GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<תמר מגדל: אנחנו תומכים בנוסח הסעיף עם הסימנים הצהובים ללא הסימנים הירוקים.
<תמר מגדל: אני רוצה להסביר.
<תמר מגדל: בניגוד למה שאמר חברי, עו"ד נתן מאיר, אין כאן שיק פתוח.
<תמר מגדל: תראו כמה בלמים יש בנוסח הסעיף כפי שהוא מנוסח כיום.
<תמר מגדל: מדובר על פרויקטים של תשתית בעלי חשיבות לאומית.
<תמר מגדל: גם אחר-כך מדובר על זה שזה בפרויקט בתכנית מאושרת.
<תמר מגדל: אח"כ שר הפנים צריך להחליט.
<תמר מגדל: אנחנו חס וחלילה לא חושדים בשר הפנים שיש לו שיקולים ושיק פתוח.
<תמר מגדל: גם אחרי ששר הפנים חושב שזה ראוי ופנו אליו קונקרטית בכל פרויקט ופרויקט, צריך לבקש את אישור המועצה הארצית.
<תמר מגדל: מי יושב במועצה הארצית?
<תמר מגדל: זה לא רק גופי התשתיות.
<תמר מגדל: יושבים שם נציגי הממשלה, לרבות אותם גופים ירוקים, שאם יש הסתייגות שהיא רלוונטית לדבר הזה, יכולים להביע את התנגדותם ולתת המלצה שהיא שלילית.
<תמר מגדל: גם כשבאים לסלול כביש, ולמרות שזה פטור מהיתר בנייה, אנחנו לא פטורים מהכול.
<תמר מגדל: לכל הגופים האלה, בין אם אתה נמצא, כמו כביש 6, במסגרת תכנית מתאר ארצית ובין אם אתה במסגרת תכנית ות"לית ובין אם אתה במסגרת תכנית דרך, יש צוותים שמאשרים את התכניות המפורטות לביצוע.
<תמר מגדל: בכביש 6 זה נקרא צוות מלווה של כביש 6 והוא סטטוטורי.
<תמר מגדל: בוות"ל יש את ועדת המשנה לאישור מסמכים מפורטים ובוועדה המחוזית יש גם צוותים מלווים.
<תמר מגדל: הכול עובר בקרה.
זבולון כלפה: לכן, מה?
<תמר מגדל: לכן לא צריך להוסיף על הסעיפים האלה עוד שלייקס, עוד הערות ועוד סייגים.
<תמר מגדל: הסעיף כמו שהוא מנוסח בלי הירוק הוא מספק.
<תמר מגדל: לא צריך עוד בלמים לסעיף הזה.
זבולון כלפה: הגברת ממקורות יצאה.
<אורי זרובבל: אני מעמותת האדריכלים.
<אורי זרובבל: אני מתייחס לסעיף קטן 3, השר קבע.
<אורי זרובבל: התוספת בירוק היא תוספת שביקשנו אותה.
<אורי זרובבל: אני אזכיר כמה מקרים.
<אורי זרובבל: לא צריך להיות מבנה זמני או מעשה זמני לחמישה חודשים.
<אורי זרובבל: גשר התאורה בהר הרצל נעשה כל שנה ובלילה אחד הוא עשה אסון.
<אורי זרובבל: חייבים להיות סייגים וכל עמוד תאורה צריך להיות מבוקר באיזה מנגנון של חישוב סטטי ודברים כאלה.
זבולון כלפה: אנשי משרד הפנים, לאט לאט הפכנו את הירוק לצהוב.
<בינת שוורץ: אני רגע רוצה להכניס את עצמנו לעולם התשתיות המודרני.
<בינת שוורץ: קודם כל, התשתיות ובוודאי ביצוע תשתיות מבוססות טכנולוגיה.
<בינת שוורץ: הטכנולוגיה מתקדמת בקצב אדיר.
<בינת שוורץ: שניים, מדינת ישראל הולכת להרבה יותר פרויקטים שהם Privet Public Partnership ביחד עם השוק הפרטי.
<בינת שוורץ: השוק הפרטי הוא לפעמים מממן, לפעמים הוא מבצע, לפעמים הוא מתחזק, תלוי באיזה הקשרים.
<בינת שוורץ: אבל, בד"כ הוא מחויב בהקמה.
<בינת שוורץ: ואז נוצר מצב בעולם התשתיות שבו המדינה מתכננת, אבל מי שבא לבצע הוא גוף פרטי שלא היה שותף לתכנון.
<בינת שוורץ: בדרך-כלל הוא בא עם רעיונות הרבה יותר טובים.
<בינת שוורץ: כולם מסכימים שהם מקצרים את הליך הביצוע.
<בינת שוורץ: יש לו אינטרס לקצר את הליך הביצוע.
<בינת שוורץ: לפעמים הם גם מוזילים אותם.
<בינת שוורץ: יש אינטרס למדינה אז היא מקבלת הצעות יותר זולות.
<בינת שוורץ: בעולם הזה, גם התכניות המודרניות שאנחנו מאשרים, ואישרנו לאחרונה את התכנית של קו ה1 לרכבת, ברמה הכי גבוהה, ברמה הארצית, עם כל האלמנטים שחשבנו שהם נדרשים להיות זמניים.
<בינת שוורץ: הנה, שכחנו משהו או לא התייחסנו למשהו.
<תומר רוזנר: כן, אבל זה חריג.
