GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוחמד ברכה: לדעתי זה דבר חמור שאין אפשרות לקבל אותו.
מוחמד ברכה: הדעות חלוקות וכמעט מוצקות, אבל על אף זאת, על פי אמות המידה ההוגנות וההגונות אני חושב שיש לשים הכל על השולחן.
מוחמד ברכה: מה שיושבת-הראש לא התייחסה אליו כשהיא דיברה על שתי סוגיות שנחשפו, הוא הסוגיה איך יתאדו הבדואים שם.
מוחמד ברכה: לאן לוקחים אותם?
מוחמד ברכה: רוצים לעקור ארבעים אלף אנשים?
מוחמד ברכה: עשרים אלף?
מוחמד ברכה: חמישים אלף?
מוחמד ברכה: אבל לאן?
מוחמד ברכה: למאדים?
מוחמד ברכה: לאן?
מירי רגב: במהלך הדיון בחוק אני מבטיחה לך שיהיו לנו תשובות על זה.
מוחמד ברכה: גברתי, הרי את בכל זאת צריכה להתנהל כיושבת-ראש הוועדה וזה צריך לעמוד על השולחן.
מירי רגב: אבל אני אמרתי שזה יהיה על השולחן.
מוחמד ברכה: וזה עדיין אינו על השולחן.
מירי רגב: זה יהיה על השולחן כשנגיע לסעיף הרלוונטי.
מירי רגב: יש לנו סעיף רלוונטי, 53.
מירי רגב: אתה מכיר את החוק?
מירי רגב: אני לא רוצה להיכנס לדבריך.
מוחמד ברכה: יש דיון פרטני ויש דיון כולל, בגלל זה יש קריאה ראשונה ויש קריאה שנייה ושלישית ויש הסתייגויות על הסעיפים.
מוחמד ברכה: בקריאה שלישית מצביעים על כל החוק ולכן התמונה הכוללת צריכה להיות מונחת מראש.
מוחמד ברכה: זה אל"ף-בי"ת של דיון פרלמנטרי הגון.
מוחמד ברכה: לנושא האלימות, אני חושב שהשר בגין חשף במשפט אחד את מידת הברוטליות הקיימת בתוך החוק הזה.
מוחמד ברכה: הוא אמר דבר פשוט, שאו שמקבלים את המתווה או שהאדמות נרשמות על שם המדינה.
מוחמד ברכה: זאת אומרת, take it or leave it.
מוחמד ברכה: אני חושב שיש פה ביטול של הליכים משפטיים קיימים לגבי כלל האזרחים.
מוחמד ברכה: לכן הייתי אומר שיש פה החרגה של ציבור מסוים.
מוחמד ברכה: תקשיבי לי, יש החרגה של ציבור מסוים מהחוק הכללי של מדינת ישראל.
מוחמד ברכה: זה בעצם חוק פסול ביסודו כי הוא חוק סקטוריאלי, או שהייתי אומר שהוא חוק גזע, שמכוון כלפי אנשים מסוימים.
מוחמד ברכה: זו הברוטליות העיקרית שמתקיימת בתוך החוק הזה.
מוחמד ברכה: הסוגיה השלישית, לנסות לצייר כאילו הערבים הבדואים לחוד ושאר הערבים והיהודים שתומכים בזכויות אדם הם לחוד? לא.
מוחמד ברכה: אנחנו מדברים על אזרחים במדינת ישראל – גם יהודים, גם ערבים, גם מהצפון וגם מהדרום, שאינם מקבלים את החוק הזה בגלל שהם חושבים שזה חוק גזעני.
מירי רגב: הסתיים לך הסתיים.
מירי רגב: הבנו – גזעני, גזעני, גזעני.
מירי רגב: תסיים, בבקשה.
מוחמד ברכה: הרי את רואה שאני מדבר רגוע כמה שאפשר במצב לא רגוע.
מוחמד ברכה: ולכן הנסיון לצייר כאילו שיש קנוניה על-ידי השר בגין, שבאו אנשים מהצפון.
מוחמד ברכה: ריבונו של עולם, שומו שמיים.
מוחמד ברכה: מר בגין, זה הדבר הטבעי ביותר שלא נתיר ולא נעזוב את אחינו בנגב לבד מולך, מול הממשלה שלך.
מירי רגב: מוחמד, תודה רבה לך.
מוחמד ברכה: הנושא הזה הוא נושא של קונצנזוס - -
מירי רגב: לא, לא, לא, סיימת לדבר.
מוחמד ברכה: - - של כלל הציבור הערבי.
מוחמד ברכה: לנסות ללכת הפרד ומשול זה דבר שלא יקום.
מירי רגב: לאחר מכן חבר הכנסת סוויד.
מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, תחילה אני רוצה למחות על דבריו של השר לשעבר בגין, שאני רוחש לו כבוד.
מסעוד גנאים: פה לא העניין של האשמות של הערבים כי הם מימשו את זכותם הטבעית להתנגד.
מסעוד גנאים: אמרה היושבת-ראש שזכותה של המדינה לחוקק חוקים.
מסעוד גנאים: בסדר, אבל כאשר אני מתנגד לחוקים האלה, איך אני מביע את ההתנגדות שלי אם זה לא בהפגנה?
מסעוד גנאים: אם זה לא בעצירה?
מירי רגב: לא באלימות.
מירי רגב: במחאה.
מסעוד גנאים: לא באלימות.
