GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נסים זאב: זה פשוט מזעזע לראות את המספרים שהולכים לפטר.
נסים זאב: עכשיו, כששמעתי את סגן השר לשירותי דת, הרב אלי בן דהן, הבנתי שבאמת הגאולה הגיעה, תאמיני.
נסים זאב: זאת אומרת, אתה אומר שעכשיו הולכים להסדיר את הכול, איש תחת גפנו ותחת תאנתו, והדברים הרבה יהיו פתוחים ויותר, הייתי אומר: גיבוי כספי.
נסים זאב: עכשיו, אני רוצה לומר לך, כבוד הרבנית, תשמעי אותי: עכשיו הייתי בוועדת חוץ וביטחון, דיברו על טנק המרכבה.
נסים זאב: אז דיברו שאין תר"ש.
נסים זאב: אמרתי: כשאין תר"ש יש אתרש.
נסים זאב: אתרש זה חרש.
נסים זאב: זאת אומרת, כשאין תכנית שהיא יסודית, רב שנתית – תכנית רב שנתית, זה נקרא תר"ש – כשאין תר"ש יש אתרש, יש חרשים.
נסים זאב: ולכן אנחנו נמצאים היום במצב של לקונה, שכל רב צריך לדאוג לשלומו, שחלילה וחס מחר הוא לא יפוטר.
נסים זאב: אני בטוח שיש ביכולתך.
נסים זאב: הנה את, דעי לך - - -
מירי רגב: מה ביכולתי?
מירי רגב: יש - - -, רוח של שר הכלכלה, נפתלי בנט, והרוח של שר האוצר, יאיר לפיד.
נסים זאב: אבל אתם שידכתם אותם.
נסים זאב: אתם השכנים, הייתם.
נסים זאב: ואני רוצה לומר לך: את צריכה להוריד את רוע הגזירה הזאת, חד וחלק.
נסים זאב: "ותיקח מרים הנביאה את התוף בידה - - -", את צריכה לקחת את התופים ואת המחולות, וכולם, "- - - ותצאנה כל הנשים אחריה - - -", ודאי כל הבלניות, בתופים ובמחולות.
נסים זאב: ותראי מה כתוב: "שירו להשם כי גאה גאה - - -" – היא הרימה את הדגל של התורה.
נסים זאב: אני מצפה את זה ממך.
מירי רגב: תמיד תענוג לשמוע אותך, חבר הכנסת נסים זאב.
מירי רגב: הרב יעקב אביטן, בבקשה.
מירי רגב: ולאחר מכן, חבר הכנסת אורי מקלב, הגיע תורך.
<יעקב אביטן: בוקר טוב.
<יעקב אביטן: ראשית, אני באמת מודה, גברתי.
<יעקב אביטן: יעקב אביטן, רב המועצה האזורית חוף אשקלון, שלמעשה מתחילה ביישוב נתיב העשרה, שנושק לגבול עם עזה, ומסיים בניצן, שזה המפונים מיישובי גוש קטיף.
<יעקב אביטן: רוב מניין ורוב בניין של המפונים נמצאים אצלנו במועצה.
<יעקב אביטן: מועצה שאין בה ישובים דתיים, אולי שלושה מסורתיים, כולם קיבוצים של השומר הצעיר.
<יעקב אביטן: והיישוב ניצן שהגיע אלינו, שהוא ישוב של מתיישבי גוש קטיף.
תמר זנדברג: רב של השומר הצעיר או כולם זה קיבוצים?
<יעקב אביטן: קיבוצים של השומר הצעיר.
<יעקב אביטן: חמישה, חמישה.
<יעקב אביטן: חמישה זה הרבה: יד מרדכי, גברעם, זיקים, כרמיה – זה השומר הצעיר.
מירי רגב: יש שם יהודים גם.
<יעקב אביטן: אני חושב שהדיון כאן היה צריך להיות אחרת, לא על הנפת הגרזן על העץ שממנו אנחנו יונקים וחיים, אלא הפוך.
<יעקב אביטן: לכן היה צריך לזכור את הדיונים של הוועדה הזאת מימים ימימה, לשפר את שכרם של הרבנים המשרתים בקודש והבלניות, ולא להיות כאן, עכשיו, אנחנו בבחינת שנוררים ולבקש שתזונו אותנו בחן, בחסד, ותעשו לנו איזושהי טובה.
<יעקב אביטן: צריך לזכור שהמדינה, בכל השנים האחרונות, לא מקצה תקציב למקווה אחד, לא בונה.
<יעקב אביטן: זה הכול מתרומות.
<יעקב אביטן: לא בתי כנסת, לא עירובים.
<יעקב אביטן: כן, לבדוק בהתיישבות, הרוב של התקציבים, של המקוואות, שאצלו שיפצנו, בנינו, זה מתרומות, ויכולים להראות את זה.
<ישראל פת: יש תקציב, יש תקציב.
<ישראל פת: אולי אליכם לא הגיע, אבל יש תקציב - - -
<יעקב אביטן: בסדר.
<יעקב אביטן: אבל הוא חלש והוא דל, והוא לא בהסטה, ולא בשום דבר.
אורי מקלב: כמה מקוואות בונים - - -
<יעקב אביטן: כמה מקוואות, בדיוק.
<קריאה: להגיד שאין תקציב מקוואות, זה קצת - - -
אורי מקלב: כמה מקוואות?
אורי מקלב: כמה מקוואות בניתם?
