GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גרשון ג'ראלד שטיינברג: זה הוא חלק אינטגרלי במלחמה הפוליטית נגד ריבונותה ומדיניותה של מדינת ישראל.
<גרשון ג'ראלד שטיינברג: בדיונים האלה באירופה אין פלורליזם, אין ויכוחים, אין שקיפות, אין אמת, יש רק הסתה.
<גרשון ג'ראלד שטיינברג: רק מי שמבין אחרת לא רשאי להיכנס.
<גרשון ג'ראלד שטיינברג: מדברים על הנגב ועתיד הנגב ולא נותנים לנציגים של הדמוקרטיה הישראלית להיכנס לדיונים בפרלמנט אירופי.
<גרשון ג'ראלד שטיינברג: בשבוע שעבר פרסם מכון NGO Monitor דוח המתעד את התהליכים, השחקנים, מקורות מימון של אותם ארגונים המעורבים בקמפיין הדה-לגיטימציה הזה על בסיס וניצול של הנושאים המאוד מורכבים של אזרחי ישראל הבדואים בנגב.
<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אני פשוט מבקש להסב את תשומת לבכם להתקפה על הדמוקרטיה הישראלית כדי שתוכלו להעלות את הסוגיה החמורה הזו בפני עמיתכם במיוחד באירופה.
מירי רגב: תודה רבה לך, חבר הכנסת משה.
אחמד טיבי: אני מודיע שאני יוצא לשתות מים לבד בחוץ.
מירי רגב: יופי, עלא כיפאק, תצא, תירגע ותבוא.
מירי רגב: כל הכבוד לך, קיבלת את התמונה עכשיו.
מירי רגב: צא החוצה, קיבלת את התמונה ותחזור.
מירי רגב: חבר הכנסת משה פייגלין, ולאחר מכן תנועת "רגבים".
משה זלמן פייגלין: באופן פרדוקסלי אני מוצא את עצמי באותה סירה עם חברי הכנסת הערביים ואפילו מאותה סיבה, לא מסיבות הפוכות, בדיוק מאותה סיבה.
משה זלמן פייגלין: אני מודה לך שאתה צוחק, מר בגין, זה נהיה מנהג פה לצחוק כשחבר כנסת מדבר.
משה זלמן פייגלין: משום שאני מבין, בדיוק כפי שחברי הכנסת הערביים מבינים ובדיוק כפי שאתה, מר בגין, מסרב להבין, שהוויכוח – הם אגב מודים בזה, חברי הכנסת הערביים, אומרים זאת מפורשות וגם בשיחות פרטיות הם מודים בזה כשאני מדבר אתם, מבינים שהוויכוח הוא לא ויכוח פרטי-קנייני, כפי שכולנו שמחים לרמות את עצמנו ולסוב סביב העיקרון הפרטי-הקנייני.
משה זלמן פייגלין: את העניין הפרטי-הקנייני בתי משפט בישראל כבר ביררנו עד דק וגלגלו אותו מכל המדרגות פעם ופעם נוספת, אינספור פעמים.
משה זלמן פייגלין: אז הוויכוח הוא לא ויכוח פרטי-קנייני, הוויכוח הוא ויכוח לאומי ריבוני.
משה זלמן פייגלין: חבר הכנסת צרצור שישב כאן אמר זאת במילים הכי מפורשות כאן בדיון הזה, מתנהלת כאן מלחמה על ארץ ישראל.
משה זלמן פייגלין: אילו היה עניין פרטי, עניין של זכויות אדם, הייתי תומך לחלוטין בכל זכויות האדם שמגיעות להם, אבל זה בכלל לא הדיון, רבותי, ובואו נפסיק לרמות את עצמנו.
משה זלמן פייגלין: האנשים הכי כנים מהבחינה הזו אלה דווקא חברי הכנסת הערביים.
משה זלמן פייגלין: יש כאן מאבק לאומי של מי הארץ והנגב הוא חלק מארץ ישראל ששייכת לעם ישראל ואך ורק לעם ישראל ולכן מרגע שזה הדיון אני נגד החוק הזה, בדיוק כמו יהודה ושומרון, ירושלים וכל מקום אחר.
משה זלמן פייגלין: ואני מתפלא על מי שמבין שארץ ישראל היא של עם ישראל והצביע בעד החוק הזה בעבר.
משה זלמן פייגלין: ואני שמח על הדברים שאמר כאן יוני שטבון, אני מקווה שהדברים ישתנו בהמשך.
משה זלמן פייגלין: החוק הזה הוא חוק רע כי הוא חוק שמוסר את הנגב לערבים.
משה זלמן פייגלין: שאלת, חבר הכנסת שטבון, מדוע הם מתנגדים לחוק, אני אומר לך מדוע, מסיבה מאוד פשוטה: כי מה שהיה, ידידי מר בגין, מה שהיה הוא בדיוק מה שיהיה.
משה זלמן פייגלין: הם יודעים היטב שאת מה שאתה נותן להם הם ייקחו ואת מה שאתה לוקח מהם לא תוכל לקחת מהם, יישאר בידם, וגם זה נאמר כאן מפורשות היום בוועדה.
חנא סוייד: אז למה התנגדות?
מירי רגב: בבקשה, חנא, תן לו.
משה זלמן פייגלין: משום שזאת ארצי ואני לא רוצה שהיא תיכבש.