<בינת שוורץ: זה לא חריג כי בכל תכנית מודרנית, כל תכנית לתשתית, ברגע שהיא עוברת לידיים של קבלן פרטי, הוא מציע הצעות שהן טובות לכולם.
<בינת שוורץ: מי שבודק את ההצעות האלה זה הגוף מטעם המדינה המוסמך על התשתית ואז הוא מוצא את עצמו עומד מול שוקת שבורה.
<בינת שוורץ: הוא עכשיו רוצה לאפשר לקבלן להשתמש בסוג מסוים של עבודות זמניות שהוא עצמו לא חשב עליהן בתכנית.
<בינת שוורץ: הוא חושב שזה מצוין וזה טוב לציבור ולמדינה כי זה מקצר את הקמת התשתית ועכשיו אי-אפשר כי צריך תכנית.
<בינת שוורץ: זה לא חריג.
זבולון כלפה: אחרי כל ההקדמה הארוכה שלך כרגע, אולי צריך לעשות פעולה פשוטה.
זבולון כלפה: מנהל התכנון יעשה גוף של בקרה ופיקוח ולהוציא גם את התכנון לגורמים פרטיים ואז פתרנו את כל הבעיה.
<בינת שוורץ: אגב, זה קורה.
<בינת שוורץ: גורם פרטי.
<בינת שוורץ: למשל, גורם פרטי שמקים תכנית כוח פרטית.
<בינת שוורץ: הוא הגורם הפרטי, הוא קיבל רישיון מטעם המדינה והוא יודע.
<בינת שוורץ: אבל, ברוב המקרים הגורם הפרטי עוד לא יודע שהוא יזכה במכרז לביצוע.
זבולון כלפה: לכן נעשה מכרז תכנון וביצוע.
זבולון כלפה: זאת אומרת, לא ננתק בין שתי היחידות כי ההיגיון ברור.
<בינת שוורץ: יש יתרונות לכאן ולכאן.
זבולון כלפה: אבל אם את משאירה בידייך את הפיקוח, ממילא את דואגת שבסוף יוצא פה מוצר.
זבולון כלפה: כמו שאת אומרת, הוא מביא את ניסיון החיים שלו בהתמודדות בשטח והוא מקצר טווחים ומוצא פתרונות יצירתיים כאלה ואחרים.
<בינת שוורץ: אני אסביר לך, אדוני היושב ראש.
<בינת שוורץ: למשל, אם רכבת ישראל היתה מכניסה יזם בשלב התכנון, שלב התכנון במדינת ישראל ידוע באי-ודאות עצומה שהוא כולל בתוכו והוא ידוע בהתמשכות ההליכים, זה יעלה למדינה הרבה יותר יקר להכניס את היזם בשלב התכנון.
<בינת שוורץ: היא מכניסה אותו לעולם של אי ודאות.
<בינת שוורץ: לכן המדינה, בתפישה שלה אומרת שכל זמן שהליך התכנון כרוך בכל-כך הרבה אי ודאות, אז אני מתכננת ואז אני יוצאת למכרז ביצוע, כדי להקטין את המחיר למשק.
<בינת שוורץ: הרבה פעמים, בשל חוסר זהות בין המתכנן לבין המבצע, עם רעיונות שיעזרו לתשתית, אנחנו נדרשים לסעיף הזה.
<בינת שוורץ: אני חוזרת ואומרת, זה לא במקרים חריגים.
<בינת שוורץ: חשוב לי להגיד עוד משהו.
<בינת שוורץ: הרמה של התכניות לא תרד בעקבות הסעיף הזה.
<בינת שוורץ: קשה מאוד להוריד רמה של תכניות וגם אף אחד לא רוצה להוריד את הרמה של התכניות.
<בינת שוורץ: מדיניות התכנון היא שתכנית צריכה לכלול הכול כי זאת הוודאות האמיתית.
<בינת שוורץ: תכנית נותנת ודאות.
<בינת שוורץ: אבל, אנחנו מכירים במגבלות שלנו ובחולשות שלנו ואנחנו חייבים להכיר בהם.
<בינת שוורץ: הסעיף הזה נותן מענה.
<בינת שוורץ: בעולם של תשתיות, כמו שתיארתי קודם, שהמבצע הוא שונה מהמתכנן, זה לא חריג שאנחנו ניאלץ להשתמש בדברים האלה.
<בינת שוורץ: אני לא רוצה להכשיל את שר הפנים.
<בינת שוורץ: להגיד לשר הפנים שאלה יהיו מקרים חריגים ובעצם זה יהיה כמעט בכל תשתית משמעותית.
זבולון כלפה: בעל חשיבות זה מוסכם עליך.
<בינת שוורץ: בעל חשיבות, זה מוסכם.
<בינת שוורץ: כל הצהוב מוסכם.
<בינת שוורץ: לגבי סעיף 3 אנחנו מתלבטים.
<בינת שוורץ: תומר, אני רוצה להתייעץ איתך.
<בינת שוורץ: מצד אחד, ברור לנו מה אתה אומר כאן.
זבולון כלפה: שמעת את ההערה של איגוד האדריכלים?
זבולון כלפה: הוא השתמש פה בדוגמה מאוד נכונה מהחיים.
זבולון כלפה: הוא הביא את הדוגמה של אותו גשר תאורה בהר הרצל.
