הצוותים האלה בעצם - - -
מירי רגב: אתם עובדים בשיתוף עם מינהל התכנון במשרד, הקבוצה של בינת שוורץ?
<גלעד אדקס: אנחנו שוכרים את הצוותים האלה, פלטפורמת ההתקשרות שלנו בנויה משתיים, או באמצעות - - -
<יהודה בכר: לא, היא שאלה אותך אם אתה עובד עם בינת שוורץ, עם התכנון הארצי.
<גלעד אדקס: בוודאי.
מירי רגב: לא, כי היא אמרה דברים אחרים.
מירי רגב: היא תבוא לדיון אצלנו והיא תשמיע.
מירי רגב: היא אמרה, לדוגמה, שחלק מהתכנון פה נעשה לא בתיאום מוקדם.
מירי רגב: הרי כל התכנון במדינת ישראל כפוף למשרד הפנים, מִנהלת התכנון.
<גלעד אדקס: ברשותך, אני אסביר.
מירי רגב: אתם גוף שהוא כפוף ובעצם חלק מ-, כי הרי כל העניין כאן זה גם לתכנן באופן מערכתי.
<יהודה בכר: אבי ישיב.
<אבי הלר: בואו נעשה טיפה סדר.
<אבי הלר: יהודה והצוות של הרשות הם למעשה גורם יוזם תכנון כרגע בתהליך ההסדרה.
<אבי הלר: המענה התכנוני אמור להינתן על ידינו באמצעות לשכות התכנון, לשכת התכנון מחוז דרום, הוועדה המחוזית.
<אבי הלר: יש חלק מהתכניות, שבגלל מהותן או משמעותן אמורות גם להגיע אולי לדיון במועצה הארצית לתכנון ובנייה, כגוף סטטוטורי על.
דוד צור: אבל אתה מעורב בתכנון הזה?
<אבי הלר: כמובן.
<אבי הלר: אני אומר במילים פשוטות, כל יוזמה שבאה מטעם הרשות לתת מענה לאחת מן החלופות להסדרת ההתיישבות אמורה להיות מתואמת מראש.
<אבי הלר: כשאמר יהודה מקודם, הייתה פה אמירה, בהתאם לתכנית המתאר המחוזית מטרופולין 23.
מירי רגב: כן, רק שתכנית המתאר המחוזית צריכה לעבוד קצת יותר מהר מתכניות המתאר המחוזיות שעובדות עד היום.
מירי רגב: כי הרי ברור לחלוטין שכשאתה הולך לתכנון של משהו, הרי מה שרוצים הבדואים יותר מכול זה ודאות.
מירי רגב: הם רוצים ודאות במה שהם מקבלים, גם אם הם יפסידו משהו, לכאורה, שטח מסוים שנמצא בבתי משפט, הם אומרים 'אנחנו רוצים לדעת מה נקבל, מה הבן שלי יקבל ומה הבן של הבן שלי יקבל'.
מירי רגב: הוודאות הזאת, חלק מתכנון כולל של המרחב, צריכה להיות בתיאום.
מירי רגב: כי אם המנהלת כאן תתקדם אבל בסוף מחוז דרום יתעכב עם העבודה שלו, אז לא עשינו בזה כלום.
<אבי הלר: מירי, אם הוא מתעסק בפרטים, אז - - -
מירי רגב: לא, לא פרטים, רק תענה לי כן ולא.
<אבי הלר: התשובה היא כן.
מירי רגב: במשך הזמן אנחנו נגיע לתכנון וכשיציגו את המפות המסודרות של לאן הם אמורים לעבור ומה האלטרנטיבות, יציגו מן הסתם גם גורמים אחרים, ולפה אתם צריכים לבוא מוכנים לתת את המענה והפתרון של הממשלה לעניין הזה.
<גלעד אדקס: ברשותך, לא רק זה, תכנית המתאר המחוזית שהיום בתוקף קבעה באיזה שהוא ייחוד שטח לחיפוש.
<גלעד אדקס: שטח החיפוש הזה, בתוכו אנחנו, בתיאום עם לשכת התכנון המחוזית ובסמכות הוועדה המחוזית, יכולים בעצם לקבוע את אותם פתרונות.