חנא סוייד: לא, למה שהערבים יתנגדו?
משה זלמן פייגלין: אתה מפריע לי, חבר הכנסת סוייד.
משה זלמן פייגלין: אני מתנגד משום שהמשמעות של החוק הזה היא מסירה, אבדן מרכז הנגב למדינת ישראל עבור ציבור שמזהה את עצמו כחלק או כחוד חנית של המאבק הלאומי הערבי הכולל.
משה זלמן פייגלין: כך הם מגדירים את עצמם בכנות רבה ואני מכבד את העובדה הזאת שכך הם מגדירים את עצמם.
טלב אבו עראר: חשוב לי מאוד שתמשיך להתנגד, זה טוב.
טלב אבו עראר: זה חשוב מאוד.
מירי רגב: הפעם אני אוציא אותך ולא תחזור.
מירי רגב: בבקשה, טלב, אתה יודע שאני מכבדת אותך בדיונים האלה, אני מבינה את העוצמות שלך, אני נותנת לך כאן ביטוי, היית ראשון הדוברים למרות שלא נרשמת כראשון, אנא ממך.
טלב אבו עראר: אני מציע לך שתלמדי את התקנון.
מירי רגב: אני אלמד את התקנון וגם אתה תלמד.
טלב אבו עראר: מותר להעיר, מותר להתנגד, מותר לצעוק.
מירי רגב: אתה צודק אבל אי אפשר כל הזמן - - -
טלב אבו עראר: בגלל שאת חדשה כאן אי אפשר כלום?
מירי רגב: אי אפשר אבל כל הזמן להעיר ולצעוק ולהפריע לכולם.
טלב אבו עראר: אפשר להעיר, אפשר לצעוק, מה הבעיה?
מירי רגב: לא, אני מצטערת.
משה זלמן פייגלין: מה שקורה כאן הוא שצד אחד משתמש בטענות קנייניות שהן כולם עורבא פרח, הם לא היו כאן, הטיעונים מופרכים.
משה זלמן פייגלין: יש כאן בעלון החשוב הזה של תנועת "רגבים" צילומי אוויר שמוכיחים זאת, הם לא היו כאן, אין להם היסטוריה כאן, אלפי שנים אני שומע, קשקוש גמור, אבל לא זה העניין.
משה זלמן פייגלין: ההיסטוריה כאן, העבר כאן שייך לעם היהודי וגם העתיד כאן שייך לעם היהודי.
מירי רגב: משפט סיכום, משה.
משה זלמן פייגלין: אבל בסופו של דבר מה שיש כאן זאת מלחמה לאומית ריבונית ולא פרטית קניינית ולכן החוק הזה הוא חוק רע כי המשמעות שלו היא העברת כל מרכז הנגב מידיים יהודיות לידיים שרואות את עצמן כחוד החנית של מאבק לאומי ערבי על הארץ הזאת.
משה זלמן פייגלין: זאת האמת ואני חושב שחברי הכנסת הערבים מודים בה.
מירי רגב: תנועת "רגבים", לאחר מכן חברת הכנסת רות קלדרון, 3 דקות.
בצלאל סמוטריץ': ראינו כאן, גברתי היושבת-ראש, ממש בשידור חי את קמפיין ההפחדה והשקרים שהוליד לצערי הרב את התוכנית ואת החוק הנוכחי, שהוא תוצר ברור של ייאוש, של הרמת ידיים של ממשלת ישראל, כבוד השר בגין, מיכולתה של מדינת ישראל לאכוף את ריבונותה ואת חוקיה על אזרחיה תושבי הנגב.
בצלאל סמוטריץ': הבדואים הם אזרחי מדינת ישראל ולכן הם צריכים לבנות באופן חוקי ולשלם ארנונה.
בצלאל סמוטריץ': מה לא שמענו כאן?
בצלאל סמוטריץ': אגב, חברת הכנסת זנדברג שיצאה כאן בזעם הודיעה לי שהיא מבטלת פגישה עם תנועת "רגבים" – דמוקרטיה, מוכנים להקשיב.
בצלאל סמוטריץ': תראו, רבותי חברי הכנסת, מה קרה כשמישהו כאן העז לומר דברים שלא מתאימים לנרטיב השקרי ששנים שנים שנים מאכילים אותו אותנו בשטיפת מוח עם כפית.
בצלאל סמוטריץ': מה לא דיברו כאן?
בצלאל סמוטריץ': על קיפוח , על אפליה.
בצלאל סמוטריץ': תראו בחוברת שלפניכם את המספרים, ממשלת ישראל משקיעה בשנים האחרונות ברשויות הערביות בנגב יותר ממה שהיא משקיעה בעיירות הפיתוח, אופקים, נתיבות, שדרות, גם במונחים יחסיים, סך תקציב הרשות וגם במספרים מוחלטים פר תושב, אז איפה הקיפוח לכל הרוחות?
בצלאל סמוטריץ': הקיפוח נמצא בזה שפחות ש-2% מתושבי המועצה האזורית אבו בסמה משלמים ארנונה ולכן במועצה האזורית אבו בסמה אין כסף לשעבר.
בצלאל סמוטריץ': דיברנו על זה שלא היתה הקשבה, מה עשה דוח גולדברג אם לא הקשבה?
בצלאל סמוטריץ': מה עשה השר בגין אם לא הקשבה?