זבולון כלפה: זה ביצוע של עבודה זמנית שמחייב כן תקני איכות כאלה ואחרים.
זבולון כלפה: זאת הדרישה.
<בינת שוורץ: יש תקנים.
<בינת שוורץ: כל גוף מכיר את התקנים שלו ועובד על פיהם.
<בינת שוורץ: האם כשתנסח עכשיו צו לחתימת שר הפנים, תשכח איזה חתיכת תקן, הטלת את האחריות לבטיחות בעבודה על שר הפנים?
<בינת שוורץ: יש פה איזו מכשלה.
<בינת שוורץ: אנחנו מטילים כאן את האחריות שמוטלת על אותו גוף שמקים, כי הוא מחויב לחוקי מדינת ישראל ולכל התקנים המחייבים.
<בינת שוורץ: פתאום אנחנו מטילים אותה גם על שר הפנים.
<בינת שוורץ: אנחנו מכשילים אותו.
זבולון כלפה: אז בואו ננסח את זה אחרת.
זבולון כלפה: האחריות נשארת לא בידי שר הפנים.
זבולון כלפה: אותו מבצע עבודה הוא לא נמנע מאחריות.
<אפרת דון-יחיא: היתה כוונה לקבוע תנאים לביצוע עבודות והשימושים.
<אפרת דון-יחיא: פה הציעו להתמקד בתקני איכות וזה הקושי שלנו.
זבולון כלפה: לכן אני אומר שתנסחו משהו אחר.
<בינת שוורץ: אנחנו ננסח עם הוועדה.
<תומר רוזנר: שהביצוע יהיה כפוף לתקני בטיחות?
זבולון כלפה: העיקרון מובן.
<אורי זרובבל: רוב הרשויות המקומיות הגדולות מכירים את זה באמצעות רישוי עסקים.
<אורי זרובבל: בעיריית תל-אביב בונים קרקס לשבוע.
<אורי זרובבל: זה שונה מאשר מבנה קבוע עם טריבונה?
<אורי זרובבל: אלפי אנשים יכולים להתמוטט.
<אורי זרובבל: גשר המכביה, למשל.
<אורי זרובבל: יש להם מנגנון.
<אורי זרובבל: בדרך-כלל מקבלים את הקרקע ימים ספורים לפני האירוע ומפרקים את זה מספר ימים אחרי האירוע.
<אורי זרובבל: אפילו קצין המשטרה המחוזי - - -
זבולון כלפה: אמרתי לך שהעיסוק שלי המרכזי לפני שנים היו הפגנות גדולות.
זבולון כלפה: בתוך 48 אפשר להעמיד מפלצת ענק.
זבולון כלפה: זה מקובל?
<בינת שוורץ: העיקרון מקובל.
<בינת שוורץ: אנחנו צריכים לא תחת התנאים שקובע השר אלא כמו שאנחנו אומרים – הם יעמדו בכל התקנים.
זבולון כלפה: 4 היה בסדר, נכון?
<בינת שוורץ: אין בעיה עם 4.
זבולון כלפה: עכשיו הגענו לב'.
<בינת שוורץ: ב-ב', אין בעיה עם מקרים חריגים.
<בינת שוורץ: זה באמת יהיה מקרים חריגים.
<בינת שוורץ: זה באמת אירוע שאין לנו מושג מה הוא, הוא ברמה הלאומית והוא דחוף ולא קשור לתכנית, וצריך לעשות כל מיני שינויים בקרקע.
<בינת שוורץ: בקיצור, אני מקבלת את ב'.
זבולון כלפה: אנחנו עכשיו בתוך ב', "שאם ביצועם יותנה באישורה".
זבולון כלפה: .. גם זה פשוט.
<אפרת דון-יחיא: אנחנו רוצים נוסח קצת יותר רך.
זבולון כלפה: ברור, אין בעיה.
<בינת שוורץ: בסדר, אנחנו ננסח.
<תומר רוזנר: לא, תגידו מה אתם רוצים.
<אפרת דון-יחיא: אנחנו רוצים "בשל דחיפות לא ניתן לממשם על דרך הוצאת היתר או בהתאמה לתכנית".
<תומר רוזנר: זה לא.
<תומר רוזנר: אנחנו לקחנו את הנוסח הזה מהנוסח שאתם הצעתם לעבודות דחופות של מערכת הביטחון.
<תומר רוזנר: אמרתם שהעבודות הדחופות של מערכת הביטחון ייעשו כאשר אי-אפשר לעשות אותן במסגרת תכנית.
<תומר רוזנר: אנחנו מדברים פה על עבודות שהן קצת פחות חיוניות מעבודות של מערכת הביטחון ואין שום סיבה שהדרישות מהם יהיו פחותות מהדרישות שאנחנו דורשים ממערכת הביטחון.
<רוני טיסר: האישיו על המיזם לא על העבודות.
<אפרת דון-יחיא: הקושי שלנו הוא שלא יפרשו שלא ניתן יהיה להקים.
<אפרת דון-יחיא: תמיד ניתן להקים.
זבולון כלפה: בואו נחזור למשפט הזה.
זבולון כלפה: יועצים משפטיים תמיד משתמשים על הצד של השלילה, הם לא באים מהצד של החיוב.
זבולון כלפה: אנחנו הלכנו במטבע שלכם ולא שינינו כלום, בלי להעליב אף אחד מהיועצים המשפטיים.
