GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: יכול להיות שצריך לדבר על פתיחה כזו שתאפשר יותר ידיים עובדות פה, אבל עם פיקוח, בדיקה, שנדע מי נכנס לפה, ויפקחו עליו.
מיכל רוזין: גם אז, כשהיתה יותר פתיחה ויותר ידיים עובדות – הגיעו לפה.
מיכל רוזין: לא שלא היו בעיות, תמיד יש בעיות, אבל אני חושבת שכרגע, החסימה הכמעט טוטאלית, מהווה תמריץ ליותר עבריינות ויותר קושי בכלל לפקח ולבדוק.
מיכל רוזין: כשאתה אומר – אני מכניס 3,000 עובדים, ובודק אחד-אחד מי יכול להיכנס לכאן, אתה יכול יותר לפקח.
מיכל רוזין: כשאתה אומר שכמעט אף אחד לא נכנס, סביר שתהיה עבריינות.
<דוד זמיר: רק כדי לסבר את האוזן – יש ל-65 אלף היתרים.
<דוד זמיר: זה נשמע כאילו אין אף היתר.
מיכל רוזין: אני חושבת שהבעיה העיקרית היא באמת נושא ההלנה, כי ברגע שמישהו נכנס ויוצא, אפילו על בסיס קבוע, יש פחות קושי.
מיכל רוזין: הקושי הגדול הוא כאשר יש הלנה.
מיכל רוזין: דיברת בעיקר על היסעים?
<דוד זמיר: ציינתי שכנגד 73 מלינים הגשנו כתבי אישום.
מיכל רוזין: גם בעניין הזה - יש תמיד הפתעה כזו שהמשטרה אומרת – אנחנו לא יודעים איפה הם, ואז מתפרסמת כתבה גדולה, ב "ידיעות פתח תקווה" או ראש העין, על בניינים שלמים בעיר שבהם יש שוהים בלתי חוקיים.
מיכל רוזין: זה לא משהו חד פעמי שגילו.
מיכל רוזין: כלומר, אנחנו יודעים איפה זה קיים, איפה הם נמצאים.
מיכל רוזין: המשטרה יכולה להגיע למקומות האלה.
מיכל רוזין: יכול להיות שזה גם יגרום לכך שאותם אנשים שאין להם אישורים פחות יגיעו לכאן.
מירי רגב: אני רוצה לשמוע איך משרד המשפטים רואים את הנושא?
<גבריאלה פיסמן: מבחינת מדיניות הגשת כתבי אישום – אכן, לאור הדיונים שהתקיימו בכנסת הקודמת, בהארכת הוראת השעה האחרונה שהיתה, הוחלט על מדיניות של אי הגשת כתבי אישום נגד מסיעים בודדים בפעם הראשונה.
<גבריאלה פיסמן: הסוגיה הזו נועדה לתת מענה גם לקושי של נהגי המוניות וגם לטענות אחרות שהועלו על ידי האגודה לזכויות האזרח.
<גבריאלה פיסמן: נראה לי שמבחינת האכיפה הציגה המשטרה נתונים שמראים על אכיפה.
<גבריאלה פיסמן: אנחנו עברנו על הנתונים אגב העבודה על הצעת החוק של המשרד לביטחון הפנים שתובא בקרוב לכנסת, המבקשת לקבע את הוראת השעה.
מירי רגב: אנחנו נביא הצעת חוק שונה.
מירי רגב: יש הצעה בעניין הזה של כמה חברי כנסת.
<גבריאלה פיסמן: אם אפשר לדעת על מה מדובר - - -
מירי רגב: אנחנו נעביר לך את הצעת החוק.
<אליהו שבירו: אולי יאפשרו לנהגי האוטובוס לבדוק פלסטינאים – אם יש להם היתר או לא?
<דוד זמיר: זה לא ישים, זה יעכב את כל ה - -
מירי רגב: אנחנו עושים פה הפרדה בין אותם פלסטינאים שמקבלים אישור עבודה בארץ.
מירי רגב: אני מדברת על אותם שוהים בלתי חוקיים שצה"ל לא מצליח לבלום אותם.
<אליהו שבירו: כשהוא עולה לאוטובוס – שיציג היתר.
מירי רגב: זה – כן.
<אליהו שבירו: כמו שחייל מראה תעודת חייל כשהוא עולה לאוטובוס, פלסטינאי שעולה לאוטובוס – יציג היתר.
<אליהו שבירו: אם אין לו היתר, הוא לא יוכל לעלות.
מירי רגב: את זה דורשים מנהגי המוניות.
מירי רגב: למה לא דורשים את זה מנהגי האוטובוס?
<אליהו שבירו: יש החרגה של נהגי האוטובוס.
<אליהו שבירו: אני חושב שזו תקלה.
<דוד זמיר: בגלל הכמות של האנשים שעולים.
<דוד זמיר: גם מוניות שירות וגם קווי אוטובוסים במקום מסודר – יש החרגה, בחוק, כי יודעים שזה לא ישים לבקש מהנהג שכל נוסע שהוא עולה יציג תעודה מזהה.
<אליהו שבירו: יותר קל לטפל בזה שמסיע את ה-5.
<אליהו שבירו: זה בדיוק בת היענה שאמרתי.
<אליהו שבירו: אפשר לבקש שכמו שחייל שעולה ומציג תעודה, שפלסטינאי שעולה – יציג אישור.
<אליהו שבירו: אם יש לו היתר – יעלה לאוטובוס.
<אליהו שבירו: אין לו היתר – לא יעלה לאוטובוס.
<דוד זמיר: אל"ף, זה כמובן כרוך בשינוי חקיקה.
<דוד זמיר: אני לא רוצה להיכנס להתנצחות משפטית עם איגוד נהגי המוניות, אבל שיהיה ברור שנהג תם לב, כשנוסע מרים יד במרכז ישראל ובסופו של יום מסתבר שהוא שב"ח, זה לא תיק שמוגש בגינו כתב אישום נגד הנהג כי הוא לא ידע שמדובר בשוהה בלתי חוקי בישראל.
<דוד זמיר: כתבי האישום מוגשים כנגד נהגים שיש להם מודעות.
<דוד זמיר: המודעות נוצרת מנסיבות – כאלה שמסיעים לתוך יהודה ושומרון, כאלה שממתינים בקו התפר ואוספים מטר מהמחסום - - -
<פריד אברהם: אין לך ויכוח אתנו.
<דוד זמיר: - - - ולכן, לצייר את התופעה של הגשת כתבי אישום נגד נהגים תמימים – זה רחוק מהמציאות.
<דוד זמיר: אנחנו צריכים להוכיח את יסודות העבירה.
<דוד זמיר: לא מגישים כתבי אישום כאשר לא ברור לנהג שהוא מסיע תושבים לא חוקיים במדינת ישראל, הרי אנחנו כפופים לחוק.
<מוריס הירש: הערה אחת, בקשר להצעה של בדיקת נהגי האוטובוסים – צריכים גם להבין שהעבירה הזו מתגבשת לכשיוצא הפלסטינאי מאזור יהודה ושומרון ללא היתר.
<מוריס הירש: עצם הנסיעה באוטובוס בתוך יהודה ושומרון לא מהווה עבירה.
<אליהו שבירו: לא ביקשתי ביהודה ושומרון.
<אליהו שבירו: אפשר לבדוק אותו במסוף אורנית, כשהוא עבר כבר את הגבול.
<מוריס הירש: אם זה בתוך ישראל זה משהו אחר.
<מוריס הירש: אבל באוטובוסים בתוך אריאל, שנוסעים ביהודה ושומרון - אין בכך עבירה.
מירי רגב: לא מדברים על תוך יהודה ושומרון.
מירי רגב: אנחנו מדברים כשהם יוצאים משטח יהודה ושומרון.
מירי רגב: קודם כל אני מעירה פה לשר הביטחון – הם היו צריכים לשלוח לפה גם נציגים מבצעיים שיסבירו כיצד צה"ל מונע, כי לבוא אחר כך ולהאשים את המשטרה על פיגוע של שב"ח זה נחמד, אבל גם לצה"ל יש פה מה להגיד, וצה"ל היה צריך למנוע את הגעת אותו שב"ח לארץ.
מירי רגב: אז פה, בעניין הזה, לצה"ל יש אחריות לא פחותה משל המשטרה על כך שהם חוצים את הגדר ללא אישור.
מירי רגב: אז לדיון הבא אנחנו מבקשים שיגיע גורם מבצעי שיסביר את זה.
מירי רגב: אנחנו לא דנים כאן באלה שיש להם אישורים.
מירי רגב: זה בסדר, ואולי צריך להרחיב את האישורים, לעוד תחומים.
מירי רגב: אני מדברת רק על אלה שאין להם אישור והם בתוך שטח ישראל.
מירי רגב: המשטרה צריכה לעשות יותר במה שדיבר עליו ראש עירית אריאל – ציר 5, אורנית וכפר קאסם, ולראות מה אנחנו עושים עם הפיקוח על האוטובוסים.
מירי רגב: יש שם הרבה מאד שוהים בלתי חוקיים שעולים לאוטובוסים.
מירי רגב: יש שם בעיה קשה, ואנחנו יכולים למצוא את עצמנו במציאות מאד לא נעימה, עם פיגועים כאלה ואחרים, שאחר כך לא נגיד – לא ידענו ולא שמענו.
מירי רגב: כמובן – חס וחלילה.
מירי רגב: אני מבקשת לשמוע מהמשטרה בדיון הבא בהיבט המבצעי – מה אתם עושים יותר בעניין הבקרה בתוך האוטובוסים של ציר 5 – אורנית וכפר קאסם.
מירי רגב: חבל שבאת עכשיו, אנחנו מסכמים את הדיון.
מירי רגב: חיכיתי לך בכיליון עיניים.
מירי רגב: אני אתן לך את רשות הדיבור.
מרדכי יוגב: אל"ף, תודה ליושבת ראש הוועדה.
מרדכי יוגב: ביקשתי מממנה באמת בשבוע שעבר לכנס את הדיון.
מרדכי יוגב: אני אהיה קצר מאד.
מרדכי יוגב: אנחנו אחרי 3 רציחות בעת האחרונה מצד שוהים בלתי חוקיים.
מרדכי יוגב: לישראל נכנסים כ-42 אלף פועלים פלסטינאים בהיתר, ושני הצדדים מתברכים מזה.
מרדכי יוגב: גם הפלסטינאים לפרנסתם, וגם עם ישראל כולו.
מרדכי יוגב: כ-25 אלף מהם מגיעים יום יום, והיתר – שוהים.
מרדכי יוגב: כפי שמתחשק להם.
מרדכי יוגב: הבלתי חוקיים – לאף אחד אין נתון כמה.
מרדכי יוגב: אני מניח שהפרצות, גם בחוק וגם בשטח – ידועות, אבל מעט מאד נעשה, או נעשה רק כמבצעים, אחרי.
מרדכי יוגב: הבנתי שבהר יונה בנצרת עלית – שלפו 70, אחרי הרצח של עדן אטיאס, ז"ל, בשבוע שעבר.
מרדכי יוגב: אני חושב שפה צריך להיכנס לשיטתיות יתר של המערכת המשפטית, בעיקר, שתיתן גושפנקא יותר משמעותית גם למערכת הביטחון וגם למערכת ביטחון הפנים, כדי שיהיו להם כלים יותר משמעותיים.
מרדכי יוגב: מערכת הביטחון, בעיקר פיקוד המרכז, צריכים לראות איך הם סוגרים פרצות בעניין ואיזה כוחות הם משאירים לעניין.
מרדכי יוגב: נמצאים פה בעיקר גורמי המשפט או הדוברות, ונדמה לי שגם הגורם המבצעי, שאולי חסר פה, אומר – לא משימתי, אין לי כוחות, ולא ממקד חשיבה איך מרתיעים את הפוטנציאל הבא מלרצוח עוד יהודי או מלשהות במקום שהוא לא צריך.
מרדכי יוגב: אם הבנתי מהמילים האחרונות, מתוך דרישה למערכת הביטחון כולה, הן למערכת ביטחון הפנים והן למערכת המשפטית - לתת כלים למערכות השונות ולחפש את המרכיב המרתיע.
מרדכי יוגב: אנחנו נבקש להעביר חוק שיחמיר את הענישה, אבל חשוב הוא לקיים את הענישה.
מרדכי יוגב: החמרת הענישה נובעת כדי לדלג את המדרגה של בין עוון לפשע, כדי שבכלל יתייחסו לסיפור הזה של השוהים הבלתי חוקיים.
מרדכי יוגב: מעבר לכך שהם לוקחים מקומות עבודה, במקומות בהם נמצאים זרים נוספים - אריתראים וסודאנים, בלי לפגוע באף אחד, כולם בני אדם, אבל גם זה לוקח מקומות עבודה מישראלים.
מרדכי יוגב: הדבר הנוסף – ראש עירית אריאל החדש, ואחרים, אותם שוהים בלתי חוקיים גם מעמיסים, יחד עם צו האלוף מאפריל 2013 בפיקוד המרכז על האוטובוסים החוזרים להתיישבות ביהודה ושומרון.
מרדכי יוגב: צריך לתת מענה לפועלים הפלסטינאים אם בסגירת מעגל – מעבר איל, ואם באופן אחר.
מרדכי יוגב: אנחנו היינו חושבים שלא צריך לתת להם מענה אבל בלתי ניתן, וצו האלוף הזה נעשה ללא עבודת מטה כאשר עשרות אלפי פלסטינאים נפלו על האוטובוסים של ההתיישבות ביום יום.
מרדכי יוגב: כל מי שינסה יכול לראות את הדברים יום יום משעה 14:00 ועד 23:00 – אי אפשר לחזור ליישובי השומרון, לא בציר חוצה שומרון ולא בציר קרני שומרון.
מרדכי יוגב: האוטובוסים מתמלאים כבר בתחנות הראשונות, תל אביב, פתח תקווה וכפר סבא.
מרדכי יוגב: כל אוטובוס נתון בכל זמן נתון מלא בעשרות פלסטינאים ובלתי אפשרי לעלות.
מרדכי יוגב: אם כבר עלה אותו חייל או אותה נערה או אותה זקנה – הם מוצאים את עצמו בודדים ולעתים נפגעים.
מרדכי יוגב: זו תופעה נספחת שלא שייכת רק לשוהים הבלתי חוקיים, אבל באוטובוסים יש גם שוהים בלתי חוקיים.
מרדכי יוגב: פעם אחת שהיה מחסום משטרה והם דווחו, כנראה בפלאפון האוטובוס עצר להם צומת לפני, וירדו שם כ-15, ופעם שניה נסעתי באוטובוס והיה שם מישהו שהתחיל לצלם - - -
מירי רגב: טוב, זה לא בוועדה הזו, זה בוועדת החוץ והביטחון.
מרדכי יוגב: אבל השוהים הבלתי חוקיים הללו גם הם נמצאים שם ואין אכיפה.
מרדכי יוגב: דרושה אכיפה.
מירי רגב: מה עם החוק שדיברנו עליו - -
מרדכי יוגב: אז כמו שאמרתי, ההצעה מכפילה את עונשי המקסימום ומשנה את הגדרת העבירות אותם מבצעים העבריינים – מעוון לפשע.
מרדכי יוגב: את הדבר הזה ביקש ממני השר לביטחון הפנים בשבוע שעבר.
מרדכי יוגב: הוא רואה בזה יתרון, כי את עיקר ההאשמה הוא זרק כלפי המערכת המשפטית.
מרדכי יוגב: הוא אמר – שיבצעו.
מרדכי יוגב: מביאים, אבל לא עושים אתם כלום, משחררים.
מרדכי יוגב: אני לא מאשים , אני אומר – כל אחד שיעשה את חלקו.
<גבריאלה פיסמן: בהארכת הוראת השעה לפני כשנתיים קבענו עבירות חמורות – הן כן קבועות כעבירות פשע.
<גבריאלה פיסמן: מדובר על הסעה שיטתית ומאורגנת, על עבירות לגבי מנהל ההסעה ועוד מספר עבירות.
<גבריאלה פיסמן: במקביל, עד כמה שאני זוכרת, לגבי המסיע הבודד הוחלט שאין מקום להחמיר את הענישה.
<גבריאלה פיסמן: זה היה הקו שהלכה אתו הוועדה בזמנו.
<דוד זמיר: אני מבין שאתם מדברים על הכפלת העונש לגבי השב"ח עצמו.
מרדכי יוגב: עוד מה שיכול לסייע למערכות הביטחון, המשפט וביטחון הפנים, עם מיקוד ביחס לאותה קבוצה שמרוויחה ומעודדת את העניין: המסיעים, המעסיקים והמלינים.
מירי רגב: וגם השב"ח עצמו.
מרדכי יוגב: בחוק אני מיקדתי כמו שאמרה כאן עורכת הדין פיסמן – באותם אלה שעושים מזה עסק, גם מרוויחים וגם מעודדים את התופעה.
מרדכי יוגב: אלה הם המסיעים, המעסיקים והמלינים.
מרדכי יוגב: זה פה.
מרדכי יוגב: יכול להיות שצריך לעשות דברים נוספים, אז אדרבא.
מירי רגב: כמו שאמרנו – יהיה דיון עם הגורמים המבצעיים לראות למה בעצם צה"ל לא מצליח לעצור את השב"חים מלהיכנס לתוך שטח מדינת ישראל.
מירי רגב: משטרת ישראל - אני רוצה שתעשו בדיקה בעניין המבצעי על ציר 5, על העניין של אורנית וכפר קאסם, ומה קורה עם הפיקוח על האוטובוסים – איך אנחנו מפקחים ששוהים בלתי חוקיים לא יעלו על האוטובוסים.
מירי רגב: לגבי החוק – נצטרך לראות אם הוא נותן מענה גם לסוגיה של השב"חים עצמם.
מירי רגב: גם השב"ח עצמו צריך לקבל ענישה.
מירי רגב: חוק בלי שהשב"ח עצמו ירגיש מאוים – לא יפסיק את התופעה.
מירי רגב: זה, לדעתי, הדבר המרכזי.
מירי רגב: השב"ח צריך להבין שאנחנו מתייחסים ברצינות למה שאנחנו אומרים.
מירי רגב: אם הזהירו אותו בפעם הראשונה ובפעם השניה הוא בא - הוא צריך להיענש על זה.
מירי רגב: לא יכול להיות שענישה תהיה רק לגבי מסיעים ולגבי מעסיקים ומלינים.
מירי רגב: לגבי השב"ח עצמו, מי שיכין את ההצעה זה היועץ המשפטי של הוועדה, ונעביר את זה, כמובן, להתייחסות של המשרדים הרלבנטיים.
מירי רגב: על סדר היום - התייחסות הרשויות המקומיות להצעה לבטול תאגידי המים.
מירי רגב: זה לא סוד שגם בקדנציה הקודמת, אמרתי שהגיעו מים עד נפש עם תאגידי המים.
מירי רגב: הגיע הזמן לבדוק מדוע האזרחים לא משלמים את מחיר המים אלא את מחיר תאגידי המים.
מירי רגב: אם ב"מקורות" התשלום עבור קוב מים הוא 6 שקלים, פלוס 2.5 שקלים ביוב, אז זה פלוס 2.5 שקלים ביוב, אז זה 9 שקלים, כשזה עם תאגיד המים אנחנו משלמים 12 שקלים לקוב מים, משום שאתה מוסיף על זה מע"מ, שלא היה, כשלא היוו תאגידי המים.
מירי רגב: השאלה היא למה.
מירי רגב: אנחנו רואים שגם בחוק ההסדרים אנחנו כל פעם מצמצמים את כמות תאגידי המים, ומספר ערים שותפים לתאגיד מים שבסוף, מי שנמצא במצב בעייתי מול האזרח זה ראש העיר.
מירי רגב: ראש העיר הנבחר, הם פונים אליו כשמנתקים את המים לקשישה בת 102, וזה אמיתי, נכון, מנהלת הוועדה?
מירי רגב: אז בעצם, למי הם באים?
מירי רגב: הם לא באים לתאגיד המים, הם הולכים לראש המועצה או לראש העיר.
מירי רגב: הם אומרים: אנחנו בוחרים בך ואתה מנתק לנו את המים.
מירי רגב: בעצם, כשאנחנו מצמצמים את תאגידי המים אנחנו מגיעים למצב של ברוני מים.
מירי רגב: הם ישתלטו לנו על המים, שזה אחד המשאבים הבסיסיים שכל אזרח במדינת ישראל צריך לקבל במחיר סביר, מחיר ראוי, ולא במחיר שהיום הם משלמים על מחיר המים.
מירי רגב: ולכן אני אוביל – אני כמובן רוצה לשמוע אתכם, אבל נוביל הצעת חוק שמדברת גם על פיקוח של מחירי המים וגם על ביטול תאגידי המים.
מירי רגב: הדבר הנוסף הוא שהבטחתי גם ל "הכל כלול", שזו תכנית טלוויזיה, שהם יחד עם "גלובס" מובילים את הקמפיין בסוגית תאגידי המים.
מירי רגב: העבירו לי פה עשרות של פניות ציבור על מחירי מים וזה פשוט לא יאומן.
מירי רגב: אני אעביר את זה בצורה מסודרת לרשות, שתיתן לנו תשובה מסודרת בעניין הזה.
מירי רגב: אז אני פותחת את הנושא לדיון.
מירי רגב: אני חושבת שכדאי שיושב ראש תאגידי המים יסכם.
מירי רגב: אני חושבת שכדאי שנשמע התייחסויות של חברי הכנסת וראשי הערים.
מירי רגב: נמצא פה גם מר אבנון – שאני מאד מחזיקה מדעתו, הוא היה במשך שנים יועץ בשלטון המקומי בנושא.
מירי רגב: אני מודה לך שהגעת, ואתה תמשיך ללוות את הנושא בכל הדיונים האלה, ואני רוצה גם לשמוע את עמדתך בסוגיה הזו, אבל נפתח עם עמדת חברי הכנסת וראשי הערים.
<אליהו לוי: אני ראש מועצת להבים.
<אליהו לוי: גברתי היושבת ראש - מחיר המים בקניה מ "מקורות" אינו זהה לכל התאגידים.
<אליהו לוי: זה לא 6 פלוס.
<אליהו לוי: יש תאגידים שמשלמים גם שקל עבור המים והדלתא שלהם היא הרבה יותר גדולה.
<אליהו לוי: זה דבר שלא היה קיים עד קום התאגידים.
מירי רגב: ולפי מה זה נקבע?
<אליהו לוי: לפי העיניים של אותו ראש עיר.
מירי רגב: לא, לפי מה נקבע המחיר שהוא קונה מ "מקורות"?
מירי רגב: אמרת שחלק קונים את המים מ "מקורות", חלק במחיר X וחלק במחיר X פלוס משהו.
מירי רגב: למה בעצם, המחיר שבו קונים אינו אחיד לכולם?
<אבירם דהרי: אתן לך דוגמה.
<אבירם דהרי: קרית גת משלמת 2 שקלים, ותל אביב ורמת גן משלמים שקל.
<אליהו לוי: יש יישובים שמשלמים פחות משקל.
<משה אבנון: אני אסביר את העניין.
<משה אבנון: בזמנו, לפי החוק, בעצם – מחיר המים לצרכן צריך לייצג את העלות בפועל שלו, לצרכן עצמו.
<משה אבנון: המשמעות היתה, וכך זה התחיל – ואני רוצה להזכיר ליושבת הראש - ההצעה הראשונית של רשות המים היתה מחיר דיפרנציאלי לצרכנים, שמשמעותו היתה שכל המגזר הערבי והדרוזי - - במדינת ישראל הו משלמים מחיר מים בשמים, ואילו בתל אביב ובראשון היו משלמים מחיר נמוך, יחסית.
<משה אבנון: עלות המים נובעת גם מטופוגרפיה, גיאוגרפיה – כל מיני רכיבים.
<משה אבנון: ואז החליטו שמחיר לצרכן יהיה אחיד לכולם.
מירי רגב: ואז, כדי שזה יהיה אחיד הם עשו דיפרנציאלי, את הרשויות.
<משה אבנון: בדיוק.
<משה אבנון: הפכו את הפירמידה על פיה.
<משה אבנון: זה מה שקרה.
מירי רגב: זאת אומרת, הם לא התגמשו בכלום.
מירי רגב: הם אמרו – או הציבור או הרשויות, ובינינו, גם הרשויות וגם הציבור זה היינו הך.
מירי רגב: אז הם פשוט עשו לנו איזה טריק בלי שהבנו את זה.
<אליהו לוי: נכון, זה הטריק.
<אליהו לוי: למשל – רהט, יישוב עם סוציואקונומי 1, הקים תאגיד מים, נכנע לכל הדרישות, ומשלם לקוב מים יותר מאשר משלמים בתאגיד מודיעין.
<אליהו לוי: איפה הצדק?
מירי רגב: אני מבינה שאתה בעד ביטול תאגידי המים.
<אליהו לוי: אני שייך לקבוצת הרשויות שלא רוצות להתאגד.
<אליהו לוי: אני 12 שנה מנהל את משק המים והביוב שלי בלהבים כמשק סגור, כמו תאגיד.
<אליהו לוי: אבל זה בניהול שלי.
מירי רגב: ואתה לא גובה מע"מ על המים.
<אליהו לוי: אני, אין לי כמעט דלתא בזה.
<אליהו לוי: לא רק זה – השיתו עלינו קנסות.
<אליהו לוי: מי שלא רוצה להתאגד, יש קרן שיקום, קרן של צנרת.
<אליהו לוי: השיתו עלינו קנסות.
<אליהו לוי: אנחנו לא משלמים את הקנסות האלה.
<אליהו לוי: תבעו אותנו בבתי משפט.
<אליהו לוי: הכל הולך כוחני.
<אליהו לוי: ישבה ועדת ניסן.
<אליהו לוי: חיים ביבס הוביל אותה.
<אליהו לוי: הסכימו שם – אל"ף, מה שרצו ראשי התאגידים שלא נתנו להם לעשות - - כל ראש רשות יכול להיות היום יושב ראש תאגיד, מה שלא היה בעבר.
<אליהו לוי: זה היה חלק מוועדת ניסן.
<אליהו לוי: נתנו לנו ארכה, למי שעונה על הקריטריונים של רשות המים.
<אליהו לוי: דרך אגב, מר עינב פה.
<אליהו לוי: אני לא זוכר שאחד מהחברים שלי אמר שמר עינב בא לפגישה בעיריה או במועצה שלו.
<אליהו לוי: כולנו עולים לרגל שם, ליד מגדל שלום, למר ישראל עינב.
<אליהו לוי: אין מצב כזה שהוא יגיע אלינו בכלל, לשטח.
<אליהו לוי: אבל אנחנו לא מדברים על כבוד, כרגע.
<אליהו לוי: נתנו ארכה עד ה-31 לינואר - - -
מירי רגב: לא, עד ה-30 לינואר.
<אליהו לוי: 30 לינואר, 2014, להתאגד.
<אליהו לוי: מי שעונה על קריטריונים מבחינת פחת מים, דרך כזו או אחרת, יכול להתאגד.
<אליהו לוי: אני כבר אמרתי – אתה יודע מה?
<אליהו לוי: תאגיד רשותי, תאגיד עצמאי, אני כבר מוכן ללכת לזה, למרות שזה יקפיץ לי את מחיר המים לתושבים שלי, ב-18%.
<אליהו לוי: זה הדבר הראשון.
<אליהו לוי: המע"מ, שאותו היום התושבים לא משלמים, ויש לי רשת מים חדשה.
<אליהו לוי: יש לי מכון טיהור מהמתקדמים בארץ, אני מאפריל 2005 משקה את כל הגינון הציבורי בלהבים במים מושבים.
<אליהו לוי: בכל הרשתות שלנו – אנחנו משקיעים.
<אליהו לוי: היישוב היחידי במדינת ישראל שיש לו קריאת מדי מים מרחוק לכל היישוב זה אנחנו.
<אליהו לוי: אני משקיע היום במכון הטיהור על פי ההוראות של משרד הבריאות עוד 4.5 מיליון שקל.
<אליהו לוי: מאיפה הכסף הזה?
<אליהו לוי: אם הייתי שותף לתאגיד באר שבע או תאגיד אחר, אף אחד לא היה סופר אותי, כי גם דירקטור, לפי מספר האוכלוסין – אני לא יכול להיות שם.
<אליהו לוי: אז עכשיו, רוצים שנתאגד.
<אליהו לוי: ישבתי, אמרתי כבר – בוא נלך לתאגיד עצמאי.
<אליהו לוי: מספיק, התנגשנו עם החוק יותר מדי וקשה לנו עם האיש.
<אליהו לוי: התקשרנו עם עורך דין, התקשרנו עם משרד רואי חשבון, לעשות את ערך הכינון והכל של הנכסים.
<אליהו לוי: מר עינב אומר לי- זו טעות.
<אליהו לוי: אני לא אאשר לאף אחד מכם תאגיד רשותי.
<אליהו לוי: רק להקים תאגיד רשותי עולה לי למעלה מ-100 אלף שקל, והוא אומר שהוא לא יאשר, למרות שבניסן, ומה שאתה אומר מר דולברג, זו הפרה של מה שסיכמתם בניסן, שיישובים כמו שלנו, כשהיה השר הממונה עוזי לנדאו הוא ישב אצלי במשרד ושאל למה אני לא מתאגד.
<אליהו לוי: הסברתי לו למה.
<אליהו לוי: אמרתי לו – בוא תראה את מערכת המים שלי, את מערכת הביוב שלי, ההשבה של המים.
<אליהו לוי: אני, כשמישהו גונב לי מים – ב-60 שניות ב- אייפון כבר רואה מה עשו לי במד המים.
<אליהו לוי: כשיש דליפה של מים ביישוב אני רואה את זה באייפון.
<אליהו לוי: נתתי להם אישור להיכנס אלי, למערכת, לבדוק - - -
מירי רגב: רגע, אז מה אתה מציע?
<אליהו לוי: אנחנו, שלא התאגדנו, בונים על הקריטריונים של רשות המים, שזה דבר - - אני לא יודע מאיפה זה הגיע אלינו.
<אליהו לוי: אני מתגעגע לימים של משה אבנון, ואחר כך גם של דולברג, שהחליף, אבל הוא התהפך בדרך, כמי שהיה לו עניין עם תאגיד מים.
<אליהו לוי: אבל בסדר, כולנו בני אדם.
<אליהו לוי: אנחנו רוצים להמשיך ולנהל את משק המים שלנו, ועוד לא דיברתי על השירות לתושב.
<אליהו לוי: כשלי יש דליפה מטפטפת, רצים ארבעה לשם.
<אליהו לוי: אני מבקש להשאיר אותנו.
<אליהו לוי: אנחנו בסך הכל 30 רשויות – לבדוק אותנו ולהשאיר אותנו להתנהל כמו היום.
<אליהו לוי: אני מוכן שאהיה נתון לביקורת כמו שאני נתון לביקורת במשרד הפנים, כל רבעון לדווח.
<אליהו לוי: אני נתתי להם את הקוד להיכנס למערכת, 24 שעות הם יכולים לעקוב אחרי ולראות מה קורה אצלי במערכת המים.
<אליהו לוי: אני כפוף להוראות כל דין, תשאירו אותי ככה.
<אליהו לוי: אתם גם לא רוצים להשאיר אותי ככה, סוכם בוועדת ניסן.
<אליהו לוי: מה שסוכם לא מקובל על מנהל רשות המים.
<אליהו לוי: ואני רוצה לומר לך – פה, לצערי, ואני אומר את זה פה, ואתה יודע מה?
<אליהו לוי: אם אני אגיד את זה – יגידו: פוליטיקה, לא רוצה לומר.
<אליהו לוי: אני מזמין את ועדת הפנים של הכנסת לבוא ולראות איך מערכת מים וביוב, והשבה של מים – חברה', אני משקה את הגינון הציבורי מ-13 לאפריל 2005, אין את זה בשום מקום.
<אבירם דהרי: כמה אצלך תושב משלם?
<אליהו לוי: מה שיש של "מקורות", מה שנקבע על ידי רשות המים.
<אליהו לוי: אבל אצלי, מה שלא קורה במיתר, למשל – תראו את העונש:
<אליהו לוי: אני גובה 3.5 שקל לאגרת ביוב.
<אליהו לוי: במיתר הוא גובה פחות משקל ואלה, הרעים, לא נותנים לו להעלות את זה, לעדכן.
<קריאה: למת"ש אני משלם 2.60 כולל מרכיב החזרת ההון.
<אליהו לוי: פשוט, גופים ואנשים רעים.
<מוטי חי: השאלה שצריכה להישאל: מה טוב למשק המים בישראל.
<מוטי חי: הרעיון מאחורי התאגידים שיהיה טוב למשק המים בישראל ולתושבים.
<מוטי חי: אם זה כל כך טוב למשק המים אז מועצות אזוריות, משום מה, שהם עיקר שטחי מדינת ישראל – פטורים מתאגיד.
<מוטי חי: אם זה כל כך טוב - - -
<משה אבנון: הולכים לחייב אותם.
<מוטי חי: היתרון לגודל צריך שיועיל למשק המים ולתושבים.
<מוטי חי: פה, היתרון לגודל עובד הפוך.
<מוטי חי: השירות לתושבים יהיה יותר גרוע.
<מוטי חי: משק המים יסבול הרבה יותר.
<מוטי חי: ברשויות הקטנות, כמו אצל אליהו לוי ועוד רשויות – כשיש נזילת מים, אפילו אצל תושב, מודיעים לו תוך יממה, אם זה שליטה מרחוק או לא.
<מוטי חי: תאגיד לא יספור אותו בכלל.
<אליהו לוי: עוד עדכון קטן – כל מערכת המים, הביוב ומכון הטיהור, הוקמו מכספי התושבים.
<אליהו לוי: לא הלוואת מדינה ולא מענקי מדינה.
חנא סוייד: זה מסוג הנושאים שאין בהם שחור ולבן, רוב הדיונים פה הם מתחום האפור, כי אי אפשר להגיד שתאגידי מים כולם חיוביים והביצועים שלהם טובים ואי אפשר להגיד שהדור הישן שבו כל הרשויות ניהלו את מערכת המים שלהן היה גם טוב.
חנא סוייד: גם היו שם הרבה חסרונות והרבה כשלים.
חנא סוייד: לכן אנחנו מדברים על ניסיון שמתהווה, גברתי היושבת ראש, ואני חושב שהגיע הזמן ללמוד את הניסיון שהיה ב 4-2 השנים האחרונות, ולהפיק מסקנות.
חנא סוייד: הבעיה העיקרית שנמצאת לפנינו היא חוסר האחידות.
חנא סוייד: מועצות אזוריות- אין חובה שם, למרות שיש שם את רוב השטח והם צורכים את מרב כמויות המים – לחקלאות ולצרכים אחרים.
חנא סוייד: שם עיקר המים הולכים.
חנא סוייד: אז למה הם לא צריכים להתאגד?
חנא סוייד: עניין המחירים שעלה כאן- איך יכול להיות שזה מקבל מים במחיר כזה וההוא במחיר אחר?
חנא סוייד: מדברים על מוצר שהוא מאד בסיסי, ולא יכול להיות מצב שבו כל אחד קונה ומוכר כפי שעולה על רוחו.
חנא סוייד: אני מסכים כאן לטענה שנאמרה, שדווקא הרשויות החלשות "אכלו אותה" בזה שכפו עליהן – כי אין להן כלים להתנגד.
חנא סוייד: ניתנה כאן הדוגמה של רהט, כפו עליהן להתאגד.
חנא סוייד: הם קונים מים במחיר גבוה ומוכרים במחיר גבוה.
חנא סוייד: זה 'דווקא ברשויות שהמצב הסוציואקונומי הוא הכי קשה.
חנא סוייד: תראו לאן הגענו – דווקא בכלי שצריך ליעל - - -
<ישראל עינב: רק לתקן אותך – מחיר המים במדינת ישראל לאזרח הוא אחיד.
חנא סוייד: אני אגיד לך מה ההבדל – שמדובר במשפחות גדולות, מרובות ילדים, שם החריגות יכולות להיות גדולות יותר.
חנא סוייד: אז אין התאמה עם המצב והרקע הסוציואקונומי של הציבור.
חנא סוייד: לכן אני אומר שדווקא החלשים הם אלה שנפגעו בעניין הזה.
חנא סוייד: אני, גברתי, עוד מדבר על המהלך של כינון התאגידים.
חנא סוייד: בכינון התאגידים התאגידים היו צריכים לשלם לרשויות המקומיות כסף עבור המערכות שלקחו מהם.
חנא סוייד: חלק מהתאגידים עוד לא שילמו שום דבר, כפיצוי לאותן רשויות שבנו את המערכות האלה במיטב הכסף שלהן.
חנא סוייד: מה זה, גזל?
חנא סוייד: איך דבר כזה קורה?
חנא סוייד: מדובר, עוד פעם, דווקא ברשויות - - -
חנא סוייד: אני אציע בסוף.
חנא סוייד: זה דבר שמתהווה.
חנא סוייד: צריך להקים איזו שהיא ועדה שתלמד את הניסיון הזה.
חנא סוייד: גברתי, לא יכול להיות מצב שבו התאגידים ירוויחו הרבה כסף והרשויות לא יפיקו תועלת מזה.
חנא סוייד: בכה כאן ראש עירית קרית גת איך זה שהתאגיד עשיר, כולם נוסעים עם רכבי פאר, עם מזגנים מפוארים, והוא – אין לו, והוא בוכה שיקבל נתח מכספים ורווחים שבגללו התאגיד מקבל אותם.
חנא סוייד: זה מצב שלא יכול להתקבל בשום פנים ואופן על הדעת.
חנא סוייד: עוד דבר אחד – אנחנו מדברים על מקורות הכנסה לרשויות.
חנא סוייד: יש רשויות שאין בהן מקורות הכנסה עצמאיים.
חנא סוייד: אין להן אזורי תעשייה.
חנא סוייד: מפעל המים דווקא יכול להיות כלי שיכניסו כסף מעבר.
חנא סוייד: כן, אם קונים בזול ומוכרים קצת יותר יקר, עכשיו, במיוחד, עם הדלתא בין מה שאתה קונה ומה שאתה מוכר – אם אתה מנהל את זה טוב, אתה יכול להיות ביזנסמן.
חנא סוייד: העסק הכי גדול יכול להיות.
חנא סוייד: לכן אני חושב שעושקים כאן את הרשויות המקומיות.
חנא סוייד: לא נותנים להם לקבל רווחים שהתאגידים מקבלים.
חנא סוייד: יחד עם זה, אחוז הגביה בתאגידים, יעילות הביצוע – לא רעים, בהשוואה לרשויות המקומיות.
חנא סוייד: לכן, אמרתי שאין כאן שחור ולבן.
חנא סוייד: יש כאן ניסיון מעורב, שצריך ללמוד אותו, צריך לחזק את הצדדים החיוביים, ולא צריך לכפות על רשויות להתאגד.
חנא סוייד: אם יש להם פרמטרים וקריטריונים שהם יכולים לבצע טוב – אז למה לכפות עליהם?
<אבנר בן גרא: אני רק רוצה להוסיף על הנתונים שאמרת של מחירי המים, מאתר רשות המים.
<אבנר בן גרא: המחיר הממוצע של המים לצרכן הוא 10.1 ₪ ובתוכו המרכיב של עלויות התאגיד הוא 4.9, זאת אומרת – 48% ממחיר המים הם העלויות של התאגיד.
<אבנר בן גרא: הגדילה רשות המים לעשות ובהסבר למחיר כתבה שאם אנחנו חוסכים במים הם צריכים להעלות את מחיר המים כי עלויות התפעול של התאגיד, התשומה שלהם, עולה ביחס ל - - -
מירי רגב: פרה חולבת יש להם פה
<אבנר בן גרא: כן, פרה חולבת.
<אבנר בן גרא: אז זה, קודם כל, באשר למים.
<אבנר בן גרא: אני מצטרף למה שאלי אמר במקרה הכי גרוע - ללכת על תאגיד רשותי, ומצטרף בהחלט למה שאמר חבר הכנסת חנא סוויד, שעד לפני 3 שנים הכנסנו לקופת המועצה מיליון וחצי שקל מההפרש של קניה ומכירה, ששימשו אותנו.
<אבנר בן גרא: אפשר כמובן לומר שייכנסו לחשבון ייעודי כמו כספי חינוך ואז לא יעשו בהם את הפשעים האיומים שהרשויות עשו בהשקעה בחינוך ובכל מיני דברים אחרים.
<אבנר בן גרא: חוץ מזה, אני מבקש שיבטלו מעלינו את הסנקציות.
<אבנר בן גרא: לא יכול להיות שאני לא יכול לעדכן את מחיר של הביוב אצלנו ולהפסיד כ-2 מיליון שקל בשנה שזה כסף שלא יחזור בשום מקרה.
<אבנר בן גרא: איך אפשר לגעת במיסים שלי.
<אבנר בן גרא: אני לא קולט את זה.
<אבנר בן גרא: דבר אחרון, בקיצור – יש שלושה שעל פי החוק יכולים לפטור מתאגיד: שר הפנים, שר האוצר וועדת הכלכלה.
<אבנר בן גרא: שר הפנים נתן מכתב מנומק היטב למה לא צריך להיות תאגיד במיתר, בלהבים, בעוד כל מיני מקומות.
<אבנר בן גרא: שר האוצר וועדת הכלכלה הם אלה שעצרו את העסק.
<אבנר בן גרא: אני לא מבין: מה, אין פה רציונל זהה?
<אבנר בן גרא: זה הכל.
<שלמה דולברג: אנחנו קיבלנו את ההודעה על הדיון ביום חמישי ולכן לא קיימנו דיון ספציפי על הנושאים האלה.
מירי רגב: יהיה לך אפשרות לעשות את זה במהלך דצמבר.