GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורן יפתחאל: (הצגת מצגת) קודם כל, תוכנית האב נעשתה בצורה הנכונה, שבה אנחנו יודעים בעשרות שנים של מחקר, שתכנון מצליח אם הוא עובד עם הקהילות.
<אורן יפתחאל: תכנון נכשל כשהוא לא עובד עם הקהילות.
<אורן יפתחאל: תוכנית האב שהכנו, פרויקט של שלוש שנים, עבד בצורה צמודה מאוד עם הקהילות, ובעצם יש לו סיכוי טוב מאוד להצליח.
<אורן יפתחאל: זו אחת הטענות המרכזיות שלי.
<אורן יפתחאל: מתווה פראוור, לעומת זה, הוא פוגעני, הוא מונחת מלמעלה.
<אורן יפתחאל: למרות מאמצים שאני מעריך אותם, של השר לשעבר בגין, לפתוח בדיאלוג, זה נעשה מאוחר, אחרי הרבה שנים, נוצרו חשדנות וחוסר אמון, והתוכן הוא עדיין בעייתי, והדבר המרכזי הבעייתי שבו הוא שהתוכן מבקש להסדיר בכפייה את המקרקעין לפני ההסדרה התכנונית.
<אורן יפתחאל: הסדר, גברותי ורבותי, צריך להיות הפוך.
<אורן יפתחאל: קודם כל, באים ומתכננים עם הקהילות, נותנים להם איזשהו ביטחון בקיום שלהם, אזרחים שכולם נובעים מקהילות שהיו לפני קום המדינה, ואחר-כך עושים הסדרי מקרקעין.
<אורן יפתחאל: ובתור הערת אגב, לדעתי, בתור מומחה ממש לעניין, ויש פה מאמר גדול שהתפרסם ושכתבתי עם פרופסור סנדי קדר, יש חוק הסדר מקרקעין ואין צורך בחוק חדש.
<אורן יפתחאל: יש חוק הסדר מקרקעין שחוקק ב-1928.
<אורן יפתחאל: ישראל חוקקה נוסח חדש ב-1969.
<אורן יפתחאל: חברי הכנסת פה בוודאי מכירים את זה, ואפשר להתקדם בחוק המקרקעין הזה, שהוא חוק שמקים ועדות בכפרים, ממפה את תביעות הקרקעות בצורה לא משפטית, ורק הסכסוכים מגיעים לבית-המשפט, מעטים.
<אורן יפתחאל: היום, בנגב, כל סכסוך קרקעות מגיע לבית-המשפט, כי לא מיישמים את חוק המקרקעין המקורי, ואפשר ליישם אותו.
<אורן יפתחאל: זו הערת אגב.
<אורן יפתחאל: המסקנה שלנו פה היא שעדיף לזנוח את החוק שיכפה על האוכלוסיה הזאת הסדר מקרקעין, שלא תהיה לו לגיטימציה.
<אורן יפתחאל: עדיף לפעול דרך מוסדות התכנון, שהם יותר פתוחים, יותר גמישים, אפשר להגיע אתם להסכמות.
<אורן יפתחאל: ואם נגיע להסכמות על עתיד היישובים, יהיה קל יותר לפתור את בעיית הקרקעות.
<אורן יפתחאל: לפני שבוע הציגו פה "מעשה בחמישה בלונים" – אני לא רוצה להתעמת עם זה - - -
מירי רגב: לא, חבל גם על הזמן שלך.
<אורן יפתחאל: נכון.
<אורן יפתחאל: רק לתת סימן שאלה גדול לכל הטיעונים שהיו שם.
<אורן יפתחאל: ואנחנו נעשה מסמך שייקרא: "מעשה בחמש סיכות", ונוציא את האוויר מכל הבלונים ש"רגבים" הפריחו.
מירי רגב: איזה קופירייטרים יש כאן.
מירי רגב: חבל על הזמן.
מירי רגב: אתם ו"רגבים".
<אורן יפתחאל: הנה, למהות עצמה: אנחנו מצאנו את מפת האוהלים שהבריטים עשו ב-1945, מיפינו את כל האוהלים שהיו בנגב, עשינו דיגיטציה של זה בממ"ג, ואנחנו רואים שהיישובים הלא-מוכרים, כולם נופלים במקומות או מעט על-יד, בגלל מערכת הבעלויות הבדואיות, שאם מכירים אותה, יודעים שה"דירה" של השבט, אנשים גרים בכמה מקומות בה, אבל כל היישובים האלה היו קיימים לפני קום המדינה או כאלה שהמדינה העבירה, כמו: אום אל-חיראן ותל ערד, שהמדינה הקימה.
<אורן יפתחאל: כלומר, כל 46 הכפרים הלא-מוכרים יש להם זכות קיום, כי או שהם היו שם במקבצי אוהלים – הבדואים גרו באוהלים, אבל על הקרקעות שלהם, ואת מה שהם יכלו לעבד הם עיבדו, ומה שהיה חרב ויבש לא יכלו לעבד, אבל על הקרקעות שלהם.
<אורן יפתחאל: הם לא היו נוודים, היו להם עדרים שחלק מהכפר הלך, והיתר היה במקום קבוע, ומזה התפתחו הכפרים לאט-לאט, הצריפים שאתם רואים היום.
<אורן יפתחאל: כל אחד יכול לקבל אצלי את הנוסח המקורי, או בגנזך המדינה ובארכיון הציוני.
<אורן יפתחאל: זאת למשל מפה של איזור עראקיב, ב-1945.