<תומר רוזנר: הדגש שלנו הוא על המיזם.
<אפרת דון-יחיא: זה מאוד פשוט מה שאנחנו אומרים.
<אפרת דון-יחיא: אז במקום להגיד "להקים" נאמר "לממש".
<תומר רוזנר: בהחלט, זאת הכוונה.
<בינת שוורץ: לגבי ג'.
<בינת שוורץ: אני חושבת שכל הרעיון של סעיף ב' זה הדחיפות.
<בינת שוורץ: דחיפות זה יכול להיות ברמה של חודש.
<בינת שוורץ: 15 יום מתוך חודש, זה לא יכול להיות.
<בינת שוורץ: אני מציעה שהצו כאמור, בסעיף קטן א' רק בלי ב'.
<תומר רוזנר: שהשר יכול לקצר את המועד.
זבולון כלפה: זה כן.
זבולון כלפה: לתת סמכות לשר לקצר את המועד במקרה הצורך.
<בינת שוורץ: בסדר.
<אלי בן ארי: היות והאופן שבו מנהלת מנהל התכנון, שאמורה להציג את האינטרסים התכנוניים כולם, אומרת שיבוא יזם חדש ויגיד שיש לו דרך הרבה יותר טובה לבצע אותו.
<אלי בן ארי: יכול להיות שהדרך הזאת כרוכה בלקיחת שדה שומם והפיכתו לשטח התארגנות שלא חשבו עליו קודם.
<אלי בן ארי: מאוד יכול להיות גם, שאותו שדה שנראה שומם באוגוסט בחורף הוא שדה הכלניות הכי פורח בנגב.
<אלי בן ארי: השאלה, האם הם מוכנים, לאור העובדה שמציגים את זה כל הזמן כאילו מדובר בדברים לא כל-כך דברים שלא חשבנו עליהם, האם הם מוכנים שלא להחיל את זה על שטח פתוח שלא נכלל בתחום התכנית קודם.
<אלי בן ארי: בשטח פתוח יש אינטרסים אחרים.
<אלי בן ארי: אולי הפרויקט יהיה יותר טוב אבל דברים אחרים יהיו הרבה יותר גרועים.
זבולון כלפה: אם כך, אתה מעקר מתוכן את הכול.
זבולון כלפה: בסופו של דבר, פרויקטים של תשתית, גם תת קרקעית וגם עילית, הם ברוב רובם של המקרים עוברים בשטחים פתוחים.
<אלי בן ארי: אבל פה מדובר על לקיחת שטח שהיה אמור להיות דרך זמנית ולהפוך אותו למפעל בטון.
זבולון כלפה: לא דיברנו על דברים כאלה.
<אלי בן ארי: אני מדבר על שטח פתוח לצד התכנית.
<אלי בן ארי: אולי יש לו ערך שאף אחד לא יכול להתייחס אליו וזאת קצת בעיה.
<אלי בן ארי: השאלה, האם יהיו מוכנים לצמצם קצת את הפגיעה המאוד קשה בקניין שההוראה הזאת מכילה.
<נועה אורבך: הסכמת רשות מקומית.
זבולון כלפה: זה כולל בתוכו כבר את הדבר הזה.
זבולון כלפה: אני מציע שתעבדו יותר עם הרשויות המקומיות.
זבולון כלפה: תפתרו לכם הרבה מהבעיות.
<נועה אורבך: סמוך עלינו קצת.
<אלי בן ארי: אנחנו סומכים ועובדים אבל לא תמיד גם הם יודעים מה קורה.
<תומר רוזנר: אני רוצה להסביר לגבי מקרים חריגים בסעיף א'.
<תומר רוזנר: הנאום שלך היה מצוין והוא גם נכון לכל קבלן שמבצע עבודות בנייה אחרות על קרקע המדינה.
<תומר רוזנר: המדינה מתכננת, המנהל מתכנן ויש פער בין המתכנן לבין המבצע.
<תומר רוזנר: גם אצל אותם קבלנים, שלא מבצעים תשתיות יש התפתחויות טכנולוגיות.
<תומר רוזנר: נכון שבתשתיות זה יותר מורכב, אבל את הפער הזה בין התכנון לביצוע, קיים גם בעבודות בנייה קונבנציונאליות שאינן דווקא עבודות תשתית.
<תומר רוזנר: לכן, אני לא בטוח שזה נכון.
<תומר רוזנר: אני חושב שיש סכנה גדולה מאוד בכך שגופי תשתית יקלו ראש בהכנת התכניות כי הם ידעו שאם זה לא חריג וזאת שגרה, אז הם יכולים לא להתייחס לנושאים כאלה ולא לחשוב טוב טוב מראש.
<תומר רוזנר: אני אומר שצריך להכיר במגבלות, צריך להכיר באפשרות ששכחו משהו, או שצצה טכנולוגיה חדשה שלא חשבו עליה, אבל זה לא יכול להיות דרך המלך.
<תומר רוזנר: הדבר הזה צריך להיות במקרים יוצאי דופן.
זבולון כלפה: דבר דבור על אופניו.
<בינת שוורץ: אני חושבת שכל תכנית גדולה, כל מגה תכנית שאנחנו נאשר מהיום והלאה, תידרש באופן כזה או אחר.
<בינת שוורץ: אנחנו נעשה את זה ב רמה הכי גבוהה.