<גלעד אדקס: במקרה הזה לא צריכים לעלות לאינסטנציה, בדרך כלל לא צריך להגיע לאינסטנציה גבוה יותר, ולכן בעצם הרבה מאוד מהסמכויות הן כאן, בלשכת התכנון המחוזית.
<גלעד אדקס: אנחנו מתואמים עם לשכת התכנון המחוזית, אנחנו מקיימים מפגשים רציפים איתם, הם נענים לבקשותינו, הם הקימו צוותים כדי לבדוק את התכניות שלנו וכמובן הדברים נעשים שכם אחד.
<גלעד אדקס: ההמצאה של מרחבי תכנון להסדרה בעצם מגדירה אזורים שלתוכם נכנס אותו צוות תכנון, מבצע את בדיקות ההיתכנות, מפה ובודק מה המצב הסטטוטורי של אותו מרחב נתון, בוחן את החלופות השונות לקבוצות האכלוס הללו, ממליץ על פתרונות התיישבותיים ואנחנו גם כנראה, במידה שיש יישוב חדש אנחנו מחויבים לדון בוועדת היגוי, שהיא כמובן בראשות הממונה על המחוז ולא קיים מצב כזה שבו מקימים יישוב בלי דיון בוועדת היגוי ובלי דיון ממשלתי כנדרש.
<גלעד אדקס: בהמשך כמובן אנחנו מקיימים את ההליכים הסטטוטוריים המתחייבים, זה אומר תכניות מתאר, תכניות מפורטות, ובעצם אגף התכנון מעביר את השטח לאגף הפיתוח שהוא מבצע את הפיתוח בהתאם לרכישה ולזמינות של המגרשים.
<יוסי מימון: אני אגיד כמה מילים על הפיתוח, כי ראינו את עבודות הפיתוח של הרשות, אז רק כדי לסבר את האוזן.
<יוסי מימון: עלו כל מיני טענות שהרשות לא עושה שום דבר וכל הניסיון זה לקחת קרקעות סתם כדי ש - - - אני אראה את זה אחר כך, אני רציתי להראות לכם במצגת את הכמות האדירה של כספים ששופכים פה בשטח.
<יוסי מימון: זה מאות מיליונים בשנה, אם זה 400 מיליון שקל ברהט ו-45 מיליון שקלים בדריג'את.
מירי רגב: את המספרים האלה מאוד חשוב, שכשנדבר בתוך סעיפי החוק, בדיוני הוועדה, שתציגו אותם, שיראו שבעצם המדינה לא מדברת בסיסמאות, אלא שמה כסף כבר כדי שהמהלכים האלה ייצאו לפועל.
מירי רגב: צריך להגיד את זה, לא כולם יודעים את זה.
<יהודה בכר: אנחנו רוצים להראות לכם עכשיו מקרה של פרויקט.
<יהודה בכר: היינו ביישוב אל-סייד, אני אומר את זה כדי לסבר את האוזן.
<יהודה בכר: ביישוב אל-סייד המדינה משקיעה 221 מיליון שקלים.
<יהודה בכר: יישוב אחד.
<יהודה בכר: זה יישוב אחד.
<יהודה בכר: זה היישוב אל-סייד, אתם רואים?
<יהודה בכר: המדינה משקיעה בו בתכניות, בפירוט, בהסדרת המקום, 221 מיליון שקל.
<יהודה בכר: בואו נראה את היישוב דריג'את.
<יהודה בכר: אילי, בבקשה.
<אילי תמרי: שלום, אני אילי תמרי, אני עובד עם דריג'את.
<אילי תמרי: אני מפקח מטעם הרשות.
<אילי תמרי: היישוב דריג'את נמצא בחצי הדרך בדיוק בין צומת שוקת לערד, יש בו בערך 200 משפחות, סדר גודל.
<אילי תמרי: מה שמאפיין את היישוב זה שבעצם עשינו פרויקט שנקרא הסדרה במקום.
<אילי תמרי: זאת אומרת המתכנן לקח תכנית והלביש אותה על גבי היישוב.