<אורן יפתחאל: אתם רואים את כל מקבצי האוהלים שהיו.
<אורן יפתחאל: ופה, זה הכפר עראקיב של היום, שהוא במחלוקת.
<אורן יפתחאל: אבל רוב עראקיב היה שבט אל-עוקבי, שהיו לו מקבצים של 20, 30, 40 אוהלים, וכמה בתי-אבן.
<אורן יפתחאל: חשוב מאוד הידע: ב-1920 הוציאה החברה להכשרת היישוב - - -
מירי רגב: ממש לא מצליחים לקרוא את מה שכתוב.
<אורן יפתחאל: אוקי, אז אני מפרש לכם את זה.
<אורן יפתחאל: רק תראו שיש שם מסמך שנראה אותנטי.
<אורן יפתחאל: החברה להכשרת היישוב עשתה סקר מקיף – אני מצאתי את זה בארכיון הציוני – ומיפתה את כל השבטים בנגב, כמה אדמות הם מעבדים.
<אורן יפתחאל: ב-1919 הם עשו את הסקר ופרסמו אותו ב-1920.
<אורן יפתחאל: הם טוענים שבין 1.6 ל-2 מיליון דונם, סביב לבאר-שבע, היו מעובדים.
<אורן יפתחאל: לפי חוק המקרקעין, עיבוד של קרקע היא זכות בעלות.
<אורן יפתחאל: תחשבו על זה.
<אורן יפתחאל: הסדר המקרקעין לא נעשה, הבריטים לא הגיעו לשם, הישראלים לא הגיעו לשם.
<אורן יפתחאל: אתם יודעים שישראל התחילה בהסדר ב-1972 ולא השלימה אותו עד היום.
<אורן יפתחאל: אלה רק נקודות היסטוריות שמביאות אותי לתוכנית שלנו.
<אורן יפתחאל: הרקע ההיסטורי: לבדואים יש זכויות בקרקע.
<אורן יפתחאל: לא לכולם, אולי לא לכל התביעות, צריך לברר את זה, כמו שאנשים משכילים עושים.
<אורן יפתחאל: זה לא נכון להגיד שהבנייה הזאת היא לא חוקית, כי החוק בא אחרי שהיו הכפרים, ולכן יש פה מעמד מיוחד.
<אורן יפתחאל: נכון שבבתי-המשפט השופטים חייבים לפסוק לפי החקיקה הקיימת, אבל אם אנחנו פה במרכז הדמוקרטיה, אפשר להבין שכשחוק בא אחרי שכפר קיים ולא מכיר בו, אז זה מצב אחר.
<אורן יפתחאל: אנחנו, בתוכנית שלנו, אמרנו, בוא נתחיל מהמצב הקיים.
<אורן יפתחאל: היות שכל הכפרים, או שהיו לפני קום המדינה, או שנוצרו בהסכמת מדינת ישראל – בוא ננסה להסדיר את המרחב כולו, כך שבעוד 20 שנה יעמוד בכל הכללים של המרחב הכפרי הישראלי היהודי.
<אורן יפתחאל: אותה צפיפות, אותה הקצאת קרקעות, אותו אופן שבו הקיבוצים והמושבים מתפתחים, כך יהיו גם הכפרים הבדואים.
<אורן יפתחאל: זה דורש זמן, זה לא פשוט, אבל אפשר להגיע, והעיקרון העליון פה הוא שוויון.
<אורן יפתחאל: ומבחינת עיקרון השוויון, עד שנת 2030 עשינו תוכנית שבה כל הכפרים שיוכרו במקום שלהם, או עם הזזות מאוד קטנות בגלל נסיבות של זיהום, או נסיבות שהכפר עצמו לא רוצה להישאר בהסכמה, הכפרים יכולים להגיע לסטנדרט של המושבים והקיבוצים, אבל הם בנויים אחרת.
<אורן יפתחאל: הם בנויים אחרת, ולכן אנחנו מבקשים שכפר בדואי יוכר בתוך חוק התכנון והבנייה הישראלי בתור סוג מובחן של יישוב.
<אורן יפתחאל: הא לא קיבוץ, הוא לא ייראה כמו קיבוץ, הוא לא ייראה כמו מושב, הוא לא ייראה כמו יישוב קהילתי, הוא ייראה כמו יישוב בדואי.
<אורן יפתחאל: ומה קורה שם?
<אורן יפתחאל: בגלל המבנה הקרקעי, בגלל מבנה המשפחות והמבנה השבטי, הוא צמח בצורה שבה מגורים וחקלאות הרבה פעמים מעורבים אחד בשני.
<אורן יפתחאל: זה סוג אחר.
<אורן יפתחאל: ולכן, אנחנו במועצה אמרנו, נגדיר 46 כפרים, לכל כפר יהיו כמה שכונות, והשכונות האלה יוכלו, בסופו של דבר, להיות בדיוק באותה צפיפות בעוד 20 שנה כמו המושבים והקיבוצים.
<אורן יפתחאל: על הקרקעות החקלאיות נשמור כחקלאיות, וכך נוכל להכיר בכפרים האלה, למנוע את הסכסוך הגדול, לחסוך למדינה – אנחנו עושים כל מיני הערכות – משהו בין 300, 400, 500 מיליון שקלים, על כל הפינויים, והפיצויים, והמחוברים וההוצאות המשפטיות, לחסוך לכולנו המון כסף.