<בינת שוורץ: כמו שאמרתי, מי שמאשר את התכנית ומי שמנחה את הכנת התכנית זה לא אותו גוף תשתית אלא זה מוסד תכנון.
<בינת שוורץ: למוסד תכנון יש דרישות והוא שומר עליהן.
<בינת שוורץ: עדיין אני חושבת שיש סיכוי גדול שכל מגה פרויקט יידרש לסעיף הזה.
<בינת שוורץ: לכן אני חושבת שזה להכשיל את שר הפנים ולכתוב לו שזה במקרים חריגים, כי הוא יצטרך להתפתל ולהגיע כל פעם למה זה מקרה חריג ולמה זה מקרה חריג.
<בינת שוורץ: כל המגבלות שנמצאות פה כבר מבטאות את זה.
<בינת שוורץ: יש תכנית אבל היא לא חשבה על זה.
זבולון כלפה: אנחנו נעשה כך: לגבי מקרים חריגים מתוך מחווה ורצון טוב אנחנו מוחקים את שתי המילים.
זבולון כלפה: לגבי כל שאר ההסכמות, מה שדיברנו דיברנו.
זבולון כלפה: אני מודה לכם על שיתוף הפעולה ועל גיבוש הדברים.
זבולון כלפה: הוספנו את ההערה בסעיף ג', סמכות השר לקצר במקרים חריגים.
זבולון כלפה: "במקרים חריגים יהיה בסמכות השר לקצר את המועד.
זבולון כלפה: " תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
מירי רגב: אני פותחת את ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בדיון היערכות – פייגלין, אתה מפריע לי, רות, את מפריעה לי - - -
רות קלדרון: אנחנו בעדך, מירי.
רות קלדרון: יישר כוחך על הישיבה הקודמת.
מירי רגב: חברים, אנחנו מקיימים דיון – שהוא המי יודע כמה – בעניין תפילת יהודים בהר הבית, עליית יהודים להר הבית.
מירי רגב: לגבי התפילה אני מחכה לתשובת שרת המשפטים.
מירי רגב: אחרי החג נקיים דיון עם שרת המשפטים בעניין האפליה בין אזרחים במדינת ישראל.
מירי רגב: זכותם לעלות ולהתפלל במקומות המקודשים להם.
מירי רגב: כפי שאמרתי, אני מאמינה וחושבת שזכות כל אחד, ודאי אזרח במדינת ישראל, להתפלל במקומות הקדושים לו, בין אם הוא יהודי, בין אם הוא מוסלמי, בין אם הוא נוצרי, והתפקיד שלנו הוא לאפשר שיעלו להתפלל בצורה ראויה ומכובדת.
מירי רגב: משום שהיהודים לא יכולים לעלות ולהתפלל בהר הבית, יכולים רק לעלות להר הבית, ומי שאומר "שמע ישראל" על הר הבית נעצר מיד, צריך לתקן את העוול הזה בצורה מסודרת, כמו שתיקנו את העוול במערת המכפלה, והנה ראינו, הפלא ופלא, שגם יהודים וגם מוסלמים מתפללים במערת המכפלה והשמים לא נפלו.
מירי רגב: משום שאני לא מקבלת תשובות בדרג המדיני – יהיה לנו בעזרת השם בשבוע הבא דיון בוועדה חסויה עם הגורמים הרלוונטיים בעניין הר הבית – אני ממתינה לתשובת שרת המשפטים ואחרי חנוכה נקיים דיון בעניין הזה.
מירי רגב: הדיון היום הוא דיון נקודתי, לראות כיצד משטרת ישראל נערכת לאפשר ליהודים לעלות להר הבית.
מירי רגב: לא להתפלל בהר הבית בשלב זה – לעלות להר הבית.
מירי רגב: כפי שאנחנו דואגים שברמדאן יעלו המוסלמים להר הבית, יוכלו להתפלל בהר הבית וכל אחד יוכל להתפלל בחגים הקדושים לו במקומות הקדושים לו, כך אני רוצה שגם יהודים יוכלו לעלות בחנוכה להר הבית.
מסעוד גנאים: שוויון...
מירי רגב: לא עשינו דיון הערכת מצב ותחקיר על מה שהיה בסוכות, ויש לנו מה ללמוד מסוכות.
<אבי ביטון: האם אני יכול להגיד משהו לפני כן?
מירי רגב: בבקשה, כבוד השוטר.
<אבי ביטון: אני מפקד מרחב דוד.
<אבי ביטון: אני עוד פעם אומר בפורום הזה שמשטרת ישראל לא תפרט את ההיערכות שלה בהר הבית.
מירי רגב: אין לי שום בעיה שלא תפרט את ההיערכות, אני גם לא רוצה.
מירי רגב: לא שמעת אותי אומרת את זה.
מירי רגב: אני רק רוצה שתגיד לנו כיצד אתה מאפשר ליהודים לעלות להר הבית, זה הכול.
<אבי ביטון: כדי להגיד כיצד אני מאפשר למבקרים בכלל לעלות להר הבית, אני צריך לפרוס את ההיערכות המבצעית.
<אבי ביטון: ההיערכות המבצעית כוללת גם את התחום הסמוי והתחום הגלוי ואני לא הולך לפרט את זה.
מירי רגב: לא רוצה שתפרט.
<אבי ביטון: אני כבר אומר שבפורום הזה אני לא הולך לפרט את ההיערכות המבצעית.
מסעוד גנאים: אני וחבר הכנסת טלב יכולים לצאת.