<קריאה: אתם משקיעים שם מיליון שקל למשפחה.
<אילי תמרי: חלק מהעניין זה שגם המשפחות, התושבים עצמם, משתתפים בעלויות הפיתוח.
<אילי תמרי: הם משתתפים ב-10% ממחיר עלויות הפיתוח והם חותמים על הסכמים ו - - -
נחמן שי: הוא אמר לך 200, הוא כבר עשה חישוב, אני כבר רואה את הכותרת 'כל משפחה מקבלת מיליון שקל'.
נחמן שי: המנכ"ל אמר 200, אתה אמרת 200 משפחות והוא אמר מיליון שקל למשפחה.
<אילי תמרי: המנכ"ל אמר 200 - - -
<יהודה בכר: על אל-סייד, מקום אחר.
<אילי תמרי: אנחנו מדברים על דריג'את, זה 40 וכמה מיליון.
נחמן שי: אני עוזר לך להבין את זה.
נחמן שי: כי הכותרת יצאה סנסציונית.
<יהודה בכר: טוב, יפה.
<יהודה בכר: דבר על דריג'את.
נחמן שי: רק 40 מיליון, זה פחות מאשר בשטחים, אל תדאג.
<אילי תמרי: אנחנו יכולים לראות את תחילת תהליך העבודות בשטחים, רואים את הכביש בכניסה ליישוב.
<אילי תמרי: כאן רואים גם תהליך שעברנו.
<אילי תמרי: רואים שהיו צריכים לעבור ולהעביר את הכביש, ולפנות מה שאנחנו קוראים מטרדים, זאת אומרת כל מיני גדרות ודירים שהפריעו לנו בתהליך הפיתוח.
<אילי תמרי: בעבודה משותפת עם התושבים הצלחנו גם להרחיב את הדרך הזאת וככה זה נראה.
<אילי תמרי: ככה זה נראה מהצד השני, היום זה כבר נראה אחרת לגמרי, זה כבר נראה מרוצף וסלול, אבל זה - - -
דוד צור: איך התקדמתם פה?
<יהודה בכר: אתם רואים את הכביש?
<יהודה בכר: זה כביש שהיה של שני מטרים, חלק במתן השירותים לתושבים, ותראו, נפתח משהו כמו עשרים מטרים.
<יהודה בכר: זה חלק מתהליך שהוא עקב בצד אגודל, זה לא פשוט לפנות בתים ואנחנו עושים את זה בצורה מסודרת, כדי לפתח תשתיות, שהתנועה תוכל לזרום.
דוד צור: ראיתי בשרטוט שיש תביעות בעלות כמעט על כל השטח.
דוד צור: איך אתם מתקדמים שם?
<אילי תמרי: מה שמאוד מיוחד בעבודה, שהתושבים מבינים שהתהליך הזה נועד בסוף לשפר את רמת החיים שלהם ו - - -
דוד צור: זה המודל שלאמץ אותו ליישובים האחרים?
<יהודה בכר: אנחנו תיכף נראה לכם סרט ממעוף הציפור.
מירי רגב: עוד פעם סרט?
מירי רגב: נראה לי שיש לכם הרבה אורחים וזמן להפקת סרטים.
<יהודה בכר: איליי, סרט קצר עכשיו?
<יהודה בכר: דקה.
<יהודה בכר: קדימה.
<יהודה בכר: יש לנו או אין לנו?
<יהודה בכר: אין לנו.
<יהודה בכר: אני אבקש את עומר צור, בבקשה, שתי דקות, ובזה אנחנו מסיימים.
<יהודה בכר: אתם פגשתם אותו בשטח, אנחנו נראה אותו עכשיו עם המצגת פה.
<יהודה בכר: אגב, דעו לכם שמה שראיתם כרגע זה מתוך 60 פרויקטים.
<יהודה בכר: אנחנו מראים לכם שני פרויקטים מדגמיים, את המורכבות שלהם, את הבעייתיות שלהם ודרך הפתרון.
דוד צור: עומר, האם תוכל להגיד גם כמה יישובים חדשים קמים במסגרת התכנון הזה?
<יהודה בכר: זה אנחנו נגיד, לא הוא.