<אורן יפתחאל: אפשר להשקיע אותו בתשתיות, אפשר להשקיע אותו בשיפור רמת החיים.
<אורן יפתחאל: אני בתור יהודי של הנגב רוצה גם שיהיה פיוס ושקט בנגב.
<אורן יפתחאל: זה חשוב מאוד גם ליהודים של הנגב, שיהיה הסדר כזה, וזה יהיה הרבה יותר קל, הרבה יותר מהיר והרבה יותר צודק.
<אורן יפתחאל: בואו נראה כמה מהפרטים.
<אורן יפתחאל: תהליך העבודה: לפני שלוש שנים עשינו, ארגון "במקום", המועצה האזורית לכפרים הלא-מוכרים, עם קבוצה של מתכננים מקצועיים וארגון "סידרא", שמונה סדנאות; שתי סדנאות אזוריות, שלוש סדנאות לנשים בלבד, כי ראינו שיש צורך לדבר גם עם נשים וגם עם גברים בצורה נפרדת, 14 סיורים עשינו, ובכל סיור ישבנו עם אנשים בכפר ומיפינו, עשינו סקר ראשוני מסודר.
<אורן יפתחאל: אתמול עמי טסלר סיפר שעכשיו הרשות התחילה לעשות סקר.
<אורן יפתחאל: אנחנו עשינו סקר מסודר כבר לפני שלוש שנים, עם כל הנתונים שמופיעים פה, בפרסום הזה.
<אורן יפתחאל: אם אתם רוצים, הוא מופיע גם באתר של "במקום", וכל מי שרוצה להסתכל, הבאתי עותק של זה.
<אורן יפתחאל: עשינו ארבעה כפרים כמקרה מבחן עד רמה של תוכנית מתאר.
<אורן יפתחאל: התוכנית הזו היא תוכנית אב, כלומר, היא תוכנית כללית.
<אורן יפתחאל: אבל הגענו בארבעה יישובים גם לרמה של תוכנית מתאר שאפשר להתחיל ליישם אותה מחר.
<אורן יפתחאל: אלה חלק מהמפגשים.
<אורן יפתחאל: את זה את רואה, מירי, נכון?
מירי רגב: בגיל הזה אני עדיין רואה את זה.
<אורן יפתחאל: עשינו הרבה מפגשים, גם גדולים וגם קטנים.
<אורן יפתחאל: ובואו נעבור, כי הזמן בטח קצר – יש לנו רמה אזורית ורימה מקומית.
<אורן יפתחאל: ברמה האזורית אנחנו מבקשים לעשות מדרג יישובי אזורי, זה מה שתיאוריות התכנון אומרות שצריך להיות.
<אורן יפתחאל: עיר ראשה, זו באר-שבע, ערים בינוניות וערים קטנות.
<אורן יפתחאל: זיהינו חמישה סוגי יישובים בדואים: כפרי, חקלאי, קהילתי, חוות משפחתיות וחוות רועים.
<אורן יפתחאל: את היישובים האלה אפשר לתכנן, ולכל סוג יש צרכים אחרים.
<אורן יפתחאל: אמרתי כבר, שוויון בהקצאת הקרקעות לכפרים היהודים והערבים.
<אורן יפתחאל: תחבורה – נראה לכם אולי מפה – תכננו מרכזי תחבורה ותעסוקה, אחד על כביש ערד, אחד על כביש דימונה ואחד לכיוון רהט, ובמיוחד חשוב להביא את מרכזי התעסוקה קרוב לכפרים, כדי לעודד תעסוקת נשים.
<אורן יפתחאל: מאוד-מאוד חשוב לתת לאישה הבדואית אפשרות - - -
חנא סוייד: גם שדה תעופה עשיתם לבדואים?
חנא סוייד: שדה תעופה עדיין לא.
חנא סוייד: למרות שיש שם כבר שדה תעופה - - -
חנא סוייד: זה שדה תעופה, לא?
חנא סוייד: זה לא לבדואים?
<אורן יפתחאל: תראה, אם ירכשו מטוסים פרטיים ויגיעו לשגשוג כזה, זה יהיה גם בשבילם, כן.
<אורן יפתחאל: שימו לב, עיקרון אזורי אחרון, כי זה לא כל-כך שנוי במחלוקת, הוא השילוב בכלכלה המטרופולינית.
<אורן יפתחאל: מאוד-מאוד חשוב.
<אורן יפתחאל: זה גם חשוב לכלכלת באר-שבע, ש-210 אלף איש ישולבו, יפותחו, תהיה להם נגישות, גם להשכלה, גם לתעסוקה, וכל הנגב יצמח מזה, ובלי סכסוכים שקיימים היום.
<אורן יפתחאל: יש לנו המלצה, לכל כפר וכפר, מה יהיה המעמד שלו, כי אנחנו גם חייבים להסדיר את המעמד של מועצות מקומיות, מועצות אזוריות.
<אורן יפתחאל: חלק יסתפחו כשכונה ליישוב קיים, חלק יהיו במועצה ערבית אזורית וחלק יהיו במועצות אזוריות יהודיות.
<אורן יפתחאל: הרי בגליל, אנחנו יודעים שיש יישובים בדואים בתוך מועצת משגב, למשל.
<אורן יפתחאל: למה לא? העיקר שיהיה מעמד מוניציפלי, ואפשר יהיה להשיג תשתיות ולקבל אישורי בנייה.
<אורן יפתחאל: שימו לב, פה עשינו ניתוח של משבצות הקרקע.