<אבי ביטון: זה לא קשור אליכם.
מירי רגב: אני לא רוצה שהוא יפרט.
מירי רגב: אני לא מתכוונת שתפרט, אבל אני מתכוונת שתגיד פה מה שאומר המפכ"ל ומה שאומר הממ"ז ומה שאומר השר, שאתה תאפשר כניסה של יהודים בחג להר הבית.
מירי רגב: ברור שזה כפוף להערכת מצב.
מירי רגב: כולנו אומרים אמן, שלוש פעמים אפילו.
רות קלדרון: לא על הר הבית.
מירי רגב: נפתח את הדיון ולאחר מכן תתייחס.
מירי רגב: בבקשה, יהודה גליק ולאחר מכן חבר הכנסת זבולון קלפה.
יהודה גליק: כבוד היושבת-ראש, כבוד חברי הכנסת, מכובדי, מסעוד, שולי, משה, רות, זבולון וטלב - - -
מירי רגב: זה על חשבון שלוש הדקות שלך, יהודה.
יהודה גליק: בכל אופן, גברתי, אנחנו עומדים בפני חג החנוכה.
יהודה גליק: חג החנוכה מסמל, עבורי בכל אופן, חג שבו היהודים עמדו על זכותם לחופש ולשוויון.
יהודה גליק: אני מניח שכל מה שאני אומר, אני אקבל תמיכה של החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון בכנסת.
יהודה גליק: בכל אופן, לפני כחודש בירכתי פה את מפקד המרחב כשהוא נכנס לתפקיד שלו.
יהודה גליק: מאוד שמחתי שהוא נכנס.
יהודה גליק: לצערי מיום שהוא נכנס לתפקידו גילינו אדם אחר שלא הכרנו, ואנחנו מזהים עוינות של המשטרה כלפי יהודים שעולים להר הבית.
יהודה גליק: אני אביא דוגמה מהבוקר.
יהודה גליק: הבוקר הגיעה קבוצה "ענקית" של יהודים, שבעה יהודים.
יהודה גליק: נכנסו ארבעה, אמרו: רגע, שלושה יחכו, אתם תחכו עד שהארבעה יצאו.
יהודה גליק: הם נאלצו לחכות שעה וחצי.
יהודה גליק: בדידי הווה עובדא, בשבוע שעבר נאלצתי לחכות לשני אנשים.
יהודה גליק: הגעתי בשבע בבוקר, חצי שעה לפני שנפתח ההר, נאלצתי לחכות שעתיים פעמיים.
יהודה גליק: וכל זה מסיבה אחת פשוטה, שיש לי כיפה על הראש.
יהודה גליק: גברתי, את אפילו ראית את זה במו עיניך.
יהודה גליק: לפני שבוע באת לבקר, לא בתוך הר הבית.
יהודה גליק: אנחנו, אגב, מחכים שתבואי לבקר עם הוועדה בהר הבית.
יהודה גליק: אצל הבדואים ביקרת, אנחנו מחכים שתבואי גם להר הבית.
יהודה גליק: ביקשתי ללוות אותך לשער הכותנה, מקום שאני נמצא בו עשרות פעמים בחודש.
יהודה גליק: אמרו: לא, אתה תחכה בצד, היא תתקרב, מסיבה אחת פשוטה, יש החלטה של המשטרה להשפיל אותנו, היהודים הדתיים.
יהודה גליק: גברתי, השתנו הכללים - - -
מסעוד גנאים: כי אתה מסוכן.
יהודה גליק: אני מבקש, תן לי לסיים.
מירי רגב: גנאים.
יהודה גליק: מסעוד, אתה חבר יקר שלי, ואני מבטיח לא להפריע לך.
יהודה גליק: הקמנו לאחרונה את המיזם לחופש יהודי בהר הבית, הליב"ה – המיזם לחופש יהודי בהר הבית, שבא להגיד משהו אחד.
יהודה גליק: אולי זה יפתיע חלק מהאנשים שיושבים כאן.
יהודה גליק: גברתי, במדינת ישראל גם יהודים הם בני אדם, גם ליהודים מותר שיהיו זכויות.
יהודה גליק: אנחנו לא מדברים על פגיעה באף אחד, אנחנו מדברים על כבוד לבן אדם כבן אדם.
יהודה גליק: בחג החנוכה צפויים להגיע מאות יהודים להר הבית.
יהודה גליק: אם יכניסו אותם שניים-שניים וחמישה-חמישה, בין אם מר ביטון יחשוף פה את תוכניותיו ובין אם לא, אם הוא יבוא ויאמר לנו מה שנאמר בסוכות – לפני חג הסוכות היה פה מפקד המחוז, התחייב שבחג סוכות כל היהודים שרוצים יוכלו להיכנס.
יהודה גליק: 200 ילדים יצאו מהבית שלהם, מרמת-הגולן ומהנגב - - -
<רינה אהרונוב-אריאל: 300.
יהודה גליק: 300, סליחה, הגיעו למפח נפש.
יהודה גליק: למה אי-אפשר להיכנס?
יהודה גליק: כי יש מצעד ירושלים.
יהודה גליק: צעדת ירושלים תוכננה חודשים לפני וגם עליית הילדים תואמה עם המשטרה, וחברת הכנסת שולי מועלם הזכירה את זה בוועדה פה.
יהודה גליק: נייט.