בצלאל סמוטריץ': הרי מה קרה לשר בגין מהחלטת הממשלה הראשונה - - -
טלב אבו עראר: דיון על מה יש בפנים פה בכלל?
מירי רגב: טלב, אני אוציא אותך החוצה, מספיק, די.
טלב אבו עראר: אז דרכך אני אשאל, דרכך אני אשאל.
מירי רגב: לא, אני לא שואלת, אני רוצה לתת לו לדבר בלי לשאול.
טלב אבו עראר: שניה, שאלה אחת.
מירי רגב: טלב, לא, די.
טלב אבו עראר: שאלה עניינית אבל.
טלב אבו עראר: האם יש - - -
אורית סטרוק: למה אתה תמיד עם שאלה, למה?
מירי רגב: טלב, לא.
זבולון כלפה: לכולם יש דברים ענייניים, מה זה הדבר הזה?
זבולון כלפה: די.
אורית סטרוק: יש לו זכויות יתר.
בצלאל סמוטריץ': כידוע לכולם - - -
מירי רגב: לא, אין לו שום זכויות יתר, אני מבינה את הקושי שלו להיות פה ולשמוע את הדברים ואם עוד פעם הוא יעיר הוא יצא והוא לא יכנס יותר לדיון.
בצלאל סמוטריץ': מה היה כאן אם לא הקשבה?
בצלאל סמוטריץ': הרי היתה החלטת ממשלה בספטמבר 2011, נקבעה בה נוסחה מסוימת, משטר תמורות מסוים, הלך השר בגין להליך הקשבה, הקשיב לבדואים, חזר עם תובנה, אגב שהם חוזרים עליה גם היום, כבוד השר לשעבר, שאין להם שום כוונה לשתף פעולה, רק אתה חשבת שאם תיתן להם יותר ותשנה את משטר התמורות ותעביר להם עוד 60,000 דונם לידיים פרטיות אז פתאום הם כן יסכימו לבוא.
בצלאל סמוטריץ': צריך רק להקשיב ולשמוע את מה שהם אומרים כאן, הם לא יבואו, וכל עוד התוכנית הממשלתית בבסיס שלה לא יונח אומץ, לא תונח נכונות של מדינת ישראל להישיר מבט את המציאות ולעשות מה שמדינה ריבונית עושה כלפי אזרחיה אין שום סיכוי לתוכנית לעבור.
בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון, דובר פה עכשיו על חירן, אום אל-חיראן, שוב מנשלים כפר בדואי לטובת יהודים.
בצלאל סמוטריץ': רבותי, תוכנית המתאר של היישוב היהודי חירן נמצאת על השולחן כבר 21 שנה, הרכס הזה, שבט אבו אלקיעאן, ברכס הזה באום אל-חיראן, רואים את זה בתצלומי אוויר לפני 15 שנה.
בצלאל סמוטריץ': דהיינו, תוכנית המתאר ליישוב חירן נולדה עוד הרבה לפני.
בצלאל סמוטריץ': ואז באים הבדואים, משתלטים באופן לא חוקי על אדמות מדינה, אין שם שום תביעת בעלות בכל האזור הזה של אבו אלקיעאן – אתה יודע את זה יפה מאוד – טלב, אין שום תביעת בעלות, שום תביעת בעלות.
בצלאל סמוטריץ': המדינה לא העבירה אותם לשם, העבירה אותם לחלק המערבי.
מירי רגב: אין התייחסויות של הסובבים כאן.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו נציג בשבוע הבא מצגות מאוד מסודרות על העניין הזה.
בצלאל סמוטריץ': מייצרים שקרים ונרטיבים ועליהם מבקשים לבסס תוכנית.
בצלאל סמוטריץ': אדוני השר בגין, בואו נפסיק לפחד ונפסיק לסתום פיות, אני אומר את זה לכם, חברי לארגוני זכויות האדם האזרחיים, לא כל מי שחושב אחרת מכם צריך לצעוק עליו כמו שקרה פה היום בדיון.
דב חנין: למה בדואים לא יכולים לגור באדמות מדינה, זו לא המדינה שלהם?
בצלאל סמוטריץ': בוודאי שכן, אבל הם לא יכולים להשתלט.
מירי רגב: סליחה, לא פונים.
בצלאל סמוטריץ': הם לא יכולים להשתלט ואז לטעון שזורקים אותם.
דב חנין: להשתלט?
מירי רגב: "רגבים", תודה רבה לך.
אורית סטרוק: אני הצעתי שהם יישבו במדינה, בבקשה, בצורה מסודרת.
מירי רגב: אורית.
מירי רגב: חברת הכנסת רות קלדרון, ולאחר מכן אברהים וקילי, יושב-ראש המועצה האזורית לכפרים הבלתי מוכרים – אבל עטייה אלאעסם דיבר כיושב-ראש המועצה האזורית לכפרים הבלתי מוכרים?
זבולון כלפה: יש הרבה מועצות ויש הרבה כפרים.
חנא סוייד: יש שניים.
מירי רגב: יש הרבה מועצות?
זבולון כלפה: יש עוד כמה.
זבולון כלפה: גם אני דרך אגב, גם אני ראש המועצה של הכפרים הבלתי מוכרים.
מירי רגב: אז מי זה אברהים?
חנא סוייד: הוא לא נמצא.
מירי רגב: אברהים איננו, אז עדי דרורי נמצאת כאן?