אורי מקלב: כמה מקוואות בנו?
מירי רגב: חברים, יש לנו ב-11:00 מליאה.
<יעקב אביטן: אני יכול לומר לכם, לשמח אתכם, שאני מוכן לפרוש מתפקידי, לתרום את ה-70 אלף שקל השנתיים שלי, אבל זו לא הבעיה של הרבנים – הבעיה היא יותר של הבלניות.
מירי רגב: מה אתה, כל כך מהר-מהר, מוכן להתפטר?
<יעקב אביטן: אני אגיד לך למה.
<יעקב אביטן: אני אומר לך למה, בכוונה.
<יעקב אביטן: אני אומר לך למה: אם הבעיה עם הרב?
<יעקב אביטן: אז בסדר, נסתדר עם הרב.
<יעקב אביטן: נמשיך להתנדב ולתת את שלנו.
<יעקב אביטן: ורוב הרבנים עושים כאן את זה בהתנדבות, והולכים גם למקומות שהם לא רבנים, ועושים את המלאכה שלהם.
<יעקב אביטן: אבל כשמדברים על בלנית, שהשכר שלה הוא 1,300 שקל או 1,200 שקל, והיא צריכה ביישובים – הבלנית לא מגיעה.
<יעקב אביטן: היא צריכה לקבל טלפון ב-23:00 בלילה, ועם כניסת השבת ובצאת השבת, ומתקשרים אליה לבית.
<יעקב אביטן: והיא פועלת הניקיון של המקווה, ואת חומרי הניקיון לא המדינה מממנת – זה תבדקו.
<יעקב אביטן: אם זה לא - - -, אז את חומרי הניקיון, מהכסף שלה.
מירי רגב: מביאה, היא מביאה.
מירי רגב: - - - היא מביאה איתה את החומרים, זה מדהים: שמפו לשיער, מברשות שיהיו שם.
<יעקב אביטן: חומרי הניקיון, היא קונה מעצמה - - - של בית הכנסת.
<יעקב אביטן: אם אני מתחזק את העירוב על ידי כסף של המועצה האזורית, וראש המועצה; אצלנו בחוף אשקלון, מר יאיר פרג'ון, מחזיק שני רבנים שנבחרו כדת, והמדינה לא מממנת אותם בכלל.
<יעקב אביטן: אז איך אנחנו יכולים להיות - - - אני חושב שהקריאה הזאת היא בושה שאנחנו הגענו למצב הזה.
<יעקב אביטן: אני רואה את - - -
אורי מקלב: - - - חברים, של כל החברים.
אורי מקלב: אתה גם אומר שאתה רב של הקיבוצים האלה – יש דרישה - - -
<יעקב אביטן: יש דרישה, אני יכול לומר לך.
אורי מקלב: אז תגיד את זה, תספר את זה כאן.
<יעקב אביטן: בבקשה.
<יעקב אביטן: היישוב יד מרדכי, קיבוץ יד מרדכי הוא קיבוץ של השומר הצעיר.
<יעקב אביטן: יש שם הרוגה מהפיגוע בסיני שהיה, והם ביקשו קבורה יהודית, ביקשו את הרב.
<יעקב אביטן: ראו רב שחור נכנס, אמרו: הרב של ש"ס הגיע.
<יעקב אביטן: כשהתחלתי לדבר אמרו: אתה כבר לא בדיוק ש"ס, אתה מאוד פתוח, רב שיודע לדבר.
<יעקב אביטן: כן.
<יעקב אביטן: ומאז אני כל אזכרה מגיע לשם.
<יעקב אביטן: חוץ מאותה קבורה יהודית, כבר נהיו גם בקיבוץ כרמיה, שזה של השומר הצעיר, עוד קבורות יהודיות.
<יעקב אביטן: ולא רק זה, קיבוץ כרמיה זכה להכניס ספר תורה עכשיו, בית כנסת עכשיו.
<יעקב אביטן: יש דרישה, יש צימאון למים.
אורי מקלב: מר ראובן קוגן לא מאמין שבקיבוץ השומר הצעיר יש בית כנסת.
אורי מקלב: יש בית כנסת או אין - - -
<קריאה: בטח, יש הרבה.
<יעקב אביטן: יש הרבה, יש הרבה.
<יעקב אביטן: בגברעם הולכים לבית כנסת.
<יעקב אביטן: אני רוצה באמת לומר לכם:
<יעקב אביטן: אני שמח לשמוע כאן את הדברים של המועצות האזוריות, של כל חברי הכנסת הנכבדים.
<יעקב אביטן: אני מודה לכם.
<יעקב אביטן: ואני בטוח - - - תזכה לבניין בית המקדש - - -
מירי רגב: תודה רבה, הרב.
אורי מקלב: לרב חובל הייתה בעיה: בירכתיים נפער חור.
אורי מקלב: הוא לא ידע מה לעשות.
אורי מקלב: הוא ידע שהדרך היחידה להציל את הספינה הטובעת, את הספינה הגדולה, הייתה להקל מהמשא שיש על האונייה.
אורי מקלב: חשב והיה צריך לפעול במהירות: איך הוא מקל על המשא של האונייה כדי שהיא לא תטבע.
אורי מקלב: והחור - - - היה קטן.
אורי מקלב: הוא מצא.
אורי מקלב: הוא ידע שיש לאחד הנוסעים טלית ותפילין, הוא אמר: אני אזרוק אותם לים, זה יקל קצת על המשא, וככה האונייה תינצל.