<אורן יפתחאל: עיקרון השוויון – עיקרון מפתח בדמוקרטיה.
<אורן יפתחאל: יישובי בני שמעון, שצמודים ליישובים בדואים – שימו לב להקצבה שלהם, המשבצות שלהם, 9,000, 4,000, 3,000, כך וכך נפשות לפי הלמ"ס.
<אורן יפתחאל: הקצבה לדונם – בין 15 ל-18 דונם לנפש.
<אורן יפתחאל: באחד היישובים אליו נכנסנו לעומק, חשם זאנה, הקצבה לדונם, 10,000 דונם, 2,000 איש – חמישה דונם לנפש.
<אורן יפתחאל: זה אי השוויון שאנחנו צריכים לתקן.
<אורן יפתחאל: לכן, תביעות הבעלות של הבדואים הן גם לא מספיקות.
<אורן יפתחאל: תביעות הבעלות של הבדואים הן רק חלק מהקרקע שצריך להקצות לפי עיקרון השוויון.
מירי רגב: יש לך עוד חמש דקות.
<אורן יפתחאל: אז ברמה האזורית, אנחנו אומרים, נשווה את זה בעזרת הקצאות של קרקעות חקלאיות, קרקעות תעשייתיות וקרקעות לפיתוח, כך שיהיה דומה ליישובי בני שמעון, שעבדתי גם אתם, וכמובן, אני שמח בשגשוג שלהם בשנים האחרונות.
<אורן יפתחאל: ברמה המקומית, היותר-שנויה במחלוקת – היחידה הבסיסית זה היישוב, לא השבט.
<אורן יפתחאל: כלומר, היחידה הארגונית היא מרחבית, והשכונות השונות, לפעמים הן משבטים שונים, אבל את היישוב צריך לפתח לפי הסטנדרטים הישראליים.
<אורן יפתחאל: דיברנו על עיבוי עתידי, תיכף תראו למה אני מתכוון – הכפלת האיזור הבנוי עד 2030.
<אורן יפתחאל: והכי חשוב זה נושא הנחלות.
<אורן יפתחאל: מירי, נושא הנחלות, אני חושב שיפתור הרבה מהבעיות.
<אורן יפתחאל: אנחנו מיפינו את הכפרים הערביים, איך הם בנויים.
<אורן יפתחאל: מבחינה היסטורית, הם התפתחו ככה שיש מה שנקרא: "מווארס", בערבית.
<אורן יפתחאל: זה החלקות של הקרקעות שהמשפחה קיבלה בירושה מהדורות הקודמים.
<אורן יפתחאל: הבדואים מכבדים את זה מאוד.
<אורן יפתחאל: תכנון טוב מכבד את התרבות.
<אורן יפתחאל: כפי שעבדתי בתנועה הקיבוצית, ישבתי וכיבדתי את התרבות השבטית של הקיבוצים – ברור, כך גם תכנון לחברה הבדואית צריך לכבד את המסורת, כל עוד היא לא פוגעת, כמובן, בעקרונות ברזל שלנו.
<אורן יפתחאל: "מווארס", מה שאנחנו קוראים: תביעות או חלקות – אנחנו מציעים שהם יוכרו כנחלות, כמו במושבים, נחלות תכנוניות.
<אורן יפתחאל: ניתן לזה מעמד.
מירי רגב: וזה פר משפחה?
<אורן יפתחאל: זה פר משפחה או משפחה גדולה.
<אורן יפתחאל: כלומר, יש מה שנקרא: "עאילה" ויש "קום", ויש כל מיני סוגי משפחות.
<אורן יפתחאל: זה קצת מורכב, אבל זה המבנה הבסיסי של כל הכפרים הבדואים.
<אורן יפתחאל: אנשים אף פעם לא יעברו את הגבול.
<אורן יפתחאל: הם יודעים בדיוק איפה הגבול.
<אורן יפתחאל: ולכן אני חושב שעדיף לכולם להתחשב בעניין הזה, ולנסות, לתוך המסגרת הזאת, להכניס את הסטנדרטים של תמ"א 35.
מירי רגב: מה זה "ערב", בתוך ה"מווארס"?
<אורן יפתחאל: "ערב" זה האיזור הבנוי.
<אורן יפתחאל: לכן זה תמיד נראה לכם בלאגן, אבל זה לא בלאגן.
<אורן יפתחאל: אנשים יודעים איך זה יתפתח.
<אורן יפתחאל: יש מקבצים בנויים, סביב זה יש קרקעות חקלאיות,יש לפעמים שטחים פתוחים, וככה זה מתפתח.
<אורן יפתחאל: אנחנו אומרים, בואו נעבה את האזורים הבנויים, ונשמור את השטחים הפתוחים לחקלאות לשימושים אחרים.
<אורן יפתחאל: בואו נתחשב בנחלות האלה, נוסיף גם שכונות לפיתוח עתידי, והכי חשוב – הנושא של הנחלות פותר, במידה מסוימת, את נושא הקרקע.
מירי רגב: רגע, אבל במצב הזה, אתה משאיר את ה"מווארס" באותו מקום.
מירי רגב: אתה לא מזיז שום דבר לאף מקום.
מירי רגב: אתה בעצם לא מתכנס, אתה מקבע את ההתפזרות הזאת.
<אורן יפתחאל: לא, אני אומר עיבוי.
<אורן יפתחאל: דווקא כן התכנסות.
מירי רגב: זה לא התכנסות.
<אורן יפתחאל: עיבוי זה התכנסות.