חנא סוייד: אברהים לא נמצא כאן, אני אדבר במקומו.
מירי רגב: לא, הוא ידבר בדיון הבא.
מירי רגב: אז רות קלדרון ולאחר מכן עדי דרורי, תצטרפי בבקשה לשולחן.
מירי רגב: רות קלדרון, בבקשה.
רות קלדרון: גברתי יושבת-הראש, אדוני סגן השר בגין, אורחים וחברי חברי הכנסת הנכבדים, אני חושבת שבין התרבות הבדואים לתרבות היהודית העברית יש כמה דברים מאוד מחברים ובאמת בתחילת המדינה אני חושבת שהיה נראה שכאן הולכת להיות ידידות או חיבור בין שתי התרבויות.
דוד אזולאי: טלב, אל תפריע, אני אוציא אותך החוצה.
רות קלדרון: שני הדברים הגדולים המשותפים: אחד, זו תרבות שהתחילה בנדידה ועברה בשלב מסוים לישיבה על הקרקע, לכפריות ואחר כך לעיור.
רות קלדרון: והשנייה זה מושג של כבוד, שהוא מושג משותף לתרבות היהודית ולתרבות הבדואית.
רות קלדרון: אני רואה שאנחנו נמצאים כרגע בטרגדיה של אמון, משהו שהלך והחמיר מגולדברג, אחר כך לתוכנית של השר בגין, לתוכנית של פראוור ואני חושבת שהדבר הזה הוא מסוכן מאוד גם לבדואים בנגב וגם לנו.
רות קלדרון: בעיני יש שני מאבקים שונים על השולחן: אחד, מאבק של קרקעות.
רות קלדרון: במאבק של הקרקעות עומדים ערביי ארץ ישראל, וכאן חברי חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה אמר "אנחנו" כשהוא מדבר על הבדואים והוא לא בדואי.
רות קלדרון: כלומר, הנושא של הקרקע של הבדואים הפך להיות נושא של ערביי ישראל, ויש כאן בעיה כי זאת השיחה שדיבר עליה חבר הכנסת פייגלין, שיחה של המאבק על גבולות הארץ, מאבק שעדיין לא נפתר וכמה שהוא יותר ימשיך הוא יותר מסוכן כי הדברים לא נפתרים, המדינה לא גדלה והתושבים כן מתרבים, אנחנו נכנסים לאסון הולך ומתקרב.
רות קלדרון: התהליך השני שבו אני מרגישה שכן אפשר לעשות משהו כדי לבנות אמון, יש כאן תהליך של שינוי תרבותי.
רות קלדרון: בביקור שלי, שעטייה אירח אותי והראה לי קצת את המצב, אני רואה אנשים שנמצאים במעבר תרבותי מאוד מהיר ומאוד קשה מנדידה לכפריות לעיור.
רות קלדרון: זה דבר שהוא קשה לכל עדה ולכל קהילה.
רות קלדרון: אני רוצה להציע משהו.
רות קלדרון: מה שאמרו לי התושבים הבדואים שפגשתי שם, הם אמרו לי: זה הבית שלי בכפר הלא מוכר, זה הבית.
רות קלדרון: הלכנו לראות את הכפר הכן מוכר ואת העיר והם אמרו לי: מה ההבדל?
רות קלדרון: זה לא מקום יותר טוב לגור שם, אין שם כבישים, אין שם מדרכות.
רות קלדרון: אני מציעה שניקח חלק מהכסף העצום שהמדינה שמה כדי לפתח את הבדואים בנגב ונעשה כמה כפרים בכמה ערים, שניים או שתיים, שהם יהיו כל כך טובות כמו שבאמת נתנו למפונים מגוש קטיף, שיהיה לאנשים מוטיבציה ורצון לעבור לשם.
זבולון כלפה: עכשיו את מצחיקה אותנו.
אורית סטרוק: לא, לא כמו שנתנו לאנשי גוש קטיף.
מירי רגב: אורית וזבולון, בבקשה.
זבולון כלפה: זה לא היה המהלך הכי מוצלח.
אורית סטרוק: לא כדאי, לא כדאי להם.
רות קלדרון: אני חושבת שהיתה שם כוונה טובה של המדינה לנסות לעזור לאנשים להתיישב מחדש.
זבולון כלפה: ביצוע כושל.
רות קלדרון: להתיישב מחדש זו טרגדיה, זה קשה, זה סיום.
רות קלדרון: אבל זה קשה גם לבדואים.
מירי רגב: אורית וזבולון, אני קוראת אתכם לסדר בפעם השנייה.
רות קלדרון: אני מבקשת להציע את הצעתי: אחד, להשקיע כרגע בצורה מהירה - - -
מירי רגב: סיימת את דבריך, משפט סיכום.
רות קלדרון: משפט סיכום, את זה אמרתי, שני דברים נוספים: אחד, יש סרט שאני מאוד ממליצה לכולם לראות, הוא נקרא "שרקיה", הוא סרט על בדואי שמפונה מהכפר שלו, הוא מאוד מעניין ומאוד נוגע ללב, כדאי לכל התושבים.
רות קלדרון: הערה שניה, הדבר הזה שהוא חומר מאוד חשוב של "רגבים", שאתמול פגשתי ולמדתי, לא יפה לעשות ציור של ילדים, זה לא יפה, זה מעליב.