אורי מקלב: חור כזה גדול בתקציב, מצאו, חיפשו איזה סעיף.
אורי מקלב: הם אמרו: רגע, משמשים בקודש, אה, זה סעיף עם כיפה – את זה צריך מיד לזרוק לים, את הסעיף הזה אנחנו נבטל.
אורי מקלב: לא ידעו, אני מניח שלא ידעו שבעצם הסעיף הזה הוא לא סעיף של משמשים בקודש, אלא אלה שמקבלים שירותי דת.
אורי מקלב: ושירותי הדת האלה, בחלק הגדול משירותי הדת זה שירותי דת שחייבים לפי חוק לתת אותם: הנישואין במדינת ישראל זה לפי חוק, צריך לתת את זה.
אורי מקלב: הדרך היחידה היא - - - מדינת ישראל.
יצחק וקנין: רק אם לא רוצים לקבור את המתים.
אורי מקלב: אבל גם זה עולה יותר יקר אם לא רוצים לקבור את המתים במקום אחר.
אורי מקלב: שירותי הדת למיניהם הם שירותים שהם חלק מהתהליך החוקי של מדינת ישראל, מההתנהלות של מדינת ישראל.
אורי מקלב: אם אין רב אז לא רק שאין רב – אין רב אז גם אין שוחט.
אורי מקלב: אם אין שוחט, הרי צריך גם לאכול כשר במדינה הזאת.
אורי מקלב: אין אפשרות אחרת.
אורי מקלב: אין אפשרות אפילו לייבא בשר - - - במדינה, ברוך השם.
אורי מקלב: אין גם קברן.
אורי מקלב: אם אין רב אז אין גם קברן שצריך לקבור - - -.
אורי מקלב: הקברן הוא מתנדב, אבל - - -
יצחק וקנין: רובם בהתנדבות במועצות האזוריות.
יצחק וקנין: רובם בהתנדבות, רבותיי – 98%.
<ישראל נדיבי: כולם.
<ישראל נדיבי: מה, למה - - -
<קריאה: כולם, כולם.
יצחק וקנין: כולם.
<קריאה: כולם בהתנדבות.
<קריאה: אין תקן - - -
יצחק וקנין: זה לא בתי עלמין - - -
אורי מקלב: אבל מה זה אומר?
אורי מקלב: אבל אם אין מי שמפעיל, הקברן המתנדב הזה צריך איזה מישהו שיפעיל אותו.
אורי מקלב: הוא צריך את הרב שיעשה את הטקס של הנישואין.
<קריאה: את הכול.
אורי מקלב: - - -, גם אין - - -.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על קריסה מוחלטת.
אורי מקלב: הם אמרו כאן, הנציגים: קריסה מוחלטת.
אורי מקלב: אם הם אומרים כאן קריסה מוחלטת, זה בכל המשמעות של הדברים.
אורי מקלב: אז ככה, יש מכל ההיבטים.
אורי מקלב: אני לא אאריך ואני לא אחזור על מה שאמרו כאן.
אורי מקלב: יש כאן נושא סוציאלי, נושא של עובדים, אנשים שוותק של שנים רבות.
אורי מקלב: המשמעות של השירות שהם נותנים, החשיבות של - - -, והחלק הערכי, המאוד, החלק הערכי, שאנחנו דיברנו על טלית ותפילין, החלק הערכי של שירותי דת, שהם שירותים שהם חלק לא גם.
אורי מקלב: לא צריך להיות שירותי אזרח, זכויות האזרח, אלמנטריות שצריך.
אורי מקלב: מעבר לכך, שאנחנו שומעים פה, והגיע רב שאני לא הכרתי אותו קודם, שהצרכנים של שירותי הדת הם כלל הציבור, הם רוב הציבור במדינת ישראל.
אורי מקלב: אני לא אחזור ולא אאריך בנושא שרבים וטובים ממני אמרו, אבל על חלק אחד אני רוצה: אני דבר על הצביעות של משרד האוצר.
אורי מקלב: איך שמשרד האוצר, בחוק אחד, בא ואומר, ושר האוצר אמר את זה במליאה, על הדוכן, והוא אמר: אני מבטל את חוק נהרי.
אורי מקלב: מבטל את חוק נהרי, שחוק נהרי זה אומר לתת שירותי חינוך: מנקים, שרתים, מזכירות בתי ספר, כיסא ושולחן.
אורי מקלב: שהעיריות לא יוכלו לתת את זה, לא ייתנו לכל ילד, רק לילדים - - - נמצאים בחינוך הממלכתי, אבל כל מי שנמצא במוכר שאינו רשמי לא יקבל.
אורי מקלב: ילד בתוך העיר – אין כסף לרשויות.
אורי מקלב: אמר שר האוצר, אמר משרד האוצר: אין לנו כסף.
אורי מקלב: איך אתם היום עושים חוק שאתם אומרים: אנחנו לא יכולים לתת?
אורי מקלב: הרשויות, יש להן כסף או אין להן כסף?
אורי מקלב: תחליטו.
אורי מקלב: אם יש להן כסף כדי לתת שירותי דת, אז למה לא נותנים את חוק נהרי?
אורי מקלב: את הדברים האלמנטריים לכל ילד.
אורי מקלב: ילד בן שבע לא צריך כיסא ושולחן?