מירי רגב: עיבוי על ההתפזרות.
מירי רגב: אתה אומר, אני גם מעבה את ההתפזרות.
מירי רגב: מצד אחד, אתה רוצה להסדיר להם את מה שקיים, אתה משאיר את זה מפוזר וגם מעבה את הפיזור.
<אורן יפתחאל: לא.
<אורן יפתחאל: אז תראי, פה בדיוק אני מסביר.
מירי רגב: אז בוא תסביר לי.
<אורן יפתחאל: אני, אגב, מאוד שמח אנחנו נכנסים לפרטים, כי זה מצוין.
<אורן יפתחאל: זה דיון ענייני.
מירי רגב: אני מתייחסת ברצינות למה שאתה מציג.
<אורן יפתחאל: קודם כל, הנחלות – ברגע שיש נחלה תכנונית, אפשר להכיר ואפשר לקבל אישורי בנייה ללא הסדר מקרקעין.
<אורן יפתחאל: ושימו לב, זה נורא חשוב: פראוור כל הזמן אומר, אי אפשר לקבל אישור בנייה בלי הסדר מקרקעין.
<אורן יפתחאל: זה לא נכון.
<אורן יפתחאל: תלכו למזרח ירושלים, תראו שעושים מה שנקרא: תצ"ר, תוכנית לצרכי רישום.
<אורן יפתחאל: זה לא הסדר מקרקעין, הקרקע לא רשומה בטאבו, אבל מקבלים עליה אישור בנייה.
<אורן יפתחאל: ככה אני מציע להתקדם גם עם הבדואים.
תמר זנדברג: הבתים של רוב האנשים כאן הם לא על קרקעות של - - -
תמר זנדברג: ברגע שיש נחלה, והנחלה התכנונית הזאת מוכרת, אני מקבל מכתב רשמי, אני יכול להתחיל בתהליך הכי חשוב של החלפת מקרקעין.
מירי רגב: אז אתה כן בעד החלפת מקרקעין.
<אורן יפתחאל: כן.
מירי רגב: אתה אומר, אני רוצה רגע רק לוודא,
מירי רגב: לעשות את המיפוי הנכון של הנחלות שלהם, ואז אני אעשה החלפת מקרקעין, נחלה מול נחלה, במקום שאני רוצה להתכנס בו.
<אורן יפתחאל: בדיוק, במקום בו תהיה בנייה.
<אורן יפתחאל: העיבוי יהיה על בסיס הקיים, אבל יש קבוצות שהן בחוץ, שייכנסו בהסכמה, כמובן.
<אורן יפתחאל: והקבוצה הזאת תקבל קרקע חקלאית בחוץ, כי כרגע זו קרקע חקלאית שלה.
<אורן יפתחאל: ואנחנו יכולים להתחיל להניע תהליך שהוא תקוע, וגם ייתן קרקע לבנייה לחסרי קרקע.
<אורן יפתחאל: יש הרבה חסרי קרקע, וזה חשוב מאוד לתת להם.
<אורן יפתחאל: ובגלל שהזמן רץ אנחנו אומרים שהתהליך יהיה, וזה גם גולדברג אמר, תכירו קודם בכפרים, תנו הכרה עקרונית, תנו להם מעמד של יישוב בהכרה - - -
<בני בגין: לא אמר "קודם", אדוני הפרופסור.
<בני בגין: הוא לא אמר "קודם".
<בני בגין: אתה אומר שהוא אמר: "קודם תכירו".
<בני בגין: לא שמעתי, לא קראתי.
<אורן יפתחאל: הוא אמר, תכירו בכפרים ככל שניתן - - -
<בני בגין: רק את המילה "קודם" הוא לא אמר.
<אורן יפתחאל: אוקי, מקבל את התיקון.
<בני בגין: אדוני היועץ המשפטי, אני מדייק?
<בני בגין: – תודה.
<אורן יפתחאל: מקבל את התיקון, אבל הוא ביקש שנכיר בבתים כבנייה אפורה, בתהליך ההסדר, והוא ביקש שתהיה הפסקת הריסת מקרקעין, כל הדברים האלה, והכרה ביישובים.
מירי רגב: משפט סיכום, פרופסור.
<אורן יפתחאל: יש לנו תהליך די ברור שמוביל להכרה ולמעמד מוניציפלי, ואולי זה, תוכנית האב לכפרים הלא-מוכרים, הוגנת, מקצועית ואפשרית, היא העתיד הרצוי – אל-מוסתקבל.
מירי רגב: העברת את התוכנית, ראיתי אותה, לא קראתי את כולה.
מירי רגב: אני מבקשת רק שתשב עם הפרויקטור של הוועדה כדי שנלמד עוד דברים, ונראה אם יש נושאים שאפשר להתייחס אליהם בחוק עצמו.
מירי רגב: אנחנו עוברים למצגת השנייה, המצגת של "רגבים".
מירי רגב: יש לכם רבע שעה.
מירי רגב: לאחר מכן, המצגת של חנא סוייד.
בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, אני אפתח בהערה כדי לשפר את האווירה.
בצלאל סמוטריץ': אורן, דיברת קודם על הבלונים, אז אם לא שמת לב, אנחנו פוצצנו את הבלונים - - -
מירי רגב: רגע, טלב, מה קרה?
מירי רגב: הפרופסור דיבר – לא דיברת מילה, איך שהוא מדבר – אתה - - -
טלב אבו עראר: לא, תתייחסי למה שהוא אומר: "לשפר את האווירה".