<עומר צור: אנחנו היינו בשטח וראינו את התצפית.
<עומר צור: פה אפשר לראות את זה בתצלום אוויר, גם את היישוב וגם את ההרחבה וגם את בסיס ליקית שיקום ויהיה ויחיה בשכנות יחד עם לקייה ועם ההרחבה שלה, ואת היישוב כרמית מעבר לכביש.
<עומר צור: יש פה מיני מטרופולין, זה מעין מה שנקרא מודל של שכנות ביחד של בדואים ויהודים, שגרים ביחד בנגב.
<עומר צור: הפתרון שלנו למפה הזאת של תביעות הבעלות חייב - - -
נחמן שי: כרמית זה יישוב חדש?
<עומר צור: אתה רואה מעבר לכביש?
נחמן שי: אוקיי, בסדר.
<עומר צור: אנחנו צריכים, כמו שאמרתי גם בסיור, אני לא רוצה לחזור על דבריי עוד פעם, אבל חייבים את התכלית בשביל ליישב ובשביל להצליח ובשביל לתת לאנשים שחיים ביישובים עתיד טוב יותר.
<עומר צור: זה בהחלט ליישובים הבדואים וליישובים השכנים שלהם, במיתר ובעומר ובבאר שבע, זה חד משמעית.
<עומר צור: פה ניתן לראות את ההרחבה של לקייה, 1,340 דונם, מעל 2,000 יחידות דיור.
<עומר צור: אנחנו עתידים להתחיל בתחילת 2014 כבר את הליך הפיתוח, ממש במקום.
<עומר צור: בזמנו זה עם השר בגין, עוד בתפקידך, הלכנו בשטח וראינו ודיברנו ואני שמח לפחות לבשר, כי אנחנו נפגשים גם היום, שזה יוצא לדרך ושזה עובד ונכנסים עוד מעט גם בשלב מאוד רציני של תכנון כדי להבין את הרצונות ולהבין מה אפשר ומה אי אפשר ולמצוא את הדרך המיוחדת של העבודה ביחד.
זאב בנימין בגין: כל הכבוד.
<יהודה בכר: אני רוצה, ברשותכם, כי לוחצים אותי פה מהאגפים וחבל, יש לנו פה עשייה עשירה, אבל אני רוצה לומר כך, למעשה יש פה שני תהליכים מקבילים, שהחיבור שלהם הוא החיבור הנכון.
<יהודה בכר: יש פה את התהליך של החוק, שהתחיל מגולדברג, אנחנו מכירים אותו מתהליך של גולדברג, לאחר מכן ועדת פראוור ובוועדת השר בני בגין.
<יהודה בכר: במקביל להן, מ-2009, אנחנו מתחילים לבנות את מנגנון היישום.
<יהודה בכר: הממשלה פה עשתה דבר יוצא דופן, במקביל לחוק, במקביל לסמכויות, וגם כדי לתת שירותים לאוכלוסייה, השקענו פה באמת הרבה דברים, בנינו פה מנגנון, גם טכנולוגי, גם אישי, גם קשר והידברות עם התושבים, ולמעשה אנחנו מחכים למצב שמבחינתנו הוא המצב הטבעי, מפגש בין הסמכויות, שזה החוק, לבין מנגנון היישום, שזה בעיניי - - -
נחמן שי: - - - הממשלה זה בדרך כלל הקווים עולים.
מירי רגב: לא, הם גם עולים, וגם כשמדובר בכם, לדוגמה, הם יורדים.
<יהודה בכר: חבר'ה, בואו לא נהיה ציניים על דבר שאני מאוד מאמין בו.
<יהודה בכר: במפגש הזה למעשה של שני הווקטורים האלה אנחנו יוצאים לדרך ואני מאוד צריך את חברי הוועדה.
<יהודה בכר: אני צריך את החוק הזה, בלי החוק אני לא אוכל לפעול.
<יהודה בכר: לכן התמיכה שלכם והחשיבות שלכם היום בסיור, ההבנה בערך לוח הזמנים, כי מימד הזמן פה הוא דבר יקר מאוד, לכן אני צריך את התמיכה של כולכם, של חבריי הבדואים, תודה לכולכם על החלק שלנו.