אורי מקלב: ואם אין כסף לרשויות אז איך אתם מטילים את זה עכשיו על הרשויות הכי מסכנות, הכי נחשלות, שהכי פחות רוויות?
אורי מקלב: הן הכי מעוטי הכנסה, שהן צריכות לקבל מענקי איזון וכולי.
אורי מקלב: אבל אני לא יכול ולא - - - שזה אישי: צר לי, צר לי מאוד, אני מרגיש לא נוח בהצגה שנעשית היום פה וגם בדיון קודם מול הרבנים.
אורי מקלב: מי עושה את ההצגה הזאת?
אורי מקלב: השר לשירותי דת שהוא שר, כשהוא עומד בראש מפלגה - - -
מירי רגב: טוב, אבל אמרת את זה כבר, מה אתה רוצה ממני?
מירי רגב: עוד פעם אתה רוצה?
מירי רגב: לפני תשעה באב תעזוב אותו.
אורי מקלב: מה את רוצה?
אורי מקלב: אני אמרתי קריאת ביניים.
אורי מקלב: אבל לא אמרתי עוד משהו: שהם - - - של הקואליציה.
אורי מקלב: יושב ראש ועדת הכספים נמצא בבית היהודי.
אורי מקלב: מה זה בשביל שיושב ראש ועדת הכספים?
אורי מקלב: אני רק - - - חבר הכנסת משה גפני - - -
מירי רגב: כי רוצים לתת לי את הזכות לעשות - - -
אורי מקלב: רק רגע, אני גם אגיע אלייך, גברתי המכובדת.
אורי מקלב: בשביל 30, 40 מיליון שקל, מה זה בשביל יושב ראש ועדת הכספים?
אורי מקלב: מר ראובן קוגן שם, צריך להגיע כל יום.
אורי מקלב: הוא לא יכול להיכנס לחדר של היושב ראש, לא לוועדה עצמה, בלי שהעניין הזה מסודר.
אורי מקלב: מזמן זה כבר היה מסודר, הנושא הזה, אם רק היו רוצים.
אורי מקלב: אז על מי עושים כאן את ההצגה, לרבנים ועל כל מי שצריך שירותי דת?
אורי מקלב: על 40 מיליון השקל האלה ועל 50 מיליון השקל האלה, כשהכוח נמצא בידיכם.
אורי מקלב: אתם באים, שאנחנו וכולנו צריכים וכולם להתלכד, ולבוא ולצעוק על השכר, הדברים המינימליים האלה.
אורי מקלב: ועכשיו אני אגיד לך, אני אספר לך סוד, גברתי היושבת ראש: אני חבר בוועדת הכנסת, וראיתי את הפעילות שיש בפיצולי החוקים, הייתי שותף להם.
אורי מקלב: ומי שנלחם כדי שהחוק הזה לא יהיה בוועדת הכספים – משרד האוצר.
אורי מקלב: וכשיושב ראש ועדת הכספים - - -
מירי רגב: הוא חשב שיהיה לו קל כאן.
אורי מקלב: את הבנת?
אורי מקלב: הרי לכאורה משרד האוצר היה יכול לעשות בוועדת הכספים.
אורי מקלב: 90% מהנושאים בחוק ההסדרים נמצאים בוועדת הכספים, למה זה לא בוועדת הכספים?
אורי מקלב: יש שם יושב ראש.
אורי מקלב: בהתמסרות מלאה של יושב ראש ועדת הכספים.
אורי מקלב: העבירו את זה לכאן.
אורי מקלב: חשבו שבוועדה הזאת בראשות חברת הכנסת מירי רגב, אנחנו, את הסעיף הזה נעביר, לא תהיה בעיה.
אורי מקלב: ואם הם גילו, ועל זה אני רוצה כאן, התגלגלה זכות על ידיך – על דאטפת אטפוך.
אורי מקלב: התגלגלו, לא ידעו שיושבת ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה היא לא רק חברה בקואליציה – יש לה מסורת, היא נפגשה עם בלניות, היא נפגשה עם רבנים, היא ראתה.
אורי מקלב: - - - יושבת הראש, יש כאן הרבה סמכות בעניין הזה, הרבה יכולות והרבה כוח בעניין הזה.
אורי מקלב: לא זו אף זו, מעבר לכול, גם אם היינו מורידים את כל הכיפה, משילים את הכול, אם זה היה עובדים, כל סוג עובדים אחר במשק, במדינה, שלא משנה מה הם היו, בלי שנותנים שירותים כאלה חשובים, לא היו נותנים, כחברת כנסת חברתית, כמפלגה חברתית, ככאלה שרוב חבריה צורכים את שירותי הדת, לא היו נותנים את זה.
אורי מקלב: לעת הזו הגעת.
מירי רגב: חבר הכנסת משה פייגלין.
מירי רגב: לאחריו, חברת הכנסת רינה פרנקל, ואנחנו עוברים להצבעה.
משה זלמן פייגלין: יש הצבעה בסוף?
מירי רגב: נדבר.
משה זלמן פייגלין: דווח לי ש-.
משה זלמן פייגלין: רגע, מה קורה?
זבולון כלפה: שיש הצבעה.
משה זלמן פייגלין: יש הצבעה?
משה זלמן פייגלין: טוב.
זבולון כלפה: ככה היא אמרה.
זבולון כלפה: שמעת - - -
מירי רגב: תגיד על מה.
אלי בן-דהן: תלוי, תלוי בדברים שלך.