מסעוד גנאים: מי שראה את המסתערבים ואת השוטרים שגוררים ילד בן 14 יודע מי זה האלים.
מסעוד גנאים: שנית, ההפגנות האלה הראו והוכיחו שחברי הכנסת הערביים, כאשר הם מביעים עמדה רצינית, הם מביעים את מה שיש בשטח.
מסעוד גנאים: ולא להפך.
מסעוד גנאים: אתם תמיד מאשימים את חברי הכנסת הערביים שהם מחממים, מסיתים, מתסיסים.
מסעוד גנאים: אבל השטח, העם הערבי הפלסטיני וכולם מאוחדים נגד התכנית הזו.
מסעוד גנאים: ההאשמה השנייה שאני רוצה להשיב עליה היא העניין האזרחי-לאומי.
מסעוד גנאים: המדינה מאשימה את הבדואים שהם פולשים, שאלה אדמות מדינה, שאלה אדמות יהודים שצריך לגאול אותן.
מסעוד גנאים: אתם אלה שעשיתם את זה לאומי וזה אכן לאומי משום שבסוף אתם רוצים לעשות טרנספר לאנשים מסוימים מגזע מסוים שהם הערבים ולהושיב במקומם את היהודים.
מסעוד גנאים: את כל הטריק הזה, את כל המשחקים של פיתוח, על הילדים הבדואים ועל החברה הבדואית שיש בה אלימות, שיש בה עוני – כל אלה משחקים.
מסעוד גנאים: המטרה בסוף היא לא לאבחן את המחלה ולתת את התרופה אלא להיפטר מהחולה.
מסעוד גנאים: בסוף המדינה יכולה לעשות הרבה דברים כדי לשפר את מצבם של הערבים הבדואים.
מסעוד גנאים: בסוף יש הרבה דברים נסתרים.
מסעוד גנאים: השר אורי אריאל אומר בוועדת הכלכלה שיש תכנון.
מירי רגב: עוד פחות מדקה מסתיים הזמן.
מסעוד גנאים: הסטופר ביד שלך?
מירי רגב: ביד של יפה.
מירי רגב: בכוונה אצל יפה.
מסעוד גנאים: מה שעושה יפה מקובל עליי.
מירי רגב: יפה בסדר.
מסעוד גנאים: הוא אומר שהמדינה תקים 10 או 15 יישובים בדואים – כך הוא אמר – וכאשר אנחנו מנסים לברר את זה, זה לא ידוע.
מסעוד גנאים: יש הרבה דברים שהם נסתרים משום שבאמת זו קנוניה נגד הערבים.
מירי רגב: חבר הכנסת חנא סוויד, יש לך שלוש דקות.
מירי רגב: לאחר מכן חמד עמאר.
חנא סוייד: ראשית כל אני רוצה להגיד לשר בגין, שאני מעריך אותו, שהוא כבר מתחיל לבזות את עצמו בתהליך הזה.
חנא סוייד: אני חושב שכאשר הוא היה חזק בממשלה וקרוב לאוזנו של ראש הממשלה הוא היה יכול להוציא מהימין קצת ויתורים.
חנא סוייד: עכשיו הוא רחוק והימין רוצה לקום עליו.
חנא סוייד: לא שהוא הביא משהו טוב, הוא הביא משהו גרוע, אבל עכשיו רוצים שזה יהיה עוד יותר גרוע.
חנא סוייד: הוא רק מבזה את עצמו ואני קורא לו למשוך את ידו מכל העניין הזה.
חנא סוייד: אני לא הצלחתי להבין אם מהלך ההקשבה שלך, השר בגין, הביא תוצאות או לא הביא תוצאות.
חנא סוייד: אמרת אתה עכשיו במפורש שהתהליך שלך לא הביא שום דבר ולא הוכנס שום שינוי להצעת החוק.
<קריאה: זה לא מה שהוא אמר.
חנא סוייד: אל תפריע לי.
חנא סוייד: גברתי, מתעתעים בך, לא לוקחים אותך ברצינות.
חנא סוייד: יש פה קטבים שהם יותר גבוהים וחזקים ממך, מהצד הזה ומהצד הזה, ואת מנהלת פה תהליך סרק.
חנא סוייד: לא מראים לך מפות, לא מראים לך סיכומים.
חנא סוייד: מתעתעים בך.
חנא סוייד: אני אכפת לי ממך כיושבת-ראש ועדה.
מירי רגב: אוי, אוי.
מירי רגב: תנו לי את הכוס לרגע, אני אוספת את הדמעות.
חנא סוייד: אבל את כבר מגלה את זה.
חנא סוייד: יש פה תהליך חקיקה שערורייתי.
חנא סוייד: אני עוד לא ראיתי ניסוח של חוק שהוא כל כך מקושקש.
חנא סוייד: סעיף לפני סעיף, הערה לפני הערה.
מירי רגב: לא תהיה אבן שלא נהפוך בסעיפי החוק.
חנא סוייד: אני רק אומר לך שהתוצר הסופי הוא גרוע מכל הבחינות.
חנא סוייד: דבר אחרון, אתם חושבים שזה עניין ישראלי.
חנא סוייד: זה לא עניין ישראלי.
חנא סוייד: אתמול פרסמה הכתבת של ה'ניו-יורק טיימס', ג'ודי רודורין, מאמר ראשון בעניין הזה שבו היא מתקיפה באופן החזק ביותר את המגמות.
מירי רגב: גם פה תעשו דה-לגיטימציה.