טלב אבו עראר: האווירה היתה מצוינת מאה אחוז.
תמר זנדברג: - - - האווירה היתה מצוינת.
מירי רגב: אז תעזוב אותו.
דב חנין: אנחנו אוהבים פרופסורים.
מירי רגב: תעזוב אותו.
טלב אבו עראר: אולי הוא זה - - - הזיהום בא מאצלך.
מירי רגב: אני לא מבינה אותך.
מירי רגב: איך שמישהו מהימין מדבר – אתה קופץ.
מירי רגב: תרגיע.
טלב אבו עראר: אבל שימי לב למה שהוא אומר: "כדי לשפר את האווירה".
מירי רגב: אני לקחתי ריטאלין הבוקר.
מירי רגב: אתה לקחת?
מירי רגב: תירגע, תירגע, תירגע.
מירי רגב: תן לכולנו לדבר.
תמר זנדברג: מישהו אמר משהו הגיוני, אז נראה לו שהאווירה לא נקייה.
טלב אבו עראר: באמת, מה קרה?
טלב אבו עראר: מה קרה לאווירה?
מירי רגב: טלב, זה לא מקובל.
מירי רגב: זה לא מקובל, לא.
מירי רגב: נתנו לפרופסור לדבר, - -
תמר זנדברג: והאווירה היתה מצוינת.
טלב אבו עראר: אווירה מצוינת מאוד.
מירי רגב: - - עכשיו תיתן גם ל"רגבים" לדבר.
טלב אבו עראר: "לשפר את האווירה"?
טלב אבו עראר: התקלקלה, או מה?
מירי רגב: תאמין לי, שגם אני לא אהבתי את כל מה שהפרופסור אמר.
טלב אבו עראר: יש וירוסים?
טלב אבו עראר: מה, נכנס וירוס?
מירי רגב: טלב, זה על חשבון הזמן שלך.
טלב אבו עראר: היושבת-ראש, אל תהיי קיצונית.
טלב אבו עראר: תהיי ככה - - -
מירי רגב: אני קיצונית.
מירי רגב: סליחה שאני לאומית, לאומנית, סליחה שאני בעד - - - "רגבים", יאללה.
מירי רגב: אפשר לכבות את האורות?
בצלאל סמוטריץ': בכל זאת, רק כדי להעמיד דברים על דיוקם, אנחנו פוצצנו את הבלונים שלכם.
בצלאל סמוטריץ': אתם צריכים עכשיו הרבה אוויר כדי למלא אותם מחדש ולא - - -
מירי רגב: תתחרו מי יותר טוב בקופירייטינג.
מירי רגב: יפה, נהדר.
טלב אבו עראר: אבל מי זה "אתם"?
מירי רגב: רבע שעה.
בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני מתחיל מחדש, ובאמת רוצה לנסות לנטרל את רעשי הרקע ולדבר רגע אחד על עובדות.
בצלאל סמוטריץ': ברשות חברי הוועדה המכובדים, אני רוצה לדבר על שני מישורים – מעל לפני השטח, העובדות, ואחר-כך קצת ניתוחים תיאורטיים של מתחת לפני השטח, שגם בלעדיהם אי אפשר.
בצלאל סמוטריץ': (הצגת מצגת) הציג כאן קודם אורן, ומציגים הבדואים לאורך תקופה מאוד ארוכה מפה של איזור הנגב, תוקעים בה 45 נעצים, ואומרים, בקשתנו היחידה היא להכרה ב-45 כפרים.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו רוצים, ברשותכם, לקחת אתכם רגע לסיור מוטס באמצעות תוכנת GIS, ולהראות לכם בדיוק מהם אותם 45 כפרים שאנחנו מדברים עליהם.
בצלאל סמוטריץ': זאת מפת הנגב, ואנחנו שמים עליה את יהודה ושומרון, מורידים אותם, כבישים, קצת יותר מתמקדים לאיזור שמעניין אותנו, מרכז הנגב.
בצלאל סמוטריץ': אלה היישובים היהודים.
בצלאל סמוטריץ': הנה שבע עיירות, יישובי אבו-באסמה, שבע העיירות בוורוד-סגול, יישובי אבו-באסמה, בסיסים צבאיים, ואני מציע שנתקדם.
בצלאל סמוטריץ': עשינו העתק מדויק, בשכבה דיגיטלית, אחד לאחד, של אותם 45 כפרים בהם מבקשים הכרה אותם אנשים שמדברים בשם האוכלוסיה הבדואית.
בצלאל סמוטריץ': עכשיו בואו נראה, רגע אחד, מה זה.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו קצת מתמקדים.
בצלאל סמוטריץ': האיזור הוא דרומית לכסייפה.
בצלאל סמוטריץ': זה באמת לא כל-כך משנה, אפשר להתמקד בכל מקום.
בצלאל סמוטריץ': הנה העיגול.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו נשים תצ"א.
בצלאל סמוטריץ': הרזולוציה במפה היא כמובן רזולוציה רעה.
בצלאל סמוטריץ': הנה תצלום אוויר, ואנחנו לקחנו פוליגון, קו אדום, וסימנו סביב כל מקום שבו יש מקבץ שבין שלושה ליותר מבנים.
בצלאל סמוטריץ': כל מקום שיש בו מבנה, אנחנו הקפנו.
בצלאל סמוטריץ': ועכשיו אנחנו עושים זום-אאוט, לאט, כי השכבה היא שכבה גדולה, כדי שזה לא ייפול.