יהודה גליק: סיבה אחת פשוטה, יהודים בהר הבית הם לא בני אדם, ואם יש להם כיפה - - -
מירי רגב: יש לך עוד עשר שניות לסיים.
יהודה גליק: אני אתן לך עודף שתיים.
יהודה גליק: לפני שבוע עלה בחור שנמצא פה בשם תום ניסני להר הבית, הוא עלה בלי כיפה, הכול היה נהדר, באמצע ההר הוא החליט לשים כיפה, מאותו רגע הוא הפך להיות האיש הכי מסוכן במדינה.
מירי רגב: תודה, יהודה.
יהודה גליק: אני מסיים במשפט הזה.
יהודה גליק: אני מעולם לא עולה להר הבית, לא כדי להפריע לאף אחד, לא כדי להציק לאף אחד, וגם, חברת הכנסת קלדרון, לא כדי להשתכר, אני עולה להר הבית כדי להתייחד עם בוראי.
רות קלדרון: אתה מתפרנס מהר הבית.
מירי רגב: מותר לו.
<קריאה: לא לפגוע בפרנסה של בן אדם.
יהודה גליק: מותר לי להתפרנס כמו - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שלקיחת הדיון לפרנסה, אין לה מקום פה.
מירי רגב: יהודה, סיימת את הדברים שלך.
יהודה גליק: אני מבקש לומר שיפסיקו להתייחס אלי כאדם עוין ויפסיקו להכפיש אותנו ולעשות לנו דמוניזציה.
יהודה גליק: אנחנו רוצים לעלות, וכל היהודים יבואו להר הבית, מאות היהודים, והמשטרה תיערך לקבל אותם בהר הבית.
מירי רגב: לאחר מכן – תנועת נשים ופייגלין.
זבולון כלפה: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש, קודם כול, אני מוחה על העניין, אני לא חושב שעלייה להר הבית זה עניין פרטי של איש כזה או אחר, לא משנה מה שמו, לא משנה מיהו ולא משנה אם יש לו כיפה או אין לו כיפה.
זבולון כלפה: זה עניין לאומי.
זבולון כלפה: לא יעלה על הדעת שבמדינת היהודים, כבוד מפקד מרחב דוד, תיחסם האפשרות להגיע למקום המקודש ביותר לדת היהודית לאורך שנים באצטלה של – איך אתם קוראים למושג הזה?
שולי מועלם-רפאלי: הערכות מצב.
זבולון כלפה: הערכות מצב.
זבולון כלפה: משום מה הערכות מצב לאורך עשרות בשנים לא משתנות.
זבולון כלפה: זה נראה קצת תמוה בעיני.
זבולון כלפה: לא יכול להיות שגורמים שמסוגלים ויכולים לבצע פעולות מורכבות ומסובכות ביותר לא יכולים לבצע פעולה כל-כך פשוטה.
זבולון כלפה: הגיע הזמן אחת ולתמיד לשנות את הנוסחה הזאת.
זבולון כלפה: יהודים שרוצים לעלות להר, הדרך צריכה להתאפשר להם, הזכות צריכה להינתן להם בצורה מסודרת.
זבולון כלפה: לאף אחד אין שום כוונה להרע ולהפריע לסדר הציבורי, ואני בטוח שניתן למצוא את הפתרונות אם רוצים בדבר הזה.
זבולון כלפה: אלא מה?
זבולון כלפה: כמו הדוגמה שתיאר פה קודם הרב גליק, בעיני זה נראה תמוה.
זבולון כלפה: אתה מבין את המשמעות של 300 ילדים שבאים מהנגב ומהגליל, נוסעים שעה וחצי או שעתיים, מגיעים לירושלים ובסוף כשהמושא של כל הסיור או הטיול שלהם באותו יום היה עלייה להר, זה נמנע מהם?
זבולון כלפה: בעיני זה נשמע דבר פסול לחלוטין.
זבולון כלפה: חייבת להימצא הדרך.
זבולון כלפה: לא ייתכן.
זבולון כלפה: אי-אפשר להסתפק בתשובות בכל פעם – הערכות מצב.
זבולון כלפה: חייבים למצוא פתרון.
זבולון כלפה: אם הערכות המצב היו מעת לעת גם מראות על פתרונות נוספים ואחרים, הייתי אומר שזה לגיטימי.
זבולון כלפה: אבל אם לאורך שנים הערכות המצב לא מאפשרות עלייה להר ליהודים, בדגש על יהודים דתיים, יש בעיה בהערכות מצב.
זבולון כלפה: יכול להיות שצריך לחשוב טיפה, אולי לגוון את הצוות של הערכות המצב.
מירי רגב: תנועת נשים למען המקדש.
מירי רגב: בבקשה, נציגתם.
מירי רגב: שלוש דקות בפנייך, ואחריך – חבר הכנסת פייגלין.
מירי רגב: בבקשה, רינה.
<רינה אהרונוב-אריאל: אנחנו פה כדי להשמיע קול על דברים די חדשים שקרו רק לאחרונה וחשוב לי לשתף בזה כי הפתרון חייב להיות ברמה של מדיניות וחקיקה.
<רינה אהרונוב-אריאל: הנושא הראשון.
<רינה אהרונוב-אריאל: אני מדברת על התור שקודם לעלייה ומה שקורה בעמדת הבידוק.