<יהודה בכר: אני רוצה לסיים בדבר הזה.
<יהודה בכר: שימו לב למה שכתוב פה, זה למעשה מבחינתנו מתמצת הכול.
מירי רגב: אוקיי, אנחנו נסכם אחר כך את הדברים שגם נאמרו כאן.
מירי רגב: אני רוצה רגע לעבור דווקא עכשיו לבדואים, לשמוע עמדות קצת אחרות ממה ששמענו גם במהלך הסיור היום, מכאלה שהיו והפגינו וזה בסדר, מותר להם להשמיע את עמדותיהם, וגם העמדות שאנחנו שומעים בוועדה.
מירי רגב: אני רוצה להודות למנצור, תודה רבה לך על כל הסיוע ושהיום הבאת את החבורה החשובה הזאת, למרות שחלק מהראשים שלה החליטו ללכת לשביתה כללית שהיא לא מקובלת והיא לדעתי פוגעת במגזר, אני שמחה שהם הגיעו לכאן כדי לראות בעצם כיצד אנחנו ביחד פועלים ליישום החוק הזה.
מירי רגב: אז אני מבינה שראשון הדוברים הוא שייח' אאיד אבו רשאד.
מירי רגב: אהלן וסהלן.
<אאיד אבו רשאד: אני מברך אתכם על הביקור שלכם, של הוועדה.
<אאיד אבו רשאד: אני מבקש לברך אתכם, כל אחד בשמו.
<אאיד אבו רשאד: אני גם כן רוצה להביע הערכה וכבוד אישי לשר בני בגין, שיצא לי לפגוש אותו כשהוא היה בנגב.
<אאיד אבו רשאד: באמת, אדוני השר, אני מברך אותך ואני מביע לך הערכה.
<אאיד אבו רשאד: יהודה, אני רוצה להגיד לך משהו.
<אאיד אבו רשאד: זאב בוים, שהתחיל את זה, ז"ל, אף אחד לא הזכיר אותו.
<אאיד אבו רשאד: זאב בוים אמר לנו, 'אני אישן איתכם בנגב, אני אשאר איתכם פה בנגב עד שנמצא את הבעיה ואיך לפתור'.
<אאיד אבו רשאד: ואז אני, אחד האנשים שהייתי מאוד קרוב אליך, גם לרשות, לפעמים אנחנו מתרחקים גם, לא כל הזמן קרובים לעניינים שלנו, ובאמת אני מדבר בזכותך.
<אאיד אבו רשאד: לא נתחיל לפרגן לך, אבל בזכותך אנחנו פוגשים את ועדת הפנים, בזכותך ובזכות המעשים שלך אנחנו הולכים על דרך כמעט פחות מהיתר, בסוף נגיע לדרך הנכונה, בזכותך גם הכרנו הרבה אנשים שמעוניינים, הבעיה של הנגב הלכה מהנגב במשך 60 שנה על השולחן של הממשלה, וזו הוכחה אצל כל אחד במדינה.
<אאיד אבו רשאד: פה, פעם אמרו, אנחנו הקמנו רשות בנגב, מִנהלת לקידום הבדואים.
<אאיד אבו רשאד: וזה לא היה קיים.
<אאיד אבו רשאד: ואני אומר את זה.
<אאיד אבו רשאד: נכון, יש ויכוח, ואני היום מצטער שחברים שלי הבדואים, המנהיגים הבדואים, לא יושבים מול הוועדה הזאת ואומרים את הדברים שלהם הנכונים.
<אאיד אבו רשאד: הם היו יכולים להשיג גם את הפתרון האמיתי.
<אאיד אבו רשאד: אבל כשהיינו נמצאים בבעיה ובזמן שיש בעיה בנגב, כל אחד באמת חושב אחרת, אנחנו רוצים, חמש דקות זה לא מספיק לשבת מול הוועדה הזאת, הגברת, כפי שאמרת - - -
מירי רגב: אל תדאג, יהיה עוד המשך ואנחנו גם נבוא אליך.
<אאיד אבו רשאד: זה לא מספיק באמת.