חנא סוייד: זה יגיע ל'וושינגטון פוסט', זה יגיע ל'לוס-אנג'לס טיימס'.
מירי רגב: אנחנו כולנו רועדים מפחד.
חנא סוייד: יש פה תהליך כפוי על אוכלוסיה חלשה.
חנא סוייד: אתם רוצים לנשל ולטרנספר את האוכלוסיה הזאת.
חנא סוייד: זה לא יישאר סוד במדינת ישראל.
מירי רגב: כמעט כמו שעשו האמריקנים לאינדיאנים, אבל לא נדבר על זה עכשיו.
חנא סוייד: בדיוק ככה.
באסל גטאס: אבל אנחנו לא אינדיאנים.
מירי רגב: עכשיו נעבור לחבר הכנסת חמד עמאר.
מוחמד ברכה: נדיר מאד שאני אסכים אתך, היושבת-ראש.
מוחמד ברכה: בדיוק כפי שעשו לאינדיאנים.
מוחמד ברכה: בדיוק כך.
מוחמד ברכה: גם הישראלים וגם האמריקנים באותה סירה.
מירי רגב: זה באמת מתאים לכל הפתיחה שאמרתי.
מירי רגב: תודה גם לך.
חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שאת הדיון אנחנו צריכים לחלק לשני חלקים, האחד הוא הדיונים שקיים השר בגין עם האוכלוסיה הבדואית.
חמד עמאר: בכל הדיונים שהשתתפתי בהם הוסבר לי והבנתי שהיתה הסכמה בקרב האוכלוסיה הבדואית.
חמד עמאר: כאן בוועדה אני מתחיל להבין שלא היתה הסכמה.
חמד עמאר: אני רוצה לדעת מהשר בגין, ואני שואל אותו בשיא הכנות, אני רוצה לדעת באיזה אחוז של הסכמה מדובר מבין המאות והאלפים שישבת אתם.
חמד עמאר: איזו הסכמה היתה ומכמה אנשים?
חמד עמאר: איזה אחוז של אנשים הסכים בכלל למתווה שאנחנו מדברים עליו או לא הסכימו?
מוחמד ברכה: לא הרבה, לא הרבה, רק אפס.
חמד עמאר: לכן אנחנו כישראל-ביתנו תמכנו בהצעת החוק כי הוסבר לנו שיש הסכמה של הבדואים.
חמד עמאר: הוסבר לנו שיש הסכמה של הבדואים על המתווה הזה ולכן אנחנו באנו ותמכנו בהצעת החוק הזאת.
חמד עמאר: השאלה השנייה שנשאלת והנושא השני שאני מעלה הוא נושא ההסתרה.
חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, אנחנו כוועדה, כשאנחנו באים לחוקק חוק מאד קשה שמהצד הימני לא מסכימים לו וגם מהצד השמאלי לא מסכימים לו, אנחנו צריכים לקבל את כל הנתונים שיש.
חמד עמאר: הכל צריך להיות כאן על השולחן.
חמד עמאר: את, כיושבת-ראש, אין לך מקום להתקדם בהצעת החוק הזאת אם זה יתנהל כך.
חמד עמאר: הדבר השלישי שאני מציע הוא שחוק כזה כבד, את כיושבת-ראש צריכה לנווט את הדיון.
חמד עמאר: לא אף אחד אחר.
חמד עמאר: את צריכה לקבוע שהדיון הזה יתנהל בשיקול דעת וברוגע, עם כל הקושי שיש בדבר.
חמד עמאר: כמו שהצליחו חבר הכנסת מוחמד ברכה לדבר ברוגע וגם חבר הכנסת חנא סוויד, ואת לא השתקת אותם.
חמד עמאר: אני כאן יושב ואומר: איזה דיון זה?
חמד עמאר: דיון כזה לא יכול להתנהל ככה.
חמד עמאר: דיון כזה חשוב צריך להתנהל בצורה אחרת.
מירי רגב: מרב מיכאלי שלוש דקות.
מרב מיכאלי: תודה רבה, גברתי יושבת-הראש.
מרב מיכאלי: קודם כל בעניין הסתרת המסמך, חבל לי שאדוני, המשנה ליועץ המשפטי, לא מבין את הפגיעה החמורה שדבר כזה יוצא באמון של הוועדה בממשלה ובכוונות שלה.
מרב מיכאלי: וחבל שהתשובה שלך לא הביאה את זה בחשבון.
מרב מיכאלי: הדבר שהיה יכול לצמצם את הנזק ואת הפגיעה באמון, המוצדקת מאד, אגב, היה אילו באמת היתה התנצלות שאומרת: סליחה, לא התכוונו, לא הבנו, לא היה יכול לקרות כזה דבר.
מרב מיכאלי: אבל לשבת ולהסביר שהמסמך הזה בכלל לא חשוב?
מרב מיכאלי: זה רק גורם לי לחשוב מה הוא הדבר הבא שיתגלה.
מרב מיכאלי: וחבל מאד שהממשלה והגורמים שמייצגים אותה פה לא מבינים שאי אפשר לשחק את המשחקים האלה.
מרב מיכאלי: זה מסוכן מדי.
מרב מיכאלי: כבוד השר לשעבר, מר בגין, שתי הערות לדבריך, ברשותך.
זאב בנימין בגין: בכבוד.
מרב מיכאלי: אחד, לא הבנתי – אם הבדואים שאתם נפגשת לא שמעו ממך תכניות, מה המשמעות של הליך ההידברות וההקשבה שהתקיים אתם?