בצלאל סמוטריץ': שימו לב כמה מקבצים, אנחנו עדיין רואים במסך נקודה אחת בלבד.
בצלאל סמוטריץ': היא בעצם לא נקודה, היא הרבה מאוד מקבצים.
בצלאל סמוטריץ': הנה, עכשיו כבר יש לנו שלוש נקודות.
בצלאל סמוטריץ': מי שלא רואה, בצד השמאלי של המסך.
באסל גטאס: מה זה "נקודה"?
בצלאל סמוטריץ': הנקודה זה אותם 45 כפרים שמוצגים במפה שאורן הציג קודם, שהבדואים מבקשים שנכיר בהם.
בצלאל סמוטריץ': אז הנה, תראו כרגע את התצ"א.
<דבי גילד-חיו: - - -
באסל גטאס: מה זה, "נכיר בהם"?
באסל גטאס: מי אתה שתכיר בהם?
בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע רק שנייה.
באסל גטאס: זה המדינה - - -
מירי רגב: לא, אני לא מוכנה לזה.
מירי רגב: הוא דיבר על להכיר בהם - - -
באסל גטאס: את צריכה לתקן אותו.
מירי רגב: לא, אני לא מתקנת אף אחד.
באסל גטאס: מה זה "נכיר בהם"?
באסל גטאס: ש"רגבים" תכיר בהם?
מירי רגב: הי דבי, את רוצה שאני אוציא אותך?
<דבי גילד-חיו: רק שהוא לא יטעה את הוועדה - - -
מירי רגב: הוא, מותר לו להגיד מה שהוא רוצה, כמו שהפרופסור אמר מה שהוא רוצה, וכמו שחנא יגיד מה שהוא רוצה.
באסל גטאס: הוא לא עבר גבול.
באסל גטאס: מירי, הוא לא עבר את הגבול.
מירי רגב: לא, לא, זה לא ילך ככה.
באסל גטאס: הוא לא יכול להגיד: "שנכיר בהם".
מירי רגב: הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה.
מירי רגב: דבי, פעם שנייה אני מעירה לך.
באסל גטאס: שידבר כיאות, לא נפריע.
מירי רגב: סליחה שהוא לא אומר את מה שאתה רוצה.
באסל גטאס: לא, מירי, אל תהפכי עכשיו - - -
מירי רגב: אז אני מבקשת לתת לו לדבר.
באסל גטאס: הוא אמר: "שמבקשים שנכיר בהם".
באסל גטאס: מי זה "נכיר בהם"?
באסל גטאס: היהודים? "רגבים"?
באסל גטאס: מה הוא הופך את עצמו במקום ממשלת ישראל?
מירי רגב: באסל, אני מבקשת לתת לו לדבר.
באסל גטאס: תתקני אותו.
מירי רגב: לא, אני לא אתקן אותו, כמו שלא תיקנתי את הפרופסור.
מירי רגב: "רגבים", בבקשה.
באסל גטאס: זה לא ויכוח טכני, מקצועי.
משה זלמן פייגלין: מה עם הזמן שנלקח ממנו?
מירי רגב: הוא יוחזר אליו.
חנא סוייד: שאלה: מה הן הנקודות?
חנא סוייד: העיגולים הלבנים?
מירי רגב: אז הוא תיכף יסביר.
בצלאל סמוטריץ': ברשותכם, אם אני לא מסביר טוב, אז אני אתקן.
חנא סוייד: רק תענה: מה הנקודות הלבנות שאתה מראה?
בצלאל סמוטריץ': לא, הצהובות.
בצלאל סמוטריץ': זה העתק מהמפה - - -
חנא סוייד: אה, העברת תמונה עכשיו.
חנא סוייד: תחזיר מה שהיה קודם.
בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, אני אסביר.
בצלאל סמוטריץ': אני מוכן להתחיל מהתחלה, אם אתם רוצים.
מירי רגב: אני נורא מבקשת שיהיה כאן שקט מסביב.
חנא סוייד: לא, כי יש פה אחיזת עיניים.
חנא סוייד: את לא מבינה מה זה.
חנא סוייד: יש פה אחיזת עיניים.
בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת סוייד, יש פה תצ"א שמדברת.
בצלאל סמוטריץ': אני שמח, אגב, שאנשים מתעצבנים, גברתי היושבת-ראש, כשמראים להם תמונות.
משה זלמן פייגלין: גברתי, זה לא יתכן, הדבר הזה, שכאשר נאמרות פה אמירות מכיוון לאומי-ימני, חברי הכנסת הערבים מפוצצים את הוועדה.
משה זלמן פייגלין: אני אמרתי את זה בישיבת הנשיאות, הדבר הזה לא יכול להימשך.
משה זלמן פייגלין: מהלכים פה אימים על הוועדה.
משה זלמן פייגלין: כולנו מקשיבים לערבים ולאנשי השמאל בדממה, וכשמישהו מטעם המחנה הלאומי פוצה פה, מתחילה מהומה מאורגנת.
משה זלמן פייגלין: זה בלתי אפשרי, הדבר הזה.
מירי רגב: צודק, צודק.
משה זלמן פייגלין: אני מבקש לתת לו חזרה את 15 הדקות שלו, ולהקשיב לו ברוב קשב.
מירי רגב: עוד פעם אחת - - -
משה זלמן פייגלין: נכון, אסור להעיר בצורה כזו.
משה זלמן פייגלין: אתם לא מעירים.
משה זלמן פייגלין: אתם מפוצצים.
באסל גטאס: היחידי שצועק עד עכשיו זה אתה.
משה זלמן פייגלין: הערה זה הדבר האחרון שאתם עושים.
משה זלמן פייגלין: אתם עושים הכול כדי לפוצץ את הדיון.
מירי רגב: פייגלין, מעכשיו, כל הערה - - -
טלב אבו עראר: - - - למה, מי הוא?
טלב אבו עראר: הוא יושב-ראש הוועדה?
באסל גטאס: למה לא השתקת אותו?
באסל גטאס: – "צודק, צודק, צודק".
מירי רגב: מעכשיו, כל אחד שיעיר הערה - - -
באסל גטאס: תהיי אובייקטיבית.
מירי רגב: מעכשיו, כל אחד שיעיר הערה, יצא החוצה.
מירי רגב: סדרנים – היכון.
טלב אבו עראר: כולל פייגלין, כולל פייגלין.
מירי רגב: טלב, החוצה, שתה מים, תחזור.
טלב אבו עראר: כולל פייגלין.
מירי רגב: סדרנים – טלב החוצה.
טלב אבו עראר: אני חושב שצריך להוציא אותך באמת, כי את מפריעה לנו.
מירי רגב: טלב, החוצה.
טלב אבו עראר: פייגלין מדבר חופשי - - - אסור לנו.
טלב אבו עראר: בבקשה, "רגבים".
חנא סוייד: עוד שאלות, גברתי היושבת-ראש, בשביל לסדר את הדיון.
מירי רגב: אבל שאלות.
מירי רגב: לא הערות.
חנא סוייד: תראי, אנחנו אנשים מתורבתים - - -
מירי רגב: אבל שאלות, לא נאומים.
מירי רגב: שאלות, לא נאומים.
חנא סוייד: זהו, שאלתי שאלה.
מירי רגב: שאלה – הוא יענה לך.
מירי רגב: אבל בלי נאום.
מירי רגב: שאלה ותשובה.
חנא סוייד: אני שאלתי שאלה.
טלב אבו עראר: סליחה, יצאתי.
מירי רגב: לא, צא החוצה, תירגע ותחזור.
מירי רגב: להירגע זה חמש דקות לפחות.
טלב אבו עראר: להירגע כמה?
מירי רגב: חמש דקות.
טלב אבו עראר: אין לי כדורי הרגעה אבל.
מירי רגב: אני אתן לך.
<קריאה: הוא נרגע, הוא נרגע.
מירי רגב: יש לי ריטאלין מהבוקר, נשאר לי אחד.
בצלאל סמוטריץ': אני אסביר, חבר הכנסת חנא.
חנא סוייד: תחזיר מה שהיה קודם, כי אתה מנסה להראות - - -
בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, תן לי - - -
חנא סוייד: אתה ניסית להראות - - -
מירי רגב: שאלת שאלה – תן לו לענות.
בצלאל סמוטריץ': אני רק מבקש להבהיר - - -
חנא סוייד: אבל הוא בורח מהשאלה.
מירי רגב: הוא יחזור לשאלה.
מירי רגב: תן לו לענות.
בצלאל סמוטריץ': אני בשלב הזה עוד לא אומר מה עמדתנו.
בצלאל סמוטריץ': אני מנסה רגע אחד להציג את המציאות, לא במספרים שאנחנו - - -
חנא סוייד: לא טענתי את זה.
חנא סוייד: אני טוען - - -
בצלאל סמוטריץ': רגע, ברשותך, אי אפשר - - -
מירי רגב: תן לו לדבר, חנא.
בצלאל סמוטריץ': כיוון שאני לא חבר כנסת, אני רגיל לשיח מנומס.
בצלאל סמוטריץ': אז בוא ננסה לעשות אותו כזה, בסדר?
חנא סוייד: או-או-או, או-או-או.
מירי רגב: גם זאת עובדה.
בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל, לפרוטוקול.
חנא סוייד: לא, את לא צריכה לקבל את זה.
חנא סוייד: חברי כנסת לא מנומסים?
מירי רגב: חלקנו לא מנומסים.
מירי רגב: אני לא מנומסת.
בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להתנצל, לפרוטוקול.
מירי רגב: אתה מאוד מנומס.
מירי רגב: אתה, ותמר זנדברג וכולם פה, מאוד מנומסים.
מירי רגב: אני לא מנומסת, וההערה היתה כלפי.
מירי רגב: יאללה, תמשיך.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו רק מנסים להראות את תמונת המציאות כפי שהיא משתקפת במציאות.
בצלאל סמוטריץ': הדבר הנכון הוא לעלות על מטוס ולראות את זה, ומכיוון שאנחנו לא לוקחים את חברי הוועדה על מטוס, אנחנו עושים את זה פה בתצלומי אוויר.
בצלאל סמוטריץ': התחלנו מזה שהמועצה לכפרים לא-מוכרים והחברים האחרים, מציגים מפה של איזור הנגב, ומסמנים עליה 45 נקודות.
בצלאל סמוטריץ': אגב, 11 מתוכן הוכרו כיישובי אבו-בסמה לשעבר, הראינו את זה בשכבה קודם, סימנו את אותן שבע עיירות ו-11 יישובי – היום זה אל-קסום ונווה מדבר.
בצלאל סמוטריץ': מעבר לזה יש עוד 35 נקודות כאלה, צהובות, העתקנו אותן אחת לאחת.
בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להראות שלא מדובר על נקודות.