<אאיד אבו רשאד: ואני תמיד אמרתי לפני כולם, לא חששתי מאף אחד, לא בדואים ולא עובדי מדינה - - -
מירי רגב: כל הכבוד לך, ככה צריך.
<אאיד אבו רשאד: אנחנו רוצים שיהיה פתרון.
<אאיד אבו רשאד: גברתי וחברי הוועדה, הכפרים שראינו אותם עכשיו קמו לפני 30 שנה, לא קמו אתמול ולא שלשום, אלה כפרים שקמו לפני 30 שנה.
<אאיד אבו רשאד: זאת אומרת אנחנו, שצריכים לקום עכשיו, ייקח לנו עוד 30 שנה בשביל להגיע לרמה שלהם.
<אאיד אבו רשאד: לרמה שלכם.
<אאיד אבו רשאד: ייקח לנו עוד 30 שנה בשביל להגיע לרמה הזו, לא יגיע לנו, לא חמש שנים ולא ארבע שנים.
<אאיד אבו רשאד: הממשלה צריכה לקחת את זה בחשבון,
<אאיד אבו רשאד: שאנחנו עוברים מחיים של בדואים לחיים אחרים, אנחנו מבקשים מהוועדה והממשלה כולה, כמה שיותר לאשר לנו על האדמות שלנו בכפרים.
<אאיד אבו רשאד: אני בן 64, נולדתי על האדמה שאני יושב עליה.
<אאיד אבו רשאד: כבר כמעט 200 שנה אנחנו נמצאים על אותו שטח.
<אאיד אבו רשאד: אני מקווה שבסוף אנחנו נמצא דרך להמשיך לשבת שם.
<אאיד אבו רשאד: זו האמת, שצריך למצוא פשרות.
<אאיד אבו רשאד: הבדואים חנקו את יהודה בתחילת הדרך.
<אאיד אבו רשאד: אני זוכר שפעם אחת ישבנו באולם אחד והוא בעצמו אמר, אני רוצה להגדיל את האולם הבא.
<אאיד אבו רשאד: אתה זוכר את המשפט הזה או לא?
<אאיד אבו רשאד: אבל בסוף, מרוב הדברים שהתגלגלו והתחילו, הבדואים מתחילים לאבד את האמון, האמון האמיתי בין הבדואים לממשלה.
<אאיד אבו רשאד: האמון הזה חשוב לכולנו, לכל הממשלה, ואנחנו רוצים שיהיה פתרון, לא רוצים שיהיו להם טרקטורונים ושיהרסו, אנחנו רוצים פתרון לילדים שלנו עכשיו, עד שהם ימצאו פתרון בעצמם בממשלה.
<אאיד אבו רשאד: אנחנו רוצים באמת פתרון לילדים שלנו.
<אאיד אבו רשאד: עכשיו, במקום ששולחים לנו טרקטורים להרוס את הבתים ולהרוס את הכול, עד שהם ימצאו את עצמם בממשלה, הם ימצאו לעצמם פתרון.
<אאיד אבו רשאד: ארבע או חמש שנים גרמו לנו לחוסר אמון בממשלה.
<אאיד אבו רשאד: חוסר אמון באנשים שאנחנו באים ויושבים איתם ביחד.
<אאיד אבו רשאד: יש לי חמישה ילדים שמשרתים בצה"ל.
<אאיד אבו רשאד: הרבה בדואים משרתים.
<אאיד אבו רשאד: ב-70' הייתי חייל והרבה בדואים כמוני.
<אאיד אבו רשאד: גרמו לנו לחוסר אמון בממשלה הזאת, למה?
<אאיד אבו רשאד: כי אין פתרון ויש עבודה בשטח שם, הריסה בטרקטורים ושופלים.
<אאיד אבו רשאד: אז תמצאו פתרון לעצמכם ואחר כך תטפלו בנו.
מירי רגב: תודה רבה לך, השייח'.
מירי רגב: ד"ר מג'יד עתאונה.
<מג'יד עתאונה: שלום לכולם.
<מג'יד עתאונה: שלום לכל אחד, בכבודו, במעמדו, בתוארו, ועל ראשם חברת הכנסת רגב.