מרב מיכאלי: במה מדובר?
מרב מיכאלי: קודם כל ברור שלא מדובר בהידברות.
מרב מיכאלי: מדובר בזה ששמעת כמה דוברים במקרה הטוב ואז שוב יהודים החליטו על ערבים.
מרב מיכאלי: במקרה הזה יהודים החליטו על בדואים באופן חד צדדי לחלוטין, אבל אי אפשר לקרוא לזה הידברות וגם הקשבה – איך להגיד?
מרב מיכאלי: חלקית מאד.
מרב מיכאלי: והדבר השני, אני מודה שקשה היה לי לשמוע אותך מצטט את מה שקראת מהאתר של בל"ד.
מרב מיכאלי: וואלה?
מרב מיכאלי: ציבור לא מתקומם בלי שפונים לרגש שלו?
מרב מיכאלי: אני חושבת שביתו הפוליטי של מר בגין לימד את כולנו שיעור מאד יסודי בדבר הזה – פנייה לרגש של ציבור כדרך להפעיל אותו.
מרב מיכאלי: ונדמה לי, אדוני, שאתה לא מאשים את הבית הפוליטי שלך בחוסר לגיטימיות לעשות את הדבר הזה.
מירי רגב: להפעיל אותו כן, אבל לא לאלימות.
מרב מיכאלי: ואם כן, אז זה באמת פותח דיון חדש לגמרי על כל ההיסטוריה הפוליטית.
ג'מאל זחאלקה: גברתי, אנחנו מתנגדים לאלימות.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו קורבנות של אלימות.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו קוראים לציבור שלנו למאבק לא אלים.
ג'מאל זחאלקה: את לא יכולה להשחיל משפט.
ג'מאל זחאלקה: את לא יכולה להשחיל משפט כזה.
ג'מאל זחאלקה: אני לא אתן לך.
מירי רגב: אתה רשום כדובר השלישי בסבב הבא.
מירי רגב: מאבק בסדר, אבל לא אלימות.
מרב מיכאלי: אני סיימתי.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו קורבנות האלימות, אנחנו מתנגדים לאלימות.
ג'מאל זחאלקה: רוצים שהציבור שלנו ייאבק בלי אלימות.
מרב מיכאלי: אז אל תצעק.
ג'מאל זחאלקה: לא, היא משחילה את זה.
ג'מאל זחאלקה: אני יודע מה אני אומר.
מירי רגב: דב חנין ולאחר מכן זבולון קלפה.
דב חנין: גברתי יושבת-הראש, מה שקרה היום בוועדה הוא חמור פעמיים.
דב חנין: חמור מהלך ההסתרה שנעשה כאן וחמורים לא פחות ההסברים ששמענו מנציג המכובד של משרד המשפטים.
דב חנין: בשרה אורווליאנית אתה ניסית לשכנע אותנו, ידידי עורך הדין קמיניץ, שההסתרה שלכם היא בעצם גילוי נאות.
דב חנין: זאת לא הסתרה, זאת בעצם פעולה תקינה, ראויה והגיונית לחלוטין.
דב חנין: המהלך הזה הוא מהלך שפוגע בכנסת, פוגע בכבודה של הכנסת, פוגע בוועדה הזו אבל גם פוגע בהליך החקיקה.
דב חנין: החוק שנמצא בפנינו, גברתי היושבת-ראש, קרוי חוק הסדרה, אבל הוא חוק שכולל שורה ארוכה של אמצעי מלחמה נגד הציבור הבדואי.
דב חנין: וניסו לשכנע אותנו שהמלחמה הזאת נעשית למטרה ראויה כי בסוף יש כאן איזושהי תכנית טובה שרק הבדואים בעצם יהנו ממנה.
דב חנין: אבל את התכנית הראויה הזו לא הסכימו להראות לנו בשום שלב וכשאנחנו רואים אותה, אנחנו רואים שהתכנית היא תכנית מאד בעייתית.
דב חנין: המפה שהותוותה היא מפה שבעצם מאשרת את החששות הגדולים של הציבור הבדואי בנגב, שלפי המהלך הזה אלפים רבים של אנשים יצטרכו לעזוב את בתיהם ואת כפריהם.
דב חנין: זו הסיבה לכעס, זו הסיבה לדאגה וזו הסיבה למחאה.
דב חנין: אני שמעתי בצער גדול את דברי השר בגין.
מוחמד ברכה: טרנספר בחוק במדינת היהודים.
מירי רגב: לא הפריעו לך, תן לו לדבר.
מירי רגב: זה על חשבון שלוש הדקות של החבר שלך.
דב חנין: אני שמעתי בצער גדול את דבריך, אדוני השר לשעבר, כי מעבר לכל הדברים אני חושב שהדברים שאתה אמרת כאן מעידים שאתה לא באמת יודע מה קורה בשטח.
דב חנין: אני חושב שהמחשבה שלך שאיזושהי קבוצה של אנשים מוכשרים אולי יכולה לכתוב מאמר ואז כולם קופצים ומתחילים לעשות הפגנה היא לא מה שקורה במציאות.
דב חנין: אני מכיר חלק גדול מהאנשים שארגנו את ההפגנות ביום שבת ואני רוצה לומר לך שהם אנשים מאד מאד ראויים.
דב חנין: אנשים טובים, אנשים שרוצים להביע מחאה.
