GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב: בשטחי חקלאות – אסור להקים אולמות וגני אירועים.
מירי רגב: ליד נחל – אסור להקים אולמות וגני אירועים.
מירי רגב: על החוף – אסור להקים אולמות וגני אירועים.
מירי רגב: בשמורות טבע – אסור להקים אולמות וגני אירועים.
מירי רגב: בגנים לאומיים – אסור להקים אולמות וגני אירועים.
מירי רגב: ביער – אסור להקים אולמות וגני אירועים.
מירי רגב: שטח מטרופולין, נופש וספורט – אסור להקים אולמות וגני אירועים.
מירי רגב: אז אם ככה, איפה אפשר להקים גני אירועים?
<בת אור כהנוביץ: עובדה שיש עשרות גני אירועים, על פי חוק ועל פי תכנית.
מירי רגב: אני שמחה שקיימים גנים.
מירי רגב: אני מבקשת שמי שיפתח את הדיון זה נציג גני האירועים.
<שמחה יוסיפוב: בוקר טוב ליושבת הראש, אני מאד מעריך את מה שאת עושה.
<שמחה יוסיפוב: אני חושב שזה הדיון השני, הדיון הראשון כבר היה והתייחסנו לנושא – אני לא רוצה לדבר על גני אירועים.
<שמחה יוסיפוב: אין מושג כזה.
<שמחה יוסיפוב: יש אולמות אירועים, אין גני אירועים.
<שמחה יוסיפוב: גם צריך להפריד בין שני דברים – יש אולמות אירועים באזורי תעסוקה, שלמעשה, בוועדה המחוזית במשרד הפנים כבר אישרו הקמת אולמות אירועים באזורי תעסוקה, אזורי תעשייה – דנו בזה ויש החלטה.
<שמחה יוסיפוב: אנחנו צריכים להתקדם על פי ההחלטה הזו.
<שמחה יוסיפוב: יש דבר נוסף בנושא של אולמות אירועים בשטח חקלאי.
<שמחה יוסיפוב: יש מקומות שכבר עובדים על תב"ע.
<שמחה יוסיפוב: גם את זה צריך לקחת בחשבון.
<שמחה יוסיפוב: אבל אני רוצה להתייחס לאור עקיבא.
<שמחה יוסיפוב: באור עקיבא הקימו מספר אולמות אירועים.
<שמחה יוסיפוב: יש החלטה שמותר.
<שמחה יוסיפוב: למעשה הוספנו מלל – הוספת תכליות לאולמות האירועים באזור התעשייה שלנו.
<שמחה יוסיפוב: אין שום סיבה שלא.
<שמחה יוסיפוב: הבעיה היחידה שבעלי אותם אולמות רכשו את הקרקע ללא מכרז.
<שמחה יוסיפוב: זה הפשע היחידי שלהם, כי כאשר הם רכשו את הקרקע היו צריכים להקים מפעל, אבל לא הצליחו להקים מפעל, כי המפעל, בזמנו, פשט את הרגל.
<שמחה יוסיפוב: יש מפעלים שלא הצליחו.
<שמחה יוסיפוב: ואז, מה היו צריכים לעשות?
<שמחה יוסיפוב: או לבנות את זה ולהשכיר למישהו אחר, גם שם היתה בעיה, או לעשות איזה אולם או עסק.
<שמחה יוסיפוב: ואז היו חסרים אולמות.
<שמחה יוסיפוב: באור עקיבא, לדוגמה, היו חסרים אולמות ואז הקימו אולמות.
<שמחה יוסיפוב: ואני רוצה לומר – גם באולמות האלה עובדים 70-60 עובדים, יש עובדים שעובדים – הנה, הרסו אצלי, באור עקיבא אולם אחד.
<שמחה יוסיפוב: ועדה מחוזית טיפלה בזה.
<שמחה יוסיפוב: הרסו את האולם.
<שמחה יוסיפוב: והיום, אותם עובדים נותרו ללא תעסוקה.
<שמחה יוסיפוב: אני חושב שקודם כל – צריך להקפיא את הנושא הזה.
<שמחה יוסיפוב: שלא יפגעו בהם.
<שמחה יוסיפוב: לא ייתכן שיהרסו עוד אולם באור עקיבא ועוד עובדים ילכו הביתה.
<שמחה יוסיפוב: פשוט, תהיה שערורייה אחת גדולה.
<שמחה יוסיפוב: צריך לבוא ולומר – נכון שרכשו ללא מכרז, בואו נפתור את הבעיה.
<שמחה יוסיפוב: אי אפשר היום להוציא אותם מהקרקע ולומר – נוציא את הקרקע למכרז נוסף.
<שמחה יוסיפוב: אני חושב שאסור לעשות את זה.
<איציק טייב: אני מכהן בתפקיד יושב ראש התאחדות אולמות וגני אירועים כ-10 חודשים, ואני בעלים של גן אירועים, בשונה ממה שאומר חברי, שאין כזו הגדרה, אז יש כזו הגדרה של גני אירועים ואולמות, והם יושבים באותה הגדרה.
<איציק טייב: במשך 20 שנה ניהלתי עסק על פי רישיון עסק, על פי הפרמטרים שהרשות המוניציפלית שאליה אני שייך קבעה את זה.
<איציק טייב: נכון שבמסגרת פעילותנו אנחנו נתקלים לא פעם בחוסר הגדרה.
<איציק טייב: אנחנו לא מוגדרים, אנחנו לא יודעים למי אנחנו שייכים.
<איציק טייב: כשעמדתי מול הרשות המוניציפלית שלי טיפלו בעניין הזה והעבירו את העניין הזה כך שתהיה איזושהי הגדרה בתוך הרשות המוניציפלית – במקרה שלי, המועצה האזורית באר טוביה שאני שייך אליה.
<איציק טייב: נכון להיום אנחנו עובדים עם רישיון עסק לכל דבר, כאשר אני קניתי את הקרקע בשונה, ללא מכרז וללא מצב שבו הייתי צריך להמתין שנתיים – שלוש לקבל איזה אישור שמראש אולי לא היה ניתן.
<איציק טייב: זה מה שקורה היום, וליבי ליבי אתם, עם כל כך הרבה גני אירועים ואולמות שאני באיזה שהו מקום מייצג גם אותם, לא רק את דעתי האישית, אני מייצג את כלל האולמות בארץ.
<איציק טייב: אני טוען טענה אובייקטיבית אחת: אני רוצה או מצפה מהוועדה הזו שתקבל החלטה שכל גני האירועים שנמצאים על קרקעות שייעודן הוא הקמה של גני אירועים ואולמות – כן יתנו לן את אותו רישיון עסק שמצפים לו, ולקצוב את זה בזמן.
<איציק טייב: אי אפשר יהיה למשוך את זה גני האירועים והאולמות, ובענף שלנו החדשנות וההתחדשות היא משהו שהוא כורח.
<איציק טייב: אנחנו לא יכולים להישאר מאחור.
<איציק טייב: אנחנו משקיעים כל הזמן מאות ומיליוני שקלים כדי להקים את המקומות שלנו ואם אנחנו אחרי 5-4 שנים מוצאים את עצמנו מול שוקת שבורה, כי אנחנו צריכים לסגור את המקום, אז זו בעיה לא רק של הוועדה הזו ולא רק של הרשויות אלא גם של העובדים.
<איציק טייב: כשהוא טען על 70-60 עובדים אני יכול לומר שבאמתחתי עובדים 160 עובדים.
<איציק טייב: הבעיה הגדולה היא אל"ף בהגדרה.
<איציק טייב: בי"ת, מעצם העובדה שקיימים היום לא מעט עבריינים, ואני קורא להם "עבריינים", שעוברים על החוק, ביודעין.
<איציק טייב: אותן רשויות מצדן אין להן שום בעיה לקבל את הארנונה, והם מצפים לקבל את הארנונה, אבל מראש אני אומר שאם זה על קרקע חקלאית, אני מחר הולך לסגור את גן האירועים שלי והולך לפתוח 7 גנים, כי יש לי 70 דונם, במשפחתי יש 70 דונם חקלאיים, ואני אעבוד 5-4 שנים ואחרי זה תבואו ותסגרו אותי.
<איציק טייב: אני אגיד לכם תודה רבה על זה שאתם סוגרים אותי, אבל אם היום אני צריך לעמוד בקריטריונים המחמירים של משרד הבריאות ובקריטריונים המחמירים של כיבוי אש, והקריטריונים המחמירים של משטרת ישראל וכל הגורמים הרלבנטיים בשביל לקיים פעילות חוקית, ומסביבי קמים חדשות לבקרים עוד ועוד אולמות שפועלים ללא רישיון, ללא האישור הבסיסי של הקמת גן אירועים על קרקע שמיועדת לכך, זו אחת הבעיות הגדולות שלנו.
מירי רגב: אתה אומר שאתה עושה אבחנה בין שני סוגים – של אולמות שנבנו כבר.
מירי רגב: אתה אומר: במקומות שנבנו גני אירועים, גם אם לא קיבלו את כל האישורים הרלבנטיים, במקומות שכבר יש גני אירועים, שהקרקע מיועדת לגני אירועים – בקיצור, תעשו הכשרה של השרץ.
<איציק טייב: כן, בואו נקצוב זמן.
מירי רגב: אנחנו כמובן נגדיר את הזמן, ונשפה את מי שצריך לשפות, ואם צריך לשלם – ישלמו.
מירי רגב: אבל זה מקום שבעצם אמורים לבנות שם גני אירועים.
מירי רגב: במקום של גני אירועים שהם על קרקע חקלאית, שמראש אסור היה לבנות שם – אתה אומר: להרוס.
<איציק טייב: לגמרי.
<איציק טייב: לגמרי כך, כי לא יכול להיות שאותו נהג משאית ינהג ללא רישיון וניתן לו להמשיך לנוהג ולסכן את כל הסובבים, ונגרום לכך שיסגרו אירועים במקומות כאלה ובבוקר אחד לא יהיה אולם, ואותם זוגות שליבי אתם – אך הם לא לוקחים את זה בחשבון.
מירי רגב: אתה דיברת על שטחים חקלאיים, שמחה?
<שמחה יוסיפוב: לא, אצלנו, באזור התעסוקה שלנו – הכל מסודר.
<שמחה יוסיפוב: רק מה, צריך להסדיר את זה בגלל הפשע היחיד, כמו שאמרתי - - -
<שמחה יוסיפוב: אנחנו לא על שטח חקלאי.
<שמחה יוסיפוב: אני מדבר על אזור תעשייה שאפשר
<יואל גולדברג: אני עורך דין שמייצג דווקא את הקטגוריה שהחבר הנכבד רוצה להרוס ולסגור אותם - - -אני אסביר למה הוא טועה.
<יעקב אדרי: אני רוצה לחדד את הנושא הזה.
<יעקב אדרי: אולי כדאי באמת להיכננס לתהליך מסודר שאומר – תוך פרק זמן מסדירים את הנושאים השונים של האולמות.
<יעקב אדרי: באור עקיבא יש אבסורד יותר גדול.
<יעקב אדרי: אנחנו הובלנו שינוי של יעוד קרקע באזור התעשייה שמאפשר – וזה עבר את כל התהליכים וזה פורסם ברשומות, שמאפשר אולמות.
<יעקב אדרי: יש כבר, בתב"ע, זה עבר ועדה מחוזית ואושר, עבר את כל התהליכים.
<יעקב אדרי: בשביל מה?
<יעקב אדרי: אז תקפיאו שם לפחות.
<יעקב אדרי: כבר היום אפשר שם.
<יעקב אדרי: בזמנו הרי היו אולמות בתוך העיר.
<יעקב אדרי: אמרנו – בואו נוציא אותם החוצה, כדי לא להפריע לאנשים.
<יעקב אדרי: יש חניה וזה אזור תעשיה, ואזור שמחות בערב.
<יעקב אדרי: מה עושים?
<יעקב אדרי: הורסים אולמות.
<יעקב אדרי: מה עשינו?
<יעקב אדרי: והיום באור עקיבא יש אישור לבנות באזור התעשייה הצפוני אולמות.
<יעקב אדרי: זה עבר את כל ההליכים.
<יעקב אדרי: אז אנא מכם, תשקלו את הנושא מחדש.
<כרמל נסראלדין: צהריים טובים לכולם.
<כרמל נסראלדין: הסיפור שלנו, בדלית אל כרמל קצת שונה.
<כרמל נסראלדין: בכלל, כל סיפור האולמות בדלית אל כרמל לא קיים כי אין את המושג "אולמות אירועים" אצלנו.
מירי רגב: בכלל אצלכם לא קיימים חיילים ממשיכים לצורך בניה במגזר.
מירי רגב: צריך בכלל לדבר על המגזר.
<כרמל נסראלדין: כל הסיפור הוא שבעשר השני האחרונות התפתח דבר אחד.
<כרמל נסראלדין: במקום שאנשים חיו בתוך הבית ועשו את השמחות עם כל הבלאגן, וחוסר ההגיינה והבעייתיות, התפתחו כל מיני מקומות שהיו נמצאים משנת תרפ"ט, כמו אולם בדלית אל כרמל שהוא משנת 20, מבנה שיש שם, שפתחו בו נקודת הסעדה.
<כרמל נסראלדין: באים המכובדים והשייח'ים לשם, אוכלים חצי שעה –שעה, בלי מוזיקה, בלי כלום, והולכים הביתה.
<כרמל נסראלדין: זה כל הסיפור.
<כרמל נסראלדין: אז מקום כזה נמצא בדלית אל כרמל.
<כרמל נסראלדין: המבנה קיים המון שנים ואף אחד לא רוצה להרוס אותו ובכל זאת עכשיו יש צו סגירה על המקום הזה.
<כרמל נסראלדין: הבעיה – שמקומות כאלה, בדלית אל כרמל, הם גם עוזרים למינוף הכלכלי של המקום, וגם, מצד שני, מוציאים את האנשים מהבתים.
<כרמל נסראלדין: הגיינית, בלתי אפשרי לעשות את האירועים האלה בבתים היום.
<כרמל נסראלדין: ישנה נקודתית בעיה אחת עם אולם כזה בדלית אל כרמל, שנקרא אל חדיף, ואנחנו באמצע עונת החתונות, והאולם מקבל צו סגירה.
<כרמל נסראלדין: לא צו הריסה, אלא צו סגירה.
<כרמל נסראלדין: המבנה הוא בסדר, אין בעיה למבנה הזה.
<כרמל נסראלדין: זו לדעתי רדיפה סתם ככה, שאנחנו יכולים לפתור אותה ולהביא למצב כזה שהאולם יקבל סוג של לגליזציה באזור שהוא מיועד לפיתוח בצורה נכונה, לעתיד, ומצד שני שנוכל לפתור את הבעיות שקיימות במקום הזה.
<כפיר יפת: אני מייצג את "יער הפקאן" בחדרה.
מירי רגב: משם פנו אלי.
מירי רגב: הם ואור עקיבא יזמו את הדיונים, דרך אגב, כתוצאה מזה נחשפתי ודיברתי עם שוקי אמרני, הבנתי את הבעיה הכוללת של גני אירועים ואולמות, ויכול להיות שנכניס את זה לחוק התכנון והבניה החדש.
<איציק טייב: אני חושב שצריך לעשות את זה, מוקדם ומהר.
<איציק טייב: אני תומך.
<כפיר יפת: אני חושב שמההליכים נגד "יער הפקאן" עולה שיש איזה מדיניות שהחליטו עליה עקרונית - - -
מירי רגב: מי החליט?
<כפיר יפת: פקידים מקצועיים.
<כפיר יפת: בכירים ככל שיהיו, אבל בסופו של דבר – אנשי מקצוע.
<כפיר יפת: הם החליטו על הליכה באופן דורסני, כנגד כל גני האירועים באשר הם.
<כפיר יפת: פשוט, אם אפשר לומר בלשון העם – הם לא רואים בעיניים.
<כפיר יפת: גם אם יש נסיבות מיוחדות שרואים בהם אופק תכנוני קרוב, וברור – הם מסוגלים לעמוד בבתי משפט ובמוסדות תכנון ולומר שאין אופק תכנוני.
<כפיר יפת: אנחנו מדברים על תכנית שכבר יזמו אותה והתחילו להכין אותה במשך שש שנים, וכל הזמן היא התעכבה כתוצאה ממציאת מאגרי גז בחופי הים התיכון, ולא ידעו בדיוק איפה ימקמו את מתקני הגז ואת צינורות הגז.
<כפיר יפת: בסופו של דבר הם אמרו, במוסדות התכנון - אין אישור ולנת"ע, תחכו, אין אופק תכנוני קרוב.
<כפיר יפת: אישור הולנת"ע ניתן כבר ביולי 2012.
<כפיר יפת: הם חזרו לוועדת הערר ואמרו שיש אופק תכנוני קרוב כי יש אישור ולנת"ע.
<כפיר יפת: אמרו להם – לא, זה לא נחשב אופק תכנוני קרוב, החזירו את זה לוועדה מקומית.
<כפיר יפת: בינתיים הופקדה התכנית והוגשו התנגדויות, אבל זה כבר הליך מאד מתקדם לקראת אישור תכנית.
<כפיר יפת: עדיין הם אומרים בבתי משפט, אותם גורמי מקצוע – אין אופק תכנוני קרוב - -
מירי רגב: מי זה הגורמים המקצועיים, התכנון או הפרקליטות?
<קריאה: הפרקליטות.
<כפיר יפת: ולכן, אל"ף- לא מאשרים להם בקשה לאישור שימוש חורג, כי הבעלים של "יער הפקאן" עושים שני מהלכים בו זמנית: אל"ף, הם יזמו תכנית.
<כפיר יפת: יד ביד הם הלכו עם הוועדה המקומית, חדרה, יד ביד מתחילת הדרך על מנת לקדם את התכנית הזו.
<כפיר יפת: הוועדה המקומית ועירית חדרה תמכו בכל לב בהסדרת מתחם שלם של 800 דונם כאשר "יער הפקאן" הוא רק חלק קטן ממנו, בסופו של דבר גם היום הם אומרים שהתכנית רחוקה מלהיות מאושרת למרות שהיא כבר מופקדת.
<כפיר יפת: עכשיו עלו התנגדויות חדשות וכמובן - כשרוצים לעכב דברים יש הרבה דרכים לעשות את זה.
<כפיר יפת: אני חושב שקביעת מדיניות כזו דורסנית שיכולה לפגוע במטה לחמן של משפחות רבות – 80 משפחות במקרה הזה, ראויה שלא תתבצע על ידי קומץ פקידים, בכירים ככל שיהיו - - -
מירי רגב: זה יעבור ליועמ"ש, אני בהחלט מקבלת את זה.
<יואל גולדברג: אני מצטרף לכל דברי חברי, הוא צודק.
<יואל גולדברג: הכשל התחיל לאחרונה, לפני שנה – שנתיים, שעה שהעבירו את הנושא של האכיפה של גני האירועים לוועדה המחוזית ושמו בצד, ושללו את הסמכויות של הוועדה המקומית.
<יואל גולדברג: זה מה שקרה.
<יואל גולדברג: אנשים ניהלו משא ומתן והגיעו להסדרים עם הוועדה המקומית, שילמו כסף כדי לתכנן יחד עם הוועדה המקומית תכנית ולפתע פתאום שללו מהוועדה המקומית סמכויות אכיפה והעבירו את זה לוועדה המחוזית, קרי – לפרקליטות ולנציגיהם.
<יואל גולדברג: מאותו רגע התחילה השחיטה – צווי הריסה, צווי סגירה.
<יואל גולדברג: הם גרמו לזה שלא ניתן היה לבוא ולהמשיך באופן שבו קראתי לך, נכון להיום, יש לנו 105 אולמות שאין להם רישיון ועוד 65 שלא נותנים להם היתרי בניה במדינת ישראל, נכון לרגע זה.
<יואל גולדברג: אלה נתונים שמפרסם משרד הפנים.
<יואל גולדברג: אני חושב שהנושא הזה, כפי שאמרת, דורש רביזיה מידית, והעברת העניין – וזה יהיה אך ורק בדרך של חקיקה ואך ורק בדרך של אפילו צווים לשעה, על מנת לגרום לזה שכל אותם אולמות שקיימים במשך שנים ונלחמים כל הזמן עוד ארכה לכמה חודשים או לחצי שנה, יקבלו אותה אורכה עד לאישרור אותו אופק תכנוני שדיבר עליו חברי, שקיים, וניתן לבצע אותו.
<יואל גולדברג: הדבר כולל גם אדמות חקלאיות.
<יואל גולדברג: בואו ניקח אישור שאין בו אפשרות להקים אולם אלא אך ורק בשטח חקלאי.
<יואל גולדברג: אין, אין בשום מקום אחר.
<יואל גולדברג: מי קובע את זה?
<יואל גולדברג: – ראש הרשות.
<יואל גולדברג: המועצה מחליטה שהשטח היחידי הרלבנטי זה השטח החקלאי.
מירי רגב: מה שאתה אומר זה שהרשות המקומית אישרה את זה, והמחוזית עכשיו החליטה לבטל.
<יואל גולדברג: כן, רוצה לעשות את זה בתב"ע נקודתי, התחילו לעבוד על זה, קיבלו את האישורים, ומי שמכשיל את זה, כמובן, זה הפרקליטות והוועדה המחוזית.
<קריאה: זה מה שקרה אתנו.
<יואל גולדברג: אני חושב שהקטטה הזו שמוביל חברי, שאלה שאין להם – צריך לסגור אותם, אני חושב שהוא צריך להרגיע, ושכדאי שכולם יפעלו - - -
<איציק טייב: אני חושב שבאמת צריך לתת פה את הדעת לעניין הפשוט ביותר של לא לרתום את העגלה לפני הסוסים, ואל תשלח אף אחד לבנות גן אירועים על מקום שאין לו אישור.
<איציק טייב: עוד לפני – בונים אותו, ולאחר 4-3 שנים - - -
מירי רגב: אבל הרשות המקומית נתנה אישור למקום הזה.
<איציק טייב: והראיה לכך שבסופו של יום הם לא מקבלים את זה.
<איציק טייב: ליבי ליבי אתם, עם כל אלה - -
<קריאה: אתה דואג רק לעצמך.
<איציק טייב: - - אני מייצג אותם, אