GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה זלמן פייגלין: קודם כול, אני מבקש להזכיר שזה יותר מחצי שנה, לא את, גברתי, עם ועדת הפנים שבראשה את עומדת, ולא אני, כחבר כנסת וכסגן יושב-ראש הכנסת, יכולים לעלות להר הבית, על כל המשמעויות הגלומות בנקודה הזאת, שנציגי הריבון, שיש להם גם חסינות, לא יכולים להיכנס ללב ליבה של ירושלים בירת ישראל.
משה זלמן פייגלין: מה זה אומר לגבי הריבונות של המדינה בכל גבולותיה אם בתוך בירתה אנחנו לא יכולים להיכנס כתוצאה מהנחיה שהגיעה מירדן?
משה זלמן פייגלין: בהר הבית אנחנו כפופים, גברתי, לחוק הירדני, לא לחוק הישראלי.
משה זלמן פייגלין: אני אומר זאת כאן בצורה נחרצת, ואם מישהו יחלוק עלי, אני אביא לכאן כמה וכמה סימוכין, כולל רק מהשבועות האחרונים, כלומר, אישורים מירדן לדברים שאנחנו חושדים בהם ואומרים אותם כבר במשך זמן רב.
משה זלמן פייגלין: לגופו של עניין.
משה זלמן פייגלין: יושב כאן אבי ביטון.
משה זלמן פייגלין: אני עד היום לא יודע - - -
<מיכה פרנקנבורג: מפקד מרחב דוד.
משה זלמן פייגלין: אני מתנצל.
<אבי ביטון: אבי.
משה זלמן פייגלין: הוא אדם נחמד וסימפתי מאוד, כפי שצוין קודם לכן, אבל הוא לא הכתובת.
משה זלמן פייגלין: כל מה שקורה כאן בישיבות הוועדה, גברתי, באיזה מקום זה פרסה, כי כמו שאת אוהבת להגיד: אנחנו מוציאים אוויר על הכתובת הלא נכונה.
משה זלמן פייגלין: יש בעיה במשטרה, למשל העובדה שאבי יקירי זימן אותי אליו למשרדו בקישלה.
משה זלמן פייגלין: כנראה הוא התבלבל לרגע ולא הבין שבמדינה דמוקרטית יש הפרדת רשויות ומי שהיה אמור לבוא אל מי, זה הוא – הרשות המבצעת – אל הרשות המחוקקת, לא לזמן אותי.
משה זלמן פייגלין: הוא זימן אותי, עד כמה שאני מבין, על מנת להחתים אותי על טופס שהוא לחלוטין בלתי חוקי, שבו אני אתחייב לכל מיני דברים.
משה זלמן פייגלין: בעניין הזה מעורב גם יושב-ראש הכנסת.
משה זלמן פייגלין: זה עניין חמור בפני עצמו, ואני מניח שאבי פשוט לא הבין והדבר הזה לא יישנה, אבל זה מעיד על משהו בכל נושא הבנת הריבונות, לא רק בהר הבית, אלא בכלל, בהבנת מיהו הריבון במדינה דמוקרטית על-ידי משטרת ישראל.
מירי רגב: עוד דקה, פייגלין.
משה זלמן פייגלין: גברתי, הרי ברור לחלוטין שהבעיה היא לא משטרת ישראל, הבעיה היא מדינית.
משה זלמן פייגלין: עכשיו אני מגיע ללב העניין.
משה זלמן פייגלין: מה עושה מדינת ישראל על מנת לחמוק מפתרון הבעיה באמת?
משה זלמן פייגלין: בואו נגדיר רקע את הבעיה.
משה זלמן פייגלין: הר הבית אומנם שוחרר במלחמת ששת הימים ומוטה גור, זכרונו לברכה, אמר בקשר "הר הבית בידינו", עם ישראל מאוד שמח ועלץ על כך שהר הבית שוחרר והוא כביכול בידינו, אבל השלטונות הישראליים מאז ועד היום החליטו להשאיר אותו למעשה בידי האסלאם, או בפועל, באופן מתגלגל, לאבד אט-אט ובמצטבר את הריבונות בהר.
משה זלמן פייגלין: המציאות הזאת, השלטונות הישראליים לא יכולים לומר אותה בפה מלא לציבור בישראל ולהביא לכנסת החלטה: בואו נעביר בצורה מסודרת את הריבונות בהר הבית לירדנים, ולכן יוצרים מציאות בפועל, באמצעות עלה התאנה שנקרא " משטרת ישראל".
משה זלמן פייגלין: מדוע אבי ביטון פתאום שינה מטעמו, ידידי מר גליק, והפך להיות עוין, כמו שאתה מתאר?
משה זלמן פייגלין: משום שעכשיו, אם הוא לא יסכים להוות את אותו עלה תאנה של ממשלת ישראל, באמצעות אותם תירוצים שכביכול יש בעיה ביטחונית עתידית וכדומה, הוא פשוט לא יהיה בתפקיד.
משה זלמן פייגלין: מה אתה רוצה ממנו?
משה זלמן פייגלין: ברור לו שעל מנת להתקדם בתפקיד, הוא חייב בשלב הזה לשמש כעלה התאנה התורן של ממשלת ישראל וזה מה שהוא עושה.
משה זלמן פייגלין: הוא לא הכתובת, הוא הכתובת לדברים הקטנים.
מירי רגב: יש פה כל כך הרבה סיעות, נתאחד ונלך לראש הממשלה.
משה זלמן פייגלין: גברתי, הכתובת היא ממשלת ישראל ולא משטרת ישראל.
טלב אבו עראר: אני באמת רוצה להגיד שעצם בקשת היהודים לעלות למסגד אל-אקצה, אני לא מכיר ולא יודע - - -
מירי רגב: לא אמרנו למסגד אל-אקצה, אמרנו להר הבית.
מירי רגב: אתה מטעה.
יהודה גליק: הר הבית, חראם אל שריף.
טלב אבו עראר: תרשו לי, אל תפריעו לי.
מירי רגב: תגיד הר הבית, לא מסגד אל-אקצה.
טלב אבו עראר: אני הקשבתי קשב רב ולא הפרעתי לאף אחד.
טלב אבו עראר: בקשת היהודים לעלות למסגד אל-אקצה המוברכ, שזה כולל, לא כמו שאתם מנסים לתאר ולשרטט שזה המבנה עצמו, המסגד עצמו, אלא זה 140 דונם או קצת יותר, שזה מסגד אל-אקצה, כולל כל הרחבה, כולל החצר.
טלב אבו עראר: זה מסגד אל-אקצה.
טלב אבו עראר: אנחנו רוצים ללכת לפי מה שיושבת-ראש הוועדה אמרה בתחילת דבריה, שכל אחד שרוצה להתפלל או להשתחוות, יוכל להיכנס למקום שבו הוא מאמין והוא קדוש לו, לכן מסגד אל-אקצה קדוש אך ורק למוסלמים.
טלב אבו עראר: כל הזמן מנסים העמותות הקיצוניות, חברי כנסת מהימין, כמה חברים כמו החבר שיושב מולי כאן – מנסים, לא טובה להם היציבות הקיימת באזור הזה, הם רוצים לפגוע במרקם היחסים.
טלב אבו עראר: הם לא יכולים לשבת בשקט, אלא כל הזמן דוחפים את הממשלה, את המדינה, למקום שכולנו לא מעוניינים להיות בו.
טלב אבו עראר: לא, אנחנו רוצים לשמור על שקט.
טלב אבו עראר: חופש הפולחן לכל אזרח ואזרח, צריך לשמור על זה.
טלב אבו עראר: אפילו במגילת העצמאות, אם תחזרו אליה, גם שם כתוב.
טלב אבו עראר: לגבי המשטרה, כל הזמן לוחצים על המשטרה, שהם ממש מבקשים שם לשמור על הסטטוס קוו במסגד אל-אקצה, ואתם נדחפים.
טלב אבו עראר: היושבת-ראש מירי רגב, אני מבקש ממך לעשות סטופ, אל תתלהמי.
טלב אבו עראר: לבקשות האלה אין שום בסיס דמוקרטי בכלל.
יהודה גליק: בקשה לסובלנות.
מירי רגב: לא הפריעו לך, אל תפריע לו.
טלב אבו עראר: זה מקום קדוש למוסלמים, לא רק לערביי ישראל או לפלסטינים כאן באזור הזה, אלא לכל המוסלמים, אז אתה הולך בבקשה הזאת להפוך את כל העולם הערבי והמוסלמי נגדך.
טלב אבו עראר: זה לא כדאי, לא רלוונטי ואין לזה מקום.
מירי רגב: זה האיום.
מירי רגב: תודה לך, חבר הכנסת טלב.
מירי רגב: חברת הכנסת רות קלדרון, לאחר מכן תנועת רגבים, לאחר מכן חברת הכנסת שולי.
רות קלדרון: יש משהו יפה בחדר הזה שנמצאים בו הרבה אנשים מאמינים מכל מיני סוגים.
רות קלדרון: אני חושבת שזכותו של כל אדם, כמו שאמרת, גברתי היושבת-ראש, להתפלל במקום שיקר לליבו.
רות קלדרון: אבל חשוב לזכור שההגדרה של קודש זה מה שהוא לא בית, לא שייך לאף אחד.
רות קלדרון: כל הריב פה הוא על בעלות – הוא שלנו, הריבונות שלנו, הר הבית בידינו.
רות קלדרון: זה חילול הקודש, זה של ריבונו של עולם, זה לא שלנו, לא שלכם ולא של אף אחד.
רות קלדרון: צריך לבוא למקום קדוש בצניעות ובשל נעליך ולא באדנות כזאת.
רות קלדרון: זה לא שלנו ולא שלכם.
רות קלדרון: אנחנו יודעים, ואני מצדיעה למשטרה כולה פה, כמה קשה להיות שוטר בהר הבית וכמה רגיש שם כל סנטימטר.
רות קלדרון: אנחנו, כנציגי הציבור, המחוקקים, צריכים מאוד-מאוד בעדינות ובזהירות לעמוד בפני יצר הרע של הבעלות והפעלתנות, בעיקר כשאנחנו הריבון.
רות קלדרון: בעיקר כשאנחנו הריבון, אנחנו צריכים להיות נדיבים, לתת לאנשים לעלות להר הבית, ואם הם רוצים, אם יהיה רגוע, יוכלו גם להתפלל בהר הבית, אבל להיזהר שהעליות להר הבית לא יהיו מעשה של פעלתנות פוליטית, אלא מעשה דתי של הלב.
רות קלדרון: זה הבית של ריבונו של עולם, זה לא מקום להפגנות.
מירי רגב: מה שהיא אומרת שכל אחד יכול לעלות.
יהודה גליק: יש רק גורם אחד שעושה הפגנות בהר הבית – המוסלמים.
מירי רגב: רגבים, בבקשה.
מירי רגב: שלוש דקות.
מירי רגב: ולאחר מכן חברת הכנסת שולי מועלם.
בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, אני מוכרח לומר שאני פשוט מפחד.
בצלאל סמוטריץ': אני שומע את דבריו של חבר הכנסת פייגלין ואני מפחד מאוד מהשימוש הציני שעושים כאן במערכת הביטחון בשיקולים ביטחוניים כביכול כדי לקדם בסוף מטרות שהן פוליטיות-מדיניות.
בצלאל סמוטריץ': זה מדרון חלקלק שבלא מעט מדינות כבר הביא אותנו למקומות מאוד מסוכנים.
בצלאל סמוטריץ': צריך לזכור שהכסות הזאת של כל מיני טיעונים ביטחוניים בדבר הערכות מצב עתיות וסיכונים משתנים, זה הרי עולם מושגים שלבית הזה אין שום יכולת לבקר, לא לבית הזה וגם לא לציבור.
בצלאל סמוטריץ': זה סודי, זה חסוי, אי-אפשר כמובן להציג את זה כאן.
בצלאל סמוטריץ': אני יכול לומר לגברתי בלי שנוכחתי בוועדות כאלה, גם בוועדה החסויה אי-אפשר יהיה להציג את זה באמת, כיוון שזה נורא-נורא חסוי, וזה פשוט מפחיד.
בצלאל סמוטריץ': זה ההיפך הגמור ממדינה דמוקרטית.
בצלאל סמוטריץ': זה מוזיל את מערכת הביטחון, זה מוזיל את עוצמתם ואת משקלם של הטיעונים הביטחוניים שבמדינה נורמלית קיימים ויש להם ערך, זה פוגע אנושות באמון הציבור, בקונצנזוס הציבורי סביב מערכת הביטחון וסביב האמון שאנחנו רוצים מאוד לתת בה ובטיעונים שלה.
בצלאל סמוטריץ': והיום, כשמשטרת ישראל אומרת שאין לה יכולת לעשות משהו, בין אם זה עליית יהודים להר הבית ובין אם זה דברים רבים מאוד שאנחנו פוגשים בהם בהרבה מאוד תחומים, כשמשטרת ישראל אומרת "אני לא יכולה", אני כאזרח לא מאמין לה, וזה דבר מפחיד מאוד.
טלב אבו עראר: אתה בכל דבר עוסק, כל הכבוד באמת - - -
מירי רגב: חברת הכנסת שולי מועלם, בבקשה, ולאחר מכן גנאים.
שולי מועלם-רפאלי: גברתי היושבת-ראש, עושה רושם שבכל פעם נצטרף להגיד פה את הבסיס לפני הנקודה שלשמה התכנסנו הפעם – יהודים הם לא מבקרים בהר הבית, אדוני מפקד המרחב, יהודים, יש להם זכות דתית וריבונית בהר הבית.
שולי מועלם-רפאלי: והשיח הזה הוא חלק מהטעות הנפוצה.
שולי מועלם-רפאלי: דבר אחד.
שולי מועלם-רפאלי: דבר שני, אדוני חבר הכנסת, מעולם שום יהודי שאני מכירה, ואני מכירה כמה – כמה יהודים גם אני מכירה – לא ביקש להיכנס למסגד אל-אקצה, להתפלל במסגד אל-אקצה.
שולי מועלם-רפאלי: אין לנו צורך בכך.
טלב אבו עראר: אתם מבקשים עכשיו.
טלב אבו עראר: מה אתם מבקשים?
שולי מועלם-רפאלי: יש לנו רצון אמיתי לעלות ולהתפלל בהר הבית, שהוא מקום של קודש לעולם היהודי.
טלב אבו עראר: איפה הר הבית?
טלב אבו עראר: איפה הוא?
טלב אבו עראר: בשמים, בארץ?
שולי מועלם-רפאלי: אתה יכול להגיד את זה שוב ושוב - - -
טלב אבו עראר: אני לא מכיר את הר הבית.
יהודה גליק: תבוא לסיור, אני אראה לך.
מירי רגב: הפרענו לך כשדיברת?
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת טלב, שמעתי את הדברים - - -
מירי רגב: את מוכנה בבקשה להגיד מה את רוצה ולא לדבר אליו?
טלב אבו עראר: היא דיברה אלי.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה שיהיה ברור שהזכות של יהודים לעלות להר הבית היא זכות דתית והיא זכות ריבונית.
שולי מועלם-רפאלי: אדוני מפקד המרחב, בסוכות היה כישלון קולוסלי של משטרת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: לא יכול להיות שבכל פעם שהערכת המצב תהיה שמסוכן להעלות יהודים להר הבית, מי שיוציאו משם זה את היהודים ולא את מי שמסכן אותם.
שולי מועלם-רפאלי: בינתיים היחידים שעושים הפגנות על הר הבית אלה המוסלמים, היחידים שמשחקים כדורגל על הר הבית אלה המוסלמים, זה לא יהודים.
טלב אבו עראר: כך ימשיך המצב.
טלב אבו עראר: כך ימשיך.
שולי מועלם-רפאלי: לא יכול להיות שישבנו בוועדה מסודרת, התבקשנו להעביר מראש את הדברים ובבוקרו של יום – אותו דבר חוויתי באופן אישי בעלייה בתשעה באב, דיברתי בשעה שבע עם מפקד המחוז, והוא אמר לי ולחבר הכנסת זאב אלקין, סגן שר החוץ, "תגיעו ותעלו" – בשבע וחצי, ראה זה פלא - - -
מירי רגב: יש לך עוד דקה.
שולי מועלם-רפאלי: אני אנצל אותה.
שולי מועלם-רפאלי: - - - ראה זה פלא בשבע וחצי פתאום הערכת המצב היתה שחבר הכנסת זאב אלקין ואנוכי מסכנים את המציאות של החיים שלנו וחיים אחרים.
שולי מועלם-רפאלי: חברים, אני חושבת שיש פה משהו שהוא גרירת רגלים שלא באשמתכם, אבל אתם משתפים אתה פעולה באופן לא ראוי.