דב חנין: אנשים שלא רוצים במעשים של אלימות.
דב חנין: יש להם הרבה כאב, יש להם הרבה ביקורת.
דב חנין: הם רוצים להשמיע קול והם רוצים לשכנע את הציבור בארץ שהמהלך הזה הוא מהלך מוטעה ומסוכן.
דב חנין: אני מציע לכולנו בוועדה לראות מה קורה אפילו בחדר הזה של הוועדה, שזה בסופו של דבר חדר ממוזג.
דב חנין: כולם יושבים, אנשים, כמו חבר הכנסת ברכה, חבר הכנסת סוויד, תמר זנדברג ואחרים, כולנו מנסים לדבר מאד בשקט.
דב חנין: ולמרות זאת הדיון הזה מאד מתוח ומאד קשה.
דב חנין: כשיוצאים החוצה בגשם, בקיץ ובחורף הרוחות הרבה הרבה יותר קשות והרבה יותר לוהטות.
דב חנין: ואנחנו מנהלים פה הליכה על מסלול של עימות עם ציבור שלמרות שלאורך הרבה שנים חי בתנאים מאד מאד קשים, היה ציבור מאד שקט.
מירי רגב: רק משפט סיכום, דב.
דב חנין: תני לי עוד חצי דקה ואני מסיים, כדי לא לצעוק ולהגיד את זה בשקט.
דב חנין: הציבור היה מאד שקט, ציבור שבדרך כלל לא הפגין.
דב חנין: הבדואים בנגב לא הפגינו למרות שהיו להם המון סיבות להפגין.
דב חנין: הם לא הפגינו.
דב חנין: זה ציבור שלא מפגין.
דב חנין: אתם יודעים מה?
דב חנין: אם אני לא טועה היו גדודי בדואים של גששים בצבא.
מירי רגב: עדיין יש.
דב חנין: ועדיין יש.
דב חנין: ועם הציבור הזה אתם הולכים להתעמת עכשיו.
דב חנין: וכל המהלך הזה הוא כל כך מוטעה, הוא כל כך מיותר.
דב חנין: הציבור הזה כל כך מוכן להגיע לפתרונות אמתיים, לפתרונות של תכנון.
דב חנין: תעזבו בצד את הוויכוח הבלתי פתיר על הבעלות ותגיעו לתשובות אמתיות בשאלות של תכנון, בתשובות מעשיות.
דב חנין: תראו שאנשים מוכנים לדבר.
מירי רגב: תודה רבה, שקט בבקשה.
מירי רגב: זבולון, יש לך שלוש דקות.
מירי רגב: אחרון הדוברים מבחינת חברי הכנסת הוא באסל גאטס.
זבולון כלפה: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, קודם כל אני רוצה להגיד שאני גאה על חלקי בגיבוש של אותו מסמך הבנות, אבל מצד שני אני לא חושב שזה היה מתפקידי לבוא ולהציג אותו פה בפני החברים.
זבולון כלפה: מסמך ההבנות הזה הוא אבן היסוד בעבודתה של הרשות.
זבולון כלפה: יושב פה מנהל הרשות והייתי שמח לדעת מתי קיבלתם את המסמך הזה לידיכם, שהרי הוא נותן לכם קריאת כיוון מבחינת העבודה.
מירי רגב: אף אחד לא עונה פה על אף שאלה.
זבולון כלפה: לפי ההנהונים שלו אני מבין שזה לא היה - - - דבר שמעורר תמיהה רבה מאד.
זבולון כלפה: זה מתחבר לדברים שנאמרו פה על-ידי חברים אחרים.
זבולון כלפה: כשמסתכלים על החוק הזה רואים שחלקים שלמים חסרים מאד בחוק.
זבולון כלפה: כל הנושא של ההתיישבות בכלל לא בא לידי ביטוי.
זבולון כלפה: לצערנו אנחנו יודעים, אדוני המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, שהליכי התכנון במדינת ישראל הם בידי משרדים ממשלתיים אחרים.
זבולון כלפה: ושם הזמן הוא פחות או יותר כמו הזמן בדרום.
זבולון כלפה: לאט-לאט.
זבולון כלפה: אף אחד לא ממהר.
זבולון כלפה: בקצב הזה בוודאי שלא נגיע לפתרונות ולהסדרה.
זבולון כלפה: לא זו אף זו.
זבולון כלפה: שמעתי את הדברים שלך ולטעמי חסר פה מידע בסיסי מאד לגבי הרבה דברים ביחס לחוק.
זבולון כלפה: לאורך כל השנים התקיימו פה הרבה מאד תהליכים.
זבולון כלפה: הרי הדיונים האלה התחילו לא מהיום ולא מאתמול.
זבולון כלפה: הם מתחילת שנות השבעים, מאז שהתהליך הזה מתחיל להתגבש לאיזשהו כיוון של מתווה.
זבולון כלפה: סביב תחילת שנות השבעים גובשה מפה שאמורה לתחום את כל הדיון ולסדר הכל.
זבולון כלפה: היא מוסכמת על כולם.
זבולון כלפה: כך אני זוכר וזה מה שהבנתי מהמידע שקיבלתי.
זבולון כלפה: אני לא רואה שהמפה הזו מצורפת לחוק.
זבולון כלפה: אני לא רואה שהיא מוזכרת בחוק.
זבולון כלפה: אני לא רואה שהיא מהווה רלוונטיות.