חנא סוייד: אני הולך להגיש על זה תלונה לוועדת האתיקה נגדך כי את מתירה לחלק את זה כאן.
מירי רגב: בסדר, תגיש מה שאתה רוצה.
רות קלדרון: היה אפשר להציג בדבר רציני.
רות קלדרון: האינפורמציה רצינית וחשובה, צריך לדבר בשפה של השר בגין.
בצלאל סמוטריץ': מקבל את ההערה, אני מקבל את ההערה.
מירי רגב: עדי דרורי, בבקשה, ולאחר מכן חבר הכנסת דוד אזולאי.
<עדי דרורי אברהם: תודה רבה.
<עדי דרורי אברהם: אני נציגה של ארגון "אמנסטי אינטרנשיונל" שהוא ארגון בינלאומי ואני רוצה לתת לוועדה זווית נוספת על הצעת החוק הזאת.
זבולון כלפה: במה עוסק הארגון הזה, רק תעדכני אותנו?
מירי רגב: זבולון, די.
מירי רגב: לא, אני לא באתי לשמוע במה עוסק הארגון.
מירי רגב: יש לה 3 דקות לדבר על הנושא הזה, אם אתה רוצה לשמוע במה עוסק הארגון תקבע אתם פגישה.
דב חנין: כדאי לך ללמוד, זבולון, זה ארגון חשוב, חבל שאתה לא מכיר.
זבולון כלפה: כשגירשו אותי מהבית לא זכיתי להכיר אותם.
מירי רגב: קלפה, לא נעים לי להוציא אותך מהדיון אבל אני אצטרך לעשות את זה.
חנא סוייד: תלמד מדעי המדינה במקום הנדסאות.
<עדי דרורי אברהם: אין לי שום בעיה לענות על שאלת חבר הכנסת.
מירי רגב: זה על חשבון הזמן שלך, אין לי בעיה, תחליטי מה את רוצה להגיד ב-3 דקות.
<עדי דרורי אברהם: אז אנחנו ארגון זכויות אדם, אני רוצה להוסיף זווית נוספת שהיא זווית החוק הבינלאומי שישראל מחויבת לו כמו כל מדינה אחרת.
<עדי דרורי אברהם: אני רוצה להביע בשם "אמנסטי אינטרנשיונל" את הדאגה שלנו לחוסר ההתייחסות הגורף למחויבויות של ישראל תחת החוק הבינלאומי.
<עדי דרורי אברהם: הצעת החוק הזאת לא נותנת הגנה ראויה לפינויים בכפיה ומעמידה קהילה שלמה בסכנה לפינוי בכפיה.
<עדי דרורי אברהם: זה חוק שהוא מפלה מטבעו, הוא בעל רקע של שנים של אפליה של זכויות אדם של קהילת הבדואים בנגב, אם זה ברמת הגישה לחינוך, לשירותי בריאות ולשירותי רווחה.
<עדי דרורי אברהם: הדבר שאנחנו רוצים לציין שמאוד מדאיג אותנו זה שבני בגין, השר לשעבר, כבר אמר בדוח שלו, הרעיון הזה שכל מיני הצעות שמעוגנות בחוק הבינלאומי אינן הולמות את המציאות.
<עדי דרורי אברהם: זו גישה מאוד מדאיגה כי לישראל יש מחויבויות תחת החוק הבינלאומי, יש לה מחויבויות לזכויות אדם, לנפנף אותן בתור "אינן הולמות את המציאות" זו לא צריכה להיות בכלל מין אופציה, לא לישראל ולא למדינה אחרת, ואנחנו רוצים באמת שהממשלה תבחן את החלופות האלה, במיוחד מתן מעמד משפטי לכפרים הלא מוכרים.
מירי רגב: חבר הכנסת דוד אזולאי, לאחר מכן רונית שנור, המכון לדמוקרטיה, תצטרפי בבקשה לשולחן.
אורית סטרוק: זו שסיפרתי לך שהיא הוציאה צו מיוחד לגרש אנשים.
מירי רגב: אורית, בבקשה.
מירי רגב: תצטרפי בבקשה לשולחן.
אורית סטרוק: בוא נשמע עכשיו איך היא נגד גירוש.
אורית סטרוק: אז היא הוציאה צווים בעד גירוש.
מירי רגב: 3 דקות עומדות לרשותך.
דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, אקדים ואומר שתנועת ש"ס התנגדה להצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה, יחד עם זה אני חייב להגיד, זו פעם ראשונה שמדינת ישראל עושה מעשה נבון בכל הקשור להסדרה עם הבדואים בדרום.
דוד אזולאי: אני ותיק בבית הזה ואני לא זוכר שאי פעם הביאו לכאן מסמך או איזשהו נייר עמדה שבא לדון בבעיות הקשות של יישובי הבדואים בנגב.
דוד אזולאי: אבל יחד עם זה אני חושב שכל דבר שיעשו בצורת חקיקה - - -
דוד אזולאי: ניסים, ברוך הבא, אל תפריע לי.
נסים זאב: באתי לדבר.
מירי רגב: אתה יכול לרצות לדבר אבל זה יהיה רק בדיון הבא, יקירי, אתה אפילו לא רשום.
חנא סוייד: רק הוא היה חסר לנו היום.
מירי רגב: רק הוא היה חסר.
נסים זאב: מעניין, רק אני מפריע פה?