<רינה אהרונוב-אריאל: הרבה פעמים אנחנו עולים, יש קבוצה של מאות תיירים שמגיעה עד שער האשפות.
<רינה אהרונוב-אריאל: עד עכשיו המדיניות היתה שאנחנו, הקבוצות הגדולות של חמש נשים, שבע נשים, עשר נשים, עלינו כי ההמתנה שלנו היתה בכניסה לעמדת הבידוק.
<רינה אהרונוב-אריאל: הנוהל הוא שתיירים עולים, אנחנו מחכים לליווי המשטרתי.
<רינה אהרונוב-אריאל: לאחרונה – זה חזר בעלייה שלי לפני שבועיים ולפני כן – נוצרה מציאות שמדריכי תיירים מאוד כועסים על זה.
<רינה אהרונוב-אריאל: להערכתי אולי יש פה משהו מתוכנן, אני לא יודעת, זה קרה יותר מפעם אחת.
<רינה אהרונוב-אריאל: מתסיסים את התיירים שבכלל לא יודעים במה מדובר.
<רינה אהרונוב-אריאל: באירוע האחרון היה מקרה שגלש לאלימות.
<רינה אהרונוב-אריאל: מדריך תיירים אחד פיזית אחז בי בחוזקה, כמעט הלכה שם תגרה לא נורמלית, ברוך השם שעצרנו את זה.
<רינה אהרונוב-אריאל: אחותי הגיעה כעולה עם תאומים והיה שם סיפור שהתיירים חסמו את התאומים, תאום אחד כמעט נחנק.
<רינה אהרונוב-אריאל: היא היתה צריכה להעיף אותם מעל האנשים.
<רינה אהרונוב-אריאל: היה סכסוך.
<רינה אהרונוב-אריאל: נשים שאתי אמרו:
<רינה אהרונוב-אריאל: אנחנו לא עולות בצורה כזאת.
<רינה אהרונוב-אריאל: מה הפתרון שלנו?
<רינה אהרונוב-אריאל: אנחנו בטח לא רוצים להתסיס, בטח לא רוצים לגרום למצב שתייר שעולה בפעם הראשונה זה מה שהוא פוגש, את היהודיות ההזויות.
<רינה אהרונוב-אריאל: צריך ליצור תור לתיירים, תור ליהודים, עד שהנושא של הרחבת השער ייסגר כמו בכניסה לשדה תעופה.
<רינה אהרונוב-אריאל: לא יכול להיות שנחכה בסוף התור שעה ואז נחכה עוד שעה.
<רינה אהרונוב-אריאל: בעלייה האחרונה המתנו כשעה, והעמדה של המשטרה היתה שיש קבוצה של יהודים שנמצאים בהר.
<רינה אהרונוב-אריאל: אנחנו מקיימים מדי שבוע עלייה אחת לפחות של נשים, זאת אומרת, אנחנו מגיעים לממוצע של חמש-שש עליות.
<רינה אהרונוב-אריאל: אי-אפשר שאישה שמגיעה מרמת-הגולן, יוצאת ב-05:30 אחרי התארגנות משפחתית של שבוע, לא תוכל לעלות ותצטרך להמתין 40 דקות, ואז הסיור בהר היה סיור של 20 דקות.
מירי רגב: עוד דקה.
<רינה אהרונוב-אריאל: כשאנחנו נמצאים למעלה יש קבוצה של נשים ערביות, שהיום אני רואה בהם גורם מתסיס.
<רינה אהרונוב-אריאל: בעבר זה התחיל מזה שהן למדו במעגלים סגורים, בעליות האחרונות אנחנו עדים יותר ויותר לזה שהן מתרכזות לידינו וצועקות בקולי קולות.
<רינה אהרונוב-אריאל: אנחנו מנסים להנחות את הנשים שלנו: אתן עולות לתפילה, להתבודדות, להתייחדות, לא יודעת איך לקרוא לזה, לא לפרובוקציה.
<רינה אהרונוב-אריאל: אי-אפשר לקחת אחריות שמחר לא יקרה משהו.
<רינה אהרונוב-אריאל: בעלייה האחרונה הרגשתי מאוימת, נשים הגיעו אלי בטווח קרוב, צעקו "אללה אכבר", צעקו צעקות בערבית שאני לא יודעת מהן.
<רינה אהרונוב-אריאל: היתה תחושה של איום, שעוד רגע משהו הולך להידלק, וצריך לתת עליהן את הדעת.
<רינה אהרונוב-אריאל: משפט אחרון זה בנושא עליית יהודים.
<רינה אהרונוב-אריאל: אנחנו רוצים לארגן עליות ילדים, יש לנו היענות גדולה.
<רינה אהרונוב-אריאל: אנחנו לא רוצים לחשוף ילדים למציאות שתיארתי.
<רינה אהרונוב-אריאל: אנחנו רוצים שעליות הילדים יהיו מסודרות.
<רינה אהרונוב-אריאל: לילד מגיע לעלות בנחת, הוא לא צריך להיחשף למורכבות.
<רינה אהרונוב-אריאל: צריך לפתוח את האפשרות שנשים וילדים, ודאי גם גברים, אבל אני מדברת על הפלח שלנו, יוכלו לעלות בלי כל התסיסה לפני ובלי כל האיכס.
<רינה אהרונוב-אריאל: לא באנו בשביל זה, באנו רק למטרה אחת.
<רינה אהרונוב-אריאל: תודה רבה.