זבולון כלפה: הדבר הזה נראה לי קצת משונה ואני חושב שזה דבר שהוא חסר כי זה היה מייתר חלק נכבד מהדיון.
זבולון כלפה: אני רוצה לומר לאחרים, בניגוד למה שאתם אומרים, אותה מפה שמצורפת למסמך הבנות לא עושה טרנספר.
זבולון כלפה: לדעתי היא מנציחה חלק נכבד מהמצב הקיים.
זבולון כלפה: היא מכשירה חלק מהדברים.
זבולון כלפה: יתקן אותי כבוד השר אם לא כך פני הדברים.
מירי רגב: יש לך עוד דקה, זבולון.
חמד עמאר: זה נכון, הוא אמר דבר נכון.
זבולון כלפה: אם אתה מתחיל - - - אני מציע שאני אתחיל לשתוק.
מוחמד ברכה: אני יודע מה - - - לשתוק.
זבולון כלפה: אין סיכוי שאני אשתוק.
זבולון כלפה: לא בגללך, בוודאי.
זבולון כלפה: אני חוזר על הדברים.
זבולון כלפה: דבר ראשון אני מבקש שנקבל הסבר מפורט לגבי החלק של ההתיישבות.
זבולון כלפה: אני אומר שהדבר הזה חייב להיות מוטמע בפנים, בתוך ההליך של הצעת החוק.
זבולון כלפה: שנית, כל הנושא שקשור למפות השונות, גם למפה משנת 1971 וגם למפה שנחתמה ב-6 במאי 2013 לפני ועדת שרים לענייני חקיקה.
זבולון כלפה: כל הדברים האלה יחד.
זבולון כלפה: הייתי שמח לדעת שבאמת ברשות להסדרת הבדואים עובדים על בסיס הדברים האלה ולא סתם על בסיס תחושות כאלה ואחרות.
מירי רגב: באסל גאטס, שלוש דקות בבקשה.
באסל גטאס: תחילה אני רוצה לציין לשבח את גברתי היושבת-ראש על עמדתה בעניין הגילוי הנאות הנדרש לוועדה, כדי שתוכל הוועדה להמשיך בדיוניה בחוק.
באסל גטאס: אני חושב שזו הזדמנות לברר פעם אחת ולתמיד עם השר לשעבר בני בגין מה מעמדו בעניין.
באסל גטאס: בתור מה הוא מופיע.
מירי רגב: שלחתי לכם מכתב.
מירי רגב: שלחתי מכתב לכל חברי הוועדה.
באסל גטאס: אני רוצה לדעת אם הוא עובד מדינה או קרוב לעמדת עובד מדינה ומשתלח במפלגה פוליטית תוך כדי סילוף הדברים והבאתם בפני הציבור, כאילו המפלגה עומדת בישראל מאחורי הסתת הבדואים.
באסל גטאס: זה דבר שלא ייעשה.
באסל גטאס: אם זה ככה אני רוצה לדעת למי לפנות.
באסל גטאס: אני רוצה להגיש תלונה לנציג שירות המדינה אם הוא עובד מדינה.
באסל גטאס: אם לא, אני רוצה לדעת בתור מה הוא מופיע אצלנו כאן.
באסל גטאס: הוא לא חבר כנסת.
באסל גטאס: אם הוא בממשלה אז הוא פקיד ממשלה.
באסל גטאס: אני רוצה לדעת מה עמדתו ומעמדו החוקי כדי שאוכל להתגונן בפני הדברים שהוא אמר כרגע.
באסל גטאס: הדבר השני, בנוגע למסמך ההבנות וכל מה שנסתר עדיין מעיני הוועדה.
באסל גטאס: אני חושב שהסתרת המסמך הזה והבאתו אלינו בצורה שהוא הובא בשבוע שעבר על-ידי אחד מחברי הכנסת – אני משבח אותו על זה שהוא גילה אותו, חבר הכנסת קלפה – ואחר כך לגברתי היושבת-ראש שעמדה על זה שהמסמך הזה יובא באופן רשמי בפני הוועדה, אבל זה כנראה מגלה טפח על מה שיש.
באסל גטאס: איך מפלגות בקואליציה עשו את המשא ומתן לפני ההצבעה על החוק בקריאה הראשונה ואיך עסקאות התבצעו בין הבית היהודי לבין מפלגת ישראל ביתנו, כשחותם על המסמך יועץ ראש הממשלה לביטחון לאומי.
מירי רגב: אתה צריך לסיים את דבריך.
באסל גטאס: אני מציע לגברתי להפסיק את הדיון בהצעת החוק עד שיתברר באופן מלא וסופי ובאופן שלא משתמע לשתי פנים מה כל המסמכים הקיימים בכספות, כפי שאמרת, בקשר לחוק הזה.
מירי רגב: לפני שבני בגין יענה אני רוצה שאברהים אל-וואקילי ידבר.
מירי רגב: ביקשת לדבר ואני מבקשת ממך שתדבר בגלל שזה קשור לעניין הזה.
<אברהים אל וואקילי: שלום לכולם, אני שמח שנותנים לי היום לדבר פה כיושב-ראש מועצת הכפרים הלא-מוכרים בנגב.
<אברהים אל וואקילי: זאת הפעם הראשונה שאני מדבר בוועדה על הכפרים הלא-מוכרים.
<אברהים אל וואקילי: דיברתי קודם והגשנו תכנית שלנו, של מועצת הכפרים הלא-מוכרים.