<מג'יד עתאונה: רבותיי, החברה הבדואית היום נמצאת בעיצומו של משבר פסיכו סוציאלי בכל המובנים של החיים והם אפילו מבולבלים קצת וזה לגיטימי.
<מג'יד עתאונה: ברור מאליו שהנגב לא יתפתח אם לא יפתרו את בעיית הבדואים, אבל כל המנהיגים של מדינת ישראל תמיד התחשבו בבדואים ואני רוצה להזכיר לכולנו, מתוך עיון בזיכרונותיו של בן גוריון המנוח, הוא אמר 'על מנת לפתח את הנגב צריך לפתח זן בדואי יהודי'.
<מג'יד עתאונה: למה הוא התכוון?
<מג'יד עתאונה: הוא אומר 'בלי אנשי המדבר אשר ידעו את כל מחבואיו ולמדו טבעו וידעו לשכון באוהלים, לכישרון זה יצרפו היהודים את כישרונותיהם התרבותיים, יכולתם המדעית, ומתוך צירוף זה יגלו להפריח השממה ולהפוך המדבר לארץ נושבת'.
<מג'יד עתאונה: ואני מוסיף: הבדואים הם חלק מהנוף של הנגב.
<מג'יד עתאונה: קראתי את כל הספר של גולדברג, שהוא איש טוב, דרך אגב, במובן האישי.
<מג'יד עתאונה: צחקתי קצת, הוא אומר, הבדואים הם לא - - - ידוע שאנחנו לא - - - מתקופת אברהם אבינו, אבל בלי להיכנס לנוסחה, אני חושב שצריך לשפר את הנוסחה, ואני מציע לבדואים, חברים שלנו, תקראו את הנוסחה.
<מג'יד עתאונה: ואני פונה לחברי הכנסת וגם לשרים, פשוט מאוד תאפשרו לנו להגיב, תאפשרו לנו גם לתקן דברים, כי זה עניין גורלי ואי אפשר להנהיג בצורת כוח וכדומה.
<מג'יד עתאונה: איך שאמרתי, ברוך שצריך נוסחה ששנינו נחיה איתה והמחיר מכאיב לשני הצדדים.
<מג'יד עתאונה: אני לא אכנס למה המחיר, אבל צריך למצוא נוסחה.
<מג'יד עתאונה: איך שאמר השייח', עד היום 60 שנה הייתה מערכת אי אמון בין המדינה לבין האזרח, לא ניכנס למה הסיבה, כדי לרכוש את האמון, אני חושב שמאז שהמִנהלת באה, מאז שהתחילה הרשות, הייתי אומר שהבסיס לאמון, ואני רוצה להגיד לכולם פה, הבעיה שלי כבדואי היא לא המנהלת ולא העובדים, הבעיה, חברי הכנסת ומקבלי ההחלטות והשרים, עליהם לחשוב על בעיית הרגישות כלפי הבדואים.
<מג'יד עתאונה: אנחנו יודעים, בית המקדש נחרב בגלל חוסר רגישות.
<מג'יד עתאונה: אם לא תהיה רגישות כלפי אזרחים, אנחנו בבעיה, ולכן כל מי שבא במגע עם החברה הזו עליו להסתייע בתרגיל שלומדים בפסיכולוגיה חברתית, כיצד הקיפודים מקיימים יחסים?
<מג'יד עתאונה: בזהירות ובאיטיות.
<מג'יד עתאונה: מכאן אני רוצה לעבור בקצרה, כי הזמן קצר, לרשות.
<מג'יד עתאונה: אני חייב ליהודה בכר.
<מג'יד עתאונה: בעוד שמונה חודשים, מותר להשוויץ, מקבל את הפרופסורה מבר-אילן, שזה כשר, כחול לבן, לכן אני אומר מילים מהלב, לא רוצה שאף אחד יגיד שאני מתחנף, אבל בהחלט, צדק צדק תרדוף.
<מג'יד עתאונה: כשאני מדבר על השם יהודה, השם י' מזכיר לי גם - - -
מירי רגב: תודה שיהודה הזמין את זה.