משה זלמן פייגלין: הבנתי.
משה זלמן פייגלין: כי אני רוצה להתאים את דבריי - - -
מירי רגב: תיכף נסכם.
מירי רגב: נשמע את התייחסות משרד האוצר גם לסוגיית הפנסיה, גם לסוגיית העובדים – יש לו כמה דברים שהוא צריך להתייחס אליהם.
<קריאה: תקנים.
מירי רגב: תקנים.
מירי רגב: ואחר כך נסכם ונראה, ברוח הסיכום, מה עושים.
מירי רגב: בבקשה, חבר הכנסת משה פייגלין.
משה זלמן פייגלין: טוב, אז אני אתחיל מהסוף: ככל שהדבר תלוי בי, החוק, כפי שהוא מובא עכשיו, אסור שהוא יעבור.
משה זלמן פייגלין: אם זה מה שיובא כרגע אני אצביע נגד – אני מבקש דבר ראשון להבהיר.
משה זלמן פייגלין: לכן שאלתי על מה בדיוק מצביעים כרגע.
משה זלמן פייגלין: כי אני מצטער שלא הייתי כאן, היו לי מטלות אחרות קודם לכן.
משה זלמן פייגלין: אבל אני רוצה לומר שני דברים, אחד טכני ואחד מהותי: מבחינה טכנית, קורה כאן דבר מאוד מוזר.
משה זלמן פייגלין: אני אתמול עברתי על תקציב אחר, תקציב הביטחון, אם יש לי השגות וכולי.
משה זלמן פייגלין: התברר לי שנושא השוויון בנטל, הסכום שהוא עולה היום, השוויון בנטל במצבו הנוכחי, כפי שהוא היום – הרעיון של השוויון במצבו הנוכחי, בצבא, כפי שהוא עולה היום – אני הערכתי מעל בימת הכנסת, בנאום שנתתי, את הדבר הזה בעשרה מיליארד שקל.
משה זלמן פייגלין: שוויון בנטל שאין לו שום קשר לביטחון, רק על העיקרון, בואו נאמר במירכאות: הדתי הזה, של שוויון בנטל, אנחנו משלמים היום, דרך הנושא של גיוס חובה שלא לצורך, רק שלא לצורך, משלמים 15 מיליארד שקל בשנה.
משה זלמן פייגלין: ותקציב הביטחון משאיר – איפה הנציג של משרד האוצר?
משה זלמן פייגלין: אני מניח שאתם יודעים את זה או תשימו לב לזה.
משה זלמן פייגלין: אני הולך לדבר על זה – בתקציב הביטחון יש היום בור פתוח לנושא התוספת של שוויון בנטל, שלא מופיע שם בכלל סכום.
משה זלמן פייגלין: יש בתוך ספר התקציב הישראלי נושא, בואו נקרא לו: אידיאולוגי, לא ביטחוני, אידיאולוגי, שכבר היום אנחנו משלמים עליו 15 מיליארד שקל בשנה, שמשרד האוצר השאיר פתוח, איך אומרים?
משה זלמן פייגלין: צ'ק פתוח בתוך תקציב הביטחון.
משה זלמן פייגלין: שימו לב לאיזה סכומים אנחנו מגיעים פה על נושאים אידיאולוגיים.
משה זלמן פייגלין: שמי שמחזיק בהגאי משרד האוצר משאיר אותם פתוחים בתקציב, ובאיזה היקפים.
משה זלמן פייגלין: ובמה מדובר כאן?
משה זלמן פייגלין: את זה כן.
משה זלמן פייגלין: הדוגמה של התפילין שאותם זורקים ראשונים מהספינה כדי שלא תטבע, היא דוגמה סופר נכונה.
משה זלמן פייגלין: הנה, אני מראה לכם, רבותיי, אנשי משרד האוצר, איפה נמצא הכסף הגדול באמת.
משה זלמן פייגלין: ובגלל עניינים אידיאולוגיים, לא בגלל עניינים ביטחוניים.
משה זלמן פייגלין: אני מדבר אתכם אידיאולוגיה בלבד לא ביטחון, אידיאולוגיה בלבד.
משה זלמן פייגלין: על הרעיון המקודש של שוויון בנטל, השאיר משרד האוצר צ'ק פתוח, לא מוגדר בסכום, בתוך ספר התקציב.
משה זלמן פייגלין: אני מפנה מכאן את תשומת הלב של כל חברי הכנסת לשים לב לעניין הזה, אני אסביר את זה במפורט בהמשך מעל הבמה הנכונה.
משה זלמן פייגלין: אז תעשו את ההשוואה.
משה זלמן פייגלין: אז זה, קודם כל, בעניין הטכני, שנבין את סדרי הגודל ואת מה שכאן קורה.
משה זלמן פייגלין: עכשיו תראו, לא מדובר כאן בשירות לאנשים דתיים.
משה זלמן פייגלין: אני גר, למשל, בשכונה מבוססת של אנשים דתיים, שלא הגיע לה רב, אבל רצתה שיהיה לה רב של השכונה – שכונת נווה עליזה בגינות שומרון, קרני שומרון, למי שמכיר.
משה זלמן פייגלין: החלטנו שזה חשוב לנו.
משה זלמן פייגלין: כל אחד יוציא מהכיס, שם סכום ויש לנו רב.
משה זלמן פייגלין: חשוב לנו.
משה זלמן פייגלין: לכן, לציבור הדתי, נקרא לזה, אני לא דואג.
משה זלמן פייגלין: למי אני דואג?
משה זלמן פייגלין: תבינו שלא מדובר כאן בשירות לדתיים, מדובר כאן בשירות לאנשים מסורתיים, לאיזה ישוב כזה מעורב, שיש בו אישה מסורתית שרוצה ללכת למקווה.
משה זלמן פייגלין: ומה לעשות, אחוזים גבוהים מאוד של נשים שאינן דתיות רוצות ללכת למקווה, ויש גם לא מעט גברים יהודים שהיו רוצים שיהיה איזשהו רב שנותן איזשהו אידישקייט, כן.
תמר זנדברג: יש כאלה גם שרוצים - - -, דרך אגב.
משה זלמן פייגלין: אתם יודעים מה?
משה זלמן פייגלין: מדובר במעמד הביניים, ומה לעשות?
משה זלמן פייגלין: רוב מעמד הביניים הזה, חברתי, הוא לא אותם אחוזים בודדים שרוצים דווקא את הרב הרפורמי.
משה זלמן פייגלין: עדיין יש את - - -
תמר זנדברג: תתפלא.
משה זלמן פייגלין: אני לא מתפלא, אני יודע נתונים.
תמר זנדברג: דווקא - - -.
תמר זנדברג: אתה יודע שהרפורמים זה הזרם היהודי הגדול בעולם.
מירי רגב: טוב, זה לא הדיון.
מירי רגב: חברת הכנסת תמר זנדברג, הבטחתי שבמסגרת הדיונים על שירותי הדת אנחנו נעסוק פה.
מירי רגב: אמרתי את זה גם כשסגן השר לשירותי דת, הרב אלי בן דהן - - - ידבר גם על סוגיית - - -
משה זלמן פייגלין: אנחנו מדברים כרגע, חברת הכנסת תמר זנדברג, על מתן שירות לרוב התושבים.
תמר זנדברג: - - - אבל זה רק שירות לרוב התושבים.
משה זלמן פייגלין: יפה, יפה - - -
מירי רגב: אנחנו נדבר על הסוגיה הרפורמית, לא נברח - - -
משה זלמן פייגלין: מצד שני, אני חייב להוסיף פה איפכא מסתברא מסוים, שאני רוצה שיהיה פה על השולחן או על החור הגדול באמצע, גם כן.
משה זלמן פייגלין: לדעתי, באופן עקרוני, נקרא לזה אוטופי, לצורך העניין, המדינה לא צריכה לספק בכלל שירותי דת.
משה זלמן פייגלין: עצם המושג שירותי דת בעיניי הוא מושג סטליניסטי, הוא מושג מגעיל.
משה זלמן פייגלין: מה זה שירותי דת?
משה זלמן פייגלין: סטלין אמר: הדת היא אופיום להמונים.
משה זלמן פייגלין: אז אני נותן אופיום.
משה זלמן פייגלין: המדינה נותנת שירותי דת.
תמר זנדברג: מרקס אמר את זה - - -
משה זלמן פייגלין: מרקס, תודה.
משה זלמן פייגלין: נכון, נכון, תודה.
משה זלמן פייגלין: בעיניי זו לא הדרך לעשות את זה.
משה זלמן פייגלין: הנושא הזה צריך להיות קהילתי.
משה זלמן פייגלין: מדינה גם, בעיניי, לא צריכה לחתן, ולא לשלם לרבנים, ולא לשום דבר.
משה זלמן פייגלין: ולכך באופן עקרוני אנחנו צריכים לשאוף.
משה זלמן פייגלין: אבל זהו המצב האוטופי.
משה זלמן פייגלין: המצב עכשיו, שאם אנחנו, עכשיו, על בסיס הרעיון האוטופי הזה הולכים וחותכים את הנושא הזה, אנחנו באמת מפקירים ציבור, שכבר כמה וכמה דורות התרגל לצורה מסוימת שבה הדברים מתנהלים, והדבר הזה הוא בלתי אפשרי.
משה זלמן פייגלין: אם אפשר שורה תחתונה – אני לא יודע מה הוחלט פה, ואני שוב מתנצל שהגעתי בסוף החגיגה – אני מציע שהנושא הזה יובא שוב לדיון, באחוזים יותר סבירים, יותר הגיוניים, עם הבנת התפקיד - - -
מירי רגב: שום אחוזים.
מירי רגב: הוא יבוא לדיון, תיכף אני אגיד לך איך.
מירי רגב: שום אחוזים הוא לא יבוא.
משה זלמן פייגלין: מה, בחיתוך של – השוואת האזוריות למקומיות.
משה זלמן פייגלין: נקודה?
מירי רגב: שום אזורים הוא לא יבוא.
מירי רגב: טוב, תודה רבה, חבר הכנסת משה פייגלין.
מירי רגב: חברת הכנסת רינה פרנקל, בבקשה, אחרונת הדוברים.
רינה פרנקל: אני אדבר מאוד קצר.
רינה פרנקל: אני רוצה לומר כאן שכאן השאלה זה לא איזו מפלגה ולאיזו מפלגה שייכים האנשים כאן.
רינה פרנקל: ומאשימים אותנו, כמפלגת יש עתיד, שאנחנו אנטי דתיים.
רינה פרנקל: לדעתי זה ממש לא נכון, אנחנו לא אנטי דת, אנחנו בעד דת, ואין פה בכלל שאלה.
רינה פרנקל: אנחנו יהודים, וצריך לתת שירותי דת לכל יהודי במדינה שלנו.
רינה פרנקל: השאלה: באיזו דרך?
רינה פרנקל: אז זו שאלה כבר אחרת.
רינה פרנקל: ואני חושבת שגם המועצות האזוריות והמועצות המקומיות יכולות למצוא גם כן דרך לממן את זה, במיוחד שמדובר פה לא בהמון כספים.
רינה פרנקל: ובנוסף, אני רוצה לומר שמועצות אזוריות ומועצות מקומיות, לאחרונה, כל הזמן בוכות שאין להן כסף ואין להן כסף.
רינה פרנקל: אז בכל זאת הם מתוקצבים.
רינה פרנקל: ולדעתי פה אפשר למצוא גם כן לשירותים דתיים, גם מהמקור הזה.
רינה פרנקל: זה - - -
מירי רגב: אז מה את אומרת?
מירי רגב: שאת מציעה לנו להצביע בעד ההצעה.
רינה פרנקל: כן.
מירי רגב: את רוצה 60%, 40% או 70%, 30%?
רינה פרנקל: 60%, 40%.
מירי רגב: 60%, 40%, זה בסדר.
מירי רגב: 60%, 40%.
מירי רגב: אז נשאיר את זה וזה בסדר.
משה זלמן פייגלין: תסבירי לי בדיוק על מה אני מצביע, מה הוצע, מה זה 70%, 30%.
משה זלמן פייגלין: מה זה.
משה זלמן פייגלין: לצורך - - - לא היה בהתחלה.
מירי רגב: אוקיי, טוב, בסדר.
מירי רגב: אני מבקשת התייחסות של היועץ המשפטי של הוועדה, ולאחר מכן התייחסות של מר ראובן קוגן לגבי סוגיית הפנסיה וגם לגבי סוגיית הפיטורים של העובדים, אם בכלל.
מירי רגב: מה עושים עם פיטורי עובדים?
מירי רגב: מי מתכוון לשאת את הנטל הזה?
<תומר רוזנר: גברתי היושבת בראש.
<תומר רוזנר: ההצעה הזאת מעוררת בעיות משפטיות.
<תומר רוזנר: סוגיית המדיניות – האם לעשות את מה שמבקשים בהצעה או לא, זו סוגיה של מדיניות שהוועדה צריכה להחליט בה, וזו לא סוגיה משפטית.
<תומר רוזנר: אבל אם יתקבל העיקרון שמוצע כאן יש לנו הערות פרטניות לגוף ההצעה.
<תומר רוזנר: אבל אני מבין מגברתי שקודם היא רוצה להצביע על העיקרון.
<תומר רוזנר: לכן, אין טעם שנעיר את ההערות העקרוניות האלו - - -
מירי רגב: כי עוד לא הקראנו את החוק.
מירי רגב: מר ראובן קוגן, בבקשה.
<ראובן קוגן: אני אתייחס לשתי השאלות ששאלת: אל"ף, מבחינת הנוסח והרעיון – - - - כתוב פה רק שכר – אנחנו מסתכלים על כלל הוצאות השכר כולל הפנסיה, בעניין הזה.
<ראובן קוגן: זו ההוצאה שמוציאה היום המדינה.
<ראובן קוגן: מעבירה בעצם למועצה האזורית, והיא משלמת את ההוצאות האלה גם לאנשים שעובדים, ולכן זה שכר, וגם לאנשים שפרשו, לכן זה פנסיה.
<ראובן קוגן: וכשאנחנו מחילים את שיעורי ההשתתפות האלה, מחילים אותן על כלל ההוצאות של הפנסיה והשכר גם יחד.
<ראובן קוגן: זה לא מצוין בחוק, ואכן צריך להבהיר את זה בנוסח על מנת לסגור גם את הפינה הזאת.
מירי רגב: אבל זה תיקון אחר.
<ראובן קוגן: לא, זה תיקון - - -
<תומר רוזנר: זה עוד תיקון, עוד תיקון.
מירי רגב: - - - שלא הגיע, לא נמצא בחוק.
מירי רגב: מה זה עליהן?
מירי רגב: זאת אומרת שהמועצה האזורית צריכה לממן 60% מהפנסיה.
אלי בן-דהן: לאלה שפרשו כבר.
מירי רגב: לאלה שפרשו.
<ראובן קוגן: אלה שפרשו כבר.
מירי רגב: זאת אומרת, 60% הם ו-40% המדינה.
מירי רגב: זה נשמע הגיוני להטיל עליה גם את הפנסיה שעד עכשיו המדינה שילמה את הכול?
מירי רגב: טוב, בסדר.
<ראובן קוגן: אני אגיד ככה: אם הגיוני לגבי השכר, אותו היגיון חל לגבי הפנסיה, לשיטתנו.
<ישראל נדיבי: אם לא הגיוני אז לא הגיוני.
מירי רגב: זה ההיגיון שלהם.
מירי רגב: לפקידי משרד האוצר יש היגיון מיוחד.
מירי רגב: מיוחד.
זבולון כלפה: יצירתי, יצירתי.
<ראובן קוגן: לגבי סעיף האכיפה: אמנם הוא לא מופיע.
<ראובן קוגן: אנחנו סברנו שמכיוון שמדובר במתכונת של לא מועצה דתית, זה לא נכון להחיל.
<ראובן קוגן: אבל כמובן, שוב: אפשר להחיל את זה כבר מעכשיו.
<ראובן קוגן: אנחנו חשבנו שאת הסעיף של הסנקציה כדאי להחיל רק אחרי שנותנים את ההזדמנות למערכת ליישם את ההצעה הזאת בצורה וולונטארית, כי החוק אומר שזה מה שצריך לעשות.
<ראובן קוגן: אנחנו משתמשים בסנקציות רק במקרים שבהם החוק לא עובד כמו שצריך.
<ראובן קוגן: נושא התקנים: החוק לא מתייחס לנושא התקנים.
<ראובן קוגן: נושא התקנים מטופל - - -
מירי רגב: זה גם לא מה שאמרו בתיקון הקודם, אבל בסדר.
<ראובן קוגן: מה זה?
<ראובן קוגן: לא הבנתי.
<תומר רוזנר: בתיקון של המועצות הדתיות, בתקצוב המועצות הדתיות לא נאמר שנתחיל בצורה וולונטרית ואחר כך נראה.
<ראובן קוגן: לא, לא, לא, סליחה, סליחה - - -
מירי רגב: זה גם מה שאמרו עם תאגידי המים: מי שהולך עם תאגידי המים נתחלק איתו בדיבידנדים.
מירי רגב: ועכשיו, כשרוצים להתחלק איתו בדיבידנדים, צריך ללכת ליועץ המשפטי לממשלה כדי שישנה כללים תוך כדי המשחק.
מירי רגב: האמירות האלה שלכם - - -
מירי רגב: אני יודעת שהוא פה.
מירי רגב: וזה קרה במקרה, לא בגלל שהוא נכנס.
נחמן שי: - - - תאגידי המים זה - - -
מירי רגב: לא, לא, תאגידי המים גם היו פה.
מירי רגב: השבוע היה, חבל לך על הזמן.
מירי רגב: אז אל תגידו לי: אנחנו נעשה - - -.
מירי רגב: הבנתי איך זה נעשה – למדינה מותר הכול, ולאזרח לא.
<ראובן קוגן: אם הוועדה רוצה להתחיל מהיום, מבחינתנו זה בסדר, אנחנו לא מתנגדים לזה, ואנחנו חושבים שזה אפילו נכון.
מירי רגב: מר ראובן קוגן, עוד משהו?
<ראובן קוגן: רק דבר אחד, בכל זאת אני רוצה להגיד משהו.
תמר זנדברג: זה יפה, דרך אגב, - - - שבכנסת יש לה מידה.
תמר זנדברג: לפחות אנחנו לומדים ממקרה למקרה.
תמר זנדברג: אתם צריכים - - -
<ראובן קוגן: אם לא נחדש לכם, לא יהיה מעניין פה.
תמר זנדברג: לא, לחדש - - - של מה מבטיחים בכנסת, ואחרי זה לא קורה.
<ראובן קוגן: הממשלה עומדת מאחורי כל ההבטחות שלה, אלא אם כן היא משנה את המדיניות.
<ראובן קוגן: שוב אני אומר: נושא אחד שאנחנו רצינו להתייחס אליו, בסופו של דבר לא יצא לנו להיפגש עם הנציגים של המועצות האזוריות, כי איכשהו זה לא יצא ואולי עדיין יש סיכוי לכך.
<ראובן קוגן: במקומות שבהם נופלת הוצאה כבדה, משמעותית – במקרה שלנו זה המועצה האזורית מטה בנימין, ולא איזה שתי מועצות אזוריות – אנחנו חשבנו שנכון להחיל את הנושא הזה בצורה יותר הדרגתית, ולמצוא איזה פיתרון שלא ייפול כל הסכום בבת אחת על תקציב המועצה, אלא לעשות את זה יותר מדורג.
<ראובן קוגן: אבל עוד פעם: מכיוון שלא יצא לנו לדבר על זה אז לא יצא, וכרגע ההצעה היא כמו שהיא.
מירי רגב: טוב, אני מבינה.
מירי רגב: תראו, בואו נודה על האמת, ואתה רואה פה דיון שמתנהל יחסית להכנה – רגוע.
מירי רגב: ולא לקחנו - - -
<ראובן קוגן: לא הייתי בהכנה, לצערי.
מירי רגב: אני רוצה להגיד לך: תראה, אתה רואה שיש כאן, באמת, תמימות דעים בין הקואליציה והאופוזיציה בעניין של התיקון הזה.
מירי רגב: התיקון הזה בעצם אומר קריסה של כל שירותי הדת – לא הדת, היהדות – בהתיישבות.
מירי רגב: אנחנו מתנגדים לזה.
מירי רגב: אנחנו מתנגדים לזה כי אנחנו חושבים שזה לא נכון, זה לא ראוי, זה לא מכבד את הבית הזה.
מירי רגב: לבוא לבלנית, שמשלמים לה 1,200 שקלים; ולרב, שבקושי מקבל 4,000 שקל, ומתרוצץ ממקום למקום, להגיד לו: עכשיו אנחנו מפטרים אותך.
מירי רגב: ואני אומרת לך שראשי המועצות יפטרו אותו, משום שהם לא יכולים לקחת על עצמם שלושה מיליוני שקלים או שני מיליוני שקלים נוסף גם כך על התקציב שיש להם כדי לשמור על שירותי יהדות ודת לטובת התושבים שגרים בהתיישבות.