<אברהים אל וואקילי: כולם ראו אותה וגם מסרנו לשר בני בגין.
<אברהים אל וואקילי: מסרנו גם למשרדי ממשלה וזה כן מה שמקובל על הנגב ועל הבדואים.
מירי רגב: אתה אומר שדיברו אתך על התכנית שלכם וזה מקובל עליך.
<אברהים וקילי: התכנית שלי, אני הכנתי אותה במועצת הכפרים.
באסל גטאס: מי דיבר?
באסל גטאס: לא בני בגין.
באסל גטאס: זאת תכנית שלהם.
מירי רגב: בגלל זה שאלתי.
באסל גטאס: שלא תהיה אי הבנה.
<אברהים וקילי: תכנית שלנו, של הכפרים.
<אברהים וקילי: אנחנו הגשנו תכנית כי לממשלה לא היתה תכנית.
מירי רגב: תכנית ההסדרה הזאת הוצגה בפניך?
<אברהים אל וואקילי: אנחנו עשינו אותה, התכנית שלנו של מועצת הכפרים.
<אברהים אל וואקילי: אורן יפתח-אל גם הציג אותה פה.
<אברהים אל וואקילי: זה שלנו.
<אברהים אל וואקילי: אני עשיתי אותה ואני חתום עליה.
<אברהים אל וואקילי: אנחנו גם אישרנו אותה בכפרים.
<אברהים אל וואקילי: ועדת המעקב גם יודעת על זה וגם אישרה את זה.
מירי רגב: את החוק הזה אתה גם מתנגד אליו?
<אברהים וקילי: לא.
<אברהים וקילי: קודם תשמעי אם אני מתנגד או לא.
<אברהים וקילי: אל תחליטי במקומי.
<אברהים וקילי: אני אומר שכל האזרחים הבדואים שנמצאים היום בנגב, ההנהגה המקומית היא תחליט מה יהיה בנגב ומה לא יהיה.
<אברהים וקילי: אם תהיה הסדרה בנגב או אם לא תהיה הסדרה בנגב.
טלב אבו עראר: אתה נגד התכנית של פראוור, אדון אברהים, או לא?
טלב אבו עראר: זאת השאלה?
<אברהים וקילי: רק שנייה, אני אגיד.
<אברהים וקילי: אני אגיד את דעתי.
<אברהים וקילי: רק בעלי היישובים הלא-מוכרים מחליטים אם מקבלים את החוק הזה או לא מקבלים.
<אברהים וקילי: היישובים הבדואים רוצים הסדרת התיישבות נכונה ואמתית וכן שתהיה מקובלת עליהם.
<אברהים וקילי: כן תהיה מקובלת הסדרת התיישבות שהתושבים יסכימו עליה ואנחנו רוצים הסדרת התיישבות נכונה.
<אברהים וקילי: מי שמספר שאנחנו הולכים למכור קרקעות, לעזוב קרקעות – זה לא נכון.
<אברהים וקילי: כל מיני אנשים שנכנסים לתכנית שלנו ולגורל שלנו.
מירי רגב: כמו חברי כנסת, לדוגמה?
<אברהים וקילי: יש גם כאלה וגם כאלה.
<אברהים וקילי: גם יהודים וגם ערבים.
מירי רגב: חברים, אני מבקשת להבין מה שהוא אומר כאן.
מירי רגב: אנחנו גם הולכים להיפגש אתם.
מירי רגב: טלב, דבר בעברית.
מירי רגב: אל תכניס לו מילים לפה.
מירי רגב: הוא חושב אחרת.
מירי רגב: הוא חושב אחרת ממך, טלב.
מירי רגב: טלב, אני קוראת אותך לסדר.
מירי רגב: תוציאו את טלב החוצה.
מירי רגב: תראו מה זה, כשבדואי מדבר אחרת טלב סותם לו את הפה.
מירי רגב: תוציא את טלב החוצה עכשיו.
מירי רגב: כשבדואי מדבר אחרת טלב סותם לו את הפה.
מירי רגב: צא החוצה בבקשה.
מירי רגב: אברהים, בבקשה.
מירי רגב: הוא לא צריך יועצים.
מירי רגב: תראה כמה יועצים.
<אברהים וקילי: אני אומר וגם מבהיר את מה שאני אומר – הסדרת ההתיישבות בנגב לא תהיה בלי אנשי הנגב.
<אברהים וקילי: אנשי הנגב הם מחליטים מה כן ומה לא.
<אברהים וקילי: אני אגיד לך עוד דבר, שמי שסופג את ההריסות זה אנחנו בכפרים.
<אברהים וקילי: ומי שהבית שלו נהרס בחורף זה אנחנו.
מירי רגב: אני עוד אבוא לבקר אצלך.
<אברהים וקילי: אתם כולכם מוזמנים, מי שרוצה לבקר.
<אברהים וקילי: כולכם.
<אברהים וקילי: אני לא פוסל אף אחד – ערבים, יהודים.
<אברהים וקילי: כל מי שרוצה לבקר בנגב שיבוא.
<אברהים וקילי: שישמע את האנשים מקרוב והאנשים הם שמחליטים.
<אברהים וקילי: רבותי, אנחנו במצוקת מגורים קשה מאד.
<אברהים וקילי: וגם ההריסות, את גל ההריסות צריך לעצור.
<אברהים וקילי: אנחנו צריכים שתעצרו את גל ההריסות.
<אברהים וקילי: הבדואים הם שיגידו אם הם מקבלים את החוק או לא מקבלים את החוק.