נסים זאב: רק נכנסתי עוד לא אמרתי שום דבר.
דוד אזולאי: אני חושב שחקיקה שתבוצע ברוב דורסני בלי הידברות וללא הסכמה, התוצאה שלה היא הרת אסון.
דוד אזולאי: מי שמכיר קצת את הדברים, איך מתנהלים – כאן הזכירו את גוש קטיף, זאת לא בדיוק הדוגמה הטובה לפינוי אזרחים מבתיהם כי אנחנו יודעים שעד היום נשארו אנשים פצועים בשטח ועד היום לא הצליחו לרפא את הפצעים שלהם.
דוד אזולאי: לכן, חשוב מאוד שכל אלה העוסקים במלאכה החשובה הזאת, מן הראוי שידעו שמאסר וקנסות לא יביאו לפתרון, למרות שזאת האג'נדה של הממשלה הזאת שכל דבר זה בחקיקה ומאסרים.
דוד אזולאי: זאת הגישה.
דוד אזולאי: זו גישה כוחנית ואני מציע, ואני מכיר אותך, ידידי השר בגין לשעבר, זאת לא הגישה שלך.
דוד אזולאי: ואני מציע שבעניין הזה קצת תרסן את הממשלה מההתנשאות מהרוב הקואליציוני שלה כי פה זה לא יעבוד.
דוד אזולאי: דבר נוסף שרצית להגיד, ראיתי קצת את החקיקה הזאת ואני מכיר חקיקה דומה בקשר לרפורמה בתכנון ובנייה.
דוד אזולאי: חודשים רבים עסקתי בזה, הדבר הכי חשוב של אותה רפורמה לא היה בחקיקה, זה הנושא התקציבי.
דוד אזולאי: ופה, בחקיקה הזאת, חסרים שני דברים: אחד זה הנושא התקציבי.
דוד אזולאי: אולי לא ראיתי, אם מישהו ראה שיסב את תשומת לבי לכך, חיפשתי ואל מצאתי שום סעיף תקציבי.
זבולון כלפה: נספח חסוי.
דוד אזולאי: גם בתקציב המדינה לא ראיתי.
דוד אזולאי: ופה, רבותי, לא מדובר במיליון אחד או שניים, מדובר במאות מיליונים שמדינת ישראל הולכת להשקיע.
מירי רגב: משפט סיכום, בבקשה, דוד.
דוד אזולאי: והדבר הנוסף זה תוכניות, אני עדיין לא ראיתי את התוכניות.
דוד אזולאי: כשהולכים לעשות מעשה כזה אז צריך גם את הדברים הללו להציג.
דוד אזולאי: ומשפט אחרון, גברתי היושבת-ראש - - -
נסים זאב: תשאיר לי את הדקה בשבילי, שאני גם אדבר.
דוד אזולאי: את הפסוק הזה אתה תרשה לי להגיד.
מירי רגב: לא, אין זמן בשבילך.
נסים זאב: לא?
נסים זאב: באתי במיוחד כדי לדבר.
דוד אזולאי: כולנו מכירים אותו, הרב נסים, סוף מעשה במחשבה תחילה.
דוד אזולאי: אני מציע לממשלה לאמץ את הפסוק הזה בכלל, ובמיוחד במה שעסקינן.
נסים זאב: המזל שלממשלה אין לה חשיבה ואין לה מחשבה.
מירי רגב: זאב, יכול להיות שבזכות זה שאין פה חברי כנסת אתה תירשם כי אתה אחרון הדוברים ואתה תוכל לדבר.
מירי רגב: דוד אזולאי, תודה רבה.
מירי רגב: חנין זועבי היתה אמורה לדבר, היא שלחה עכשיו פתק שהיא ביקשה לדחות את זה כי יש לה שאילתה במליאה, אני מקבלת את זה.
מירי רגב: רינה פרנקל – איננה, מיכל רוזין – איננה, ניצן הורוביץ – איננו, חיליק בר – איננו, עמר בר לב – איננו, נחמן שי – איננו.
מירי רגב: זאב נסים, יש לך מזל אתה, אלוהים אוהב אותך.
דוד אזולאי: איך עשית את זה?
דוד אזולאי: אנחנו מחכים פה שעה.
חנא סוייד: זה מה שנקרא, נהנה מן ההפקר.
מירי רגב: רגע, תמתין.
מירי רגב: רונית מדברת, לאחר מכן זאב נסים, לאחר מכן אנחנו עוברים להתייחסויות.
מירי רגב: אתה רשום ואתה תדבר בשבוע הבאה, אני לא אלך מהדיון הזה עד שאני לא אקריא את רשימת הדוברים האזרחיים והח"כים כי בזה נגמרה הרשימה.
מירי רגב: היום נגמרה רשימת הדוברים.
מירי רגב: לאחר מכן השר לשעבר בני בגין יתייחס לחלק מהדברים, היועץ המשפטי יתייחס לסדר הדיונים הבאים ואני אקריא את רשימת הדוברים האחרונה לשבוע הבא, כמובן האחרונה לפני סעיפי החוק.
מירי רגב: רונית, בבקשה.
<רונית לוין שנור: לפי הבדיקה שלי שמתבססת על דוחות של אגף רישום והסדר מקרקעין המחלוקת הנוגעת לשטחי התביעה שטרם הוסדרו נוגעת ל-3% בלבד מקרקעות הנגב, שהם פחות מ-2% משטח המדינה.
<רונית לוין שנור: עם זאת היא נוגעת מבחינת ההיקף שלה, שכולל קרקעות נוספות מעבר לאלה שנמצאות במחלוקת מול פקיד ההסדר, לכ-40% מהבדואים, שהם 90,000 תושבים מתוך 220,000 תושבים.
<רונית לוין שנור: במהלך התקופה הקובעת בשנת ה-70' הוגשו על ידי הבדואים כ-3,220 תזכירי תביעות, מתוכם נכון לשנת 2011-2012 הוכרעו שני-שליש בהפסד לבדואים.
<רונית לוין שנור: זאת אומרת שאנחנו נמצאים היום בישורת האחרונה של מערך היחסים המשפטי הקולקטיבי בין מדינת ישראל לאוכלוסייה הבדואית.
<רונית לוין שנור: יש הזדמנות פז, אפשר לנצל אותה, להפוך את השעה האחרונה הזאת לשעה ששני עקרונות בסיסיים של מדינת ישראל באים בה לידי ביטוי: שלטון החוק וכבוד האדם.
<רונית לוין שנור: אני השקעתי מטעם המכון הישראלי לדמוקרטיה עשרות רבות של שעות בקריאת הצעת החוק שלפנינו.
<רונית לוין שנור: הפרסום הועלה לאתר של המכון הישראלי לדמוקרטיה.
<רונית לוין שנור: באופן קונקרטי יש לי עשרות תיקונים קונקרטיים ממש מפורטים שאני מציעה לחברי הכנסת לעיין בהם לקראת הדיונים המפורטים.
<רונית לוין שנור: אבל לפני שנכנסים לפרטים צריך לזכור לדעתי שתי נקודות מבט מרכזיות: אחת, כל הדיון שלבדואים אין זכויות, בית משפט שקבע שאין להם זכויות וכו', לא שזה לא נכון, כאמור, התביעות אכן נדחות, הן כמובן נדחות אחת אחרי השנייה משום שכולן מתבססות על אותן טענות.
<רונית לוין שנור: יחד עם זאת, הבדואים נמצאים בנגב לפני קום המדינה, הם נולדו במדינת ישראל, הם חיים במדינת ישראל, אי אפשר רק לפנות אותם בלי למצוא פתרונות, זה נראה טריוויאלי.
<רונית לוין שנור: דבר שני, במסגרת בג"ץ תוכנית ההתנתקות חבל עזה וצפון השומרון, פרקליטות המדינה טענה שלמתיישבים אין זכויות קנייניות בשטחים המפונים ולכן צריך לראות בחוק המוצע, חוק יישום תוכנית ההתנתקות, בגדר מחווה של רצון טוב שהמדינה מוכנה להעניק למתיישבים.
<רונית לוין שנור: בית המשפט העליון, ונראה שבמידה רבה של צדק, דחה את התפיסה הזאת.
<רונית לוין שנור: דבר ראשון, זאת לא העת לדקדק בדקדוקי חוקי הקניין ודיני המקרקעין - - -
<רונית לוין שנור: כאשר מאמצים תוכנית התנתקות מהסוג שמוצעת בחבל עזה וצפון השומרון, מהסוג שמוצעת כאן כרגע שכוללת ביטול גורף של זכויות קניין, החלה על אוכלוסייה מסוימת – יהודים בחבל עזה ובצפון השומרון, ובדואים בלבד באזור הנגב – החלת הסדרי פינוי דרקוניים, הסדרי יישוב מחדש, העתקה בשלמות של קהילות.
<רונית לוין שנור: כשמחילים כאלה הוראות צריכים לאמץ גישה שמבטיחה עמידה - - -
זבולון כלפה: רק כבוד עורכת הדין, תשלימי את המיצג כי את מציגה אותו מצד קצת מוטעה.
מירי רגב: סליחה, לא, זבולון.
זבולון כלפה: בגוש קטיף אנשים ישבו בשליחות המדינה, זה היה ביישובים מוכרים ורסמיים, אין השוואה פה בכלל.
מירי רגב: זבולון, זבולון.
זבולון כלפה: הצביעות פה חוגגת.
דב חנין: אתה השוואת, אתה השוואת.
זבולון כלפה: כי זאת צביעות חוגגת.
מירי רגב: בסדר, הבנתי, הצביעות חוגגת, דב חנין.
אורית סטרוק: זו הצביעות בהתגלמותה, היא חתומה על צו לגירוש אנשים מהסביבה שלהם.
דב חנין: אין השוואה אבל אתה השוואת.
דב חנין: כאן מדובר על שטח מדינת ישראל, יש מדינה.
זבולון כלפה: נכון, וגם שם זה שטח.
דב חנין: לא, ממש לא, משום בחינה לא שטח מדינת ישראל.
זבולון כלפה: מבחינה בינלאומית גם.
דב חנין: ממש לא, לא בינלאומית ולא ישראלית.
אורית סטרוק: היא מדברת בשם האולטרה-שמאל בישראל, זה מה שהיא מדברת.
אורית סטרוק: היא חתומה על צו לגירוש אנשים.
מירי רגב: אורית סטרוק, דב חנין וזבולון קלפה, בבקשה.
טלב אבו עראר: להוציא אותם, זהו.
זבולון כלפה: אחריך.
אורית סטרוק: תכף, תירגע.
<רונית לוין שנור: אם ההשוואה הקשה לתוכנית ההתנתקות אז בוא נלמד ממנה את מה שבית המשפט והמחוקק, אתם, קבעתם כתנאים הכרחיים מינימליים לביצוע מהלך של פינוי.
<רונית לוין שנור: התנאים האלה לא מתקיימים בהצעת החוק הזאת.
<רונית לוין שנור: צריך להתאים את הצעת החוק לפחות להגנות עקרוניות או שנקבעו בחוק היישום או הוחלטו או נקבעו על ידי בג"ץ בביקורת השיפוטית שלו על החוק.
<רונית לוין שנור: התועלת או חוסר התועלת של החוק זה לא עניין שלנו אבל נראה לנו שכל עוד הצעת החוק לא מנצלת את ההזדמנות הזאת, הזדמנות יקרה מפז, הכישלון יהיה לרעת כולנו.
מירי רגב: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים, 3 דקות לרשותך.
נסים זאב: זה הרבה.
נסים זאב: אני חושב שהמאבק עם הבדואים הוא מאבק עקרוני, הוא לא עניין שיש בעיית דיור.
נסים זאב: הרי הממשלה בעצם נותנת את הפתרונות, הולכת לקראתם מעל ומעבר, ואני סומך על מר בגין, חבר הכנסת והשר לשעבר, התקיימו דיונים, אני יודע ששנים רבות היו מגעים עם כל מיני פורומים.
נסים זאב: הם לא רוצים להתפנות, לא בכוח ולא בטוב ולא בכספים, רוצים להישאר באדמות ובקרקעות.
נסים זאב: אני אומר, מצד אחד יש בעיה לפנות בכוח, אנחנו מודעים לבעיה הזאת כי יכול להיות פה מין מאבק אולי מיותר, אבל מאידך גיסא, מה בעצם הממשלה יכולה לעשות?
נסים זאב: אם הממשלה נותנת את הפתרונות לאותם, כפי שאמרה הגברת הנכבדה, שהם היו עוד לפני 60 שנה, ואנחנו מסכימים עם זה, אלה שהיו, אלה שהיו, אז בוודאי צריכים שמי שמביא הוכחת בעלות או קרוב להוכחת בעלות, צרך למצוא את הפתרונות.
נסים זאב: אבל אלה שמשתלטים, גם בימים אלה וגם בשנים האחרונות, כדי לקבוע עובדות שאנחנו בשטח ואנחנו נהיה במסגרת הפינוי ונקבל את הפיצוי שלנו בעתיד - - -
טלב אבו עראר: אין כאלה.
נסים זאב: אם אין אני לא יודע, אני לא קובע.
נסים זאב: אבל אני אומר אם יש כאלה.
מירי רגב: אל תתייחס, אל תתייחס כרגע לתגובות מהקהל, תגיד את עמדתך.
נסים זאב: הרי אנחנו רואים את זה כמעט יום יום.
טלב אבו עראר: אני לא קהל, אני חבר כנסת.
מירי רגב: חברי כנסת זה גם קהל.
נסים זאב: אנחנו רואים את זה כמעט יום יום, איך שכל יום קמים עוד אוהלים ועוד פחונים כאלה ואחרים ומתקרבים יותר לכבישים הראשיים.
נסים זאב: מה שלא ראית בשנה שעברה אתה רואה את זה השנה, מה שלא ראית לפני שנתיים ושלוש – פשוט מתרבים באלפים.
נסים זאב: כן ירבו, אין לנו שום בעיה עם הבדואים - - -
חנא סוייד: רק שלא יתקרבו לציוויליזציה.
נסים זאב: אומרים בערבית אללה יח'ליהון, אין לנו בעיה עם זה.
מרב מיכאלי: אין לנו בעיה עם ריבוי בכלל אתה מתכוון.
נסים זאב: אבל לשדוד קרקע מדינה בצורה של אחיזה, זה לא בסטות של מחנה יהודה, זה שיהיה לכם ברור.
נסים זאב: ולכן אני חושב שאחרי שמר בגין עשה את העבודה הנפלאה במשך כל כך הרבה שנים, הביא פתרונות והממשלה בעצם אימצה את החוק הזה, יכול להיות - - -
מירי רגב: אמרת שאתה אפילו לא תנצל את ה-3 דקות.
נסים זאב: אני לא ניצלתי.
מירי רגב: ניצלת.
נסים זאב: סליחה, אין לי שעון, אני טעיתי.
מירי רגב: בבקשה, משפט סיכום.
נסים זאב: אז אני סיימתי אם ככה.
מירי רגב: התייחסות של השר לשעבר בגין, לאחר מכן ההתנהלות של הדיונים הבאים ורשימת הדוברים שנרשמה, מי שלא נרשם עד רגע זה, מרגע זה נגמרו ההתייחסויות הכלליות.
מירי רגב: השר בגין לשעבר בבקשה.
זאב בנימין בגין: תודה, גברתי היושבת-ראש.
<קריאה: הוא לא בגין לשעבר, שר לשעבר.
מירי רגב: לא, השר לשעבר.
דב חנין: הוא תמיד יהיה בגין.
מירי רגב: הוא תמיד יהיה בגין, ואנחנו גאים בבגין.
זאב בנימין בגין: אני שוב מודה לך, גברתי היושבת-ראש.