<אברהים וקילי: אנחנו נחליט, כולם ביחד.
<אברהים וקילי: כל אנשי הכפרים.
<אברהים וקילי: אנחנו נגד חוק שיהיה כפוי גם עלינו.
<אברהים וקילי: לא רוצים.
<אברהים וקילי: אנחנו רוצים שתהיה הסכמה עם התושבים ועם האנשים.
מירי רגב: אנחנו נשמע את בני בגין לחמש דקות, נצא להפסקה של רבע שעה ואחר כך נחזור.
מרב מיכאלי: אבל יש מסמך חדש.
מירי רגב: אז יש מסמך חדש.
מירי רגב: תעלי הצעה לסדר.
מירי רגב: חוזרים ואחר כך ראשון הדוברים הוא דוד אזולאי, אייכלר ודוד צור.
מירי רגב: הישיבה היא, כפי שאמרתי, בין השעות 11:00 ל-14:00 בימי שני.
זאב בנימין בגין: גברתי היושבת-ראש, בדרך כלל על-פי נסיוני, כאשר אני מסביר דברים לבוגרים או לילדים, אחרי הפעם השנייה הם מבינים.
זאב בנימין בגין: ואני רואה שהתקשיתי.
זאב בנימין בגין: כנראה שאני לא הסברתי את עצמי כהלכה.
זאב בנימין בגין: אני חושב שזאת תהיה הפעם הרביעית בוועדה שבה אני מסביר את ההבדל, ולצערי לחברי הכנסת, את ההבדל בין תזכיר חוק לבין הצעת חוק.
זאב בנימין בגין: אכן, נפגשתי עם מאות בדואים.
זאב בנימין בגין: חברים אחרים, עובדי הרשות להסדרת הבדואים המסורים נפגשו עם עוד מאות בדואים.
זאב בנימין בגין: אחד על אחד, אחד על חמש.
זאב בנימין בגין: הערות שמענו בתשומת לב.
זאב בנימין בגין: ההערות נרשמו.
זאב בנימין בגין: כך מנהלים תהליך הקשבה פעיל, לא סביל כמו בדרך כלל בתזכירי חוק.
זאב בנימין בגין: פעיל.
זאב בנימין בגין: אבל לא רק שמענו.
זאב בנימין בגין: גם הקשבנו.
זאב בנימין בגין: ולא רק הקשבנו, גם הטמענו חלק ניכר וחשוב מן ההערות, מן המצוקות ששמענו, מן ההארות ומן ההצעות ששמענו אכן מן השטח.
זאב בנימין בגין: ואחר כך הגשתי תכנית.
זאב בנימין בגין: לא ידעתי מה תהיה התכנית בעת שנפגשתי עם הבדואים.
זאב בנימין בגין: באתי לשמוע, נכון?
זאב בנימין בגין: הליך ה-ק-ש-ב-ה.
זאב בנימין בגין: לא הליך של מסירת התכנית מראש.
זאב בנימין בגין: שבועות אחדים לאחר שהתחלתי במסע הזה, לעיתים, כפי שמר אל-וואקילי זוכר, אני חושב שאצלכם עוד הייתי על קביים או עדיין על כיסא גלגלים?
<אברהים אל-וואקילי: היום הראשון שהיית על קביים היית אצלנו.
זאב בנימין בגין: ולא פעם אחת נפגשנו.
טלב אבו עראר: מה זה רלוונטי?
טלב אבו עראר: באמת, על שתיים או על ארבע?
טלב אבו עראר: מה זה משנה לי?
טלב אבו עראר: אם הוא על קביים או באמבולנס או במטוס.
טלב אבו עראר: זה משנה את העניין?
זאב בנימין בגין: כעבור שבועות אחדים יכולתי כבר לומר, לאחר שהבנתי את העיקר, יכולתי כבר לומר מפגישות נוספות:
זאב בנימין בגין: הצעת החוק לא תהיה זהה לתזכיר החוק.
זאב בנימין בגין: לא ידעתי עד כמה, לא ידעתי איזה הצעות אני אחשוב בסופו של דבר שצריך להטמיע בהצעה.
זאב בנימין בגין: לא ידעתי מה יאמרו חבריי, לא ידעתי מה תאמר הממשלה.
זאב בנימין בגין: ניסיתי להיות זהיר כפי שצריך להיות זהיר בתהליך כזה.
זאב בנימין בגין: ובין תזכיר החוק להצעת החוק הוכנסו שינויים חשובים ולא מעטים.
זאב בנימין בגין: בדוח שהגשתי לממשלה הודגשו השינויים האלה.
זאב בנימין בגין: כך נכתב.
זאב בנימין בגין: הדוח הזה פתוח לעיון הציבור באינטרנט, באתר משרד ראש הממשלה.
זאב בנימין בגין: סעיף זה וזה – השינוי הוא זה.
זאב בנימין בגין: סעיף אחר – השינוי הוא זה.
זאב בנימין בגין: אני לא אומר שיש בכך משום הוכחה, אבל לגבי חברים לא מעטים בליכוד, שאותו ייצגתי בחמש השנים עד מרס 2013, חברים אחדים בליכוד, בעצם רבים, ראו בשינויים האלה שינויים כה מפליגים עד שהם הגיעו למסקנה וביטאו אותה בהצבעתם בבחירות הפנימיות בליכוד, כי גם עקב כך אינני ראוי עוד לייצגם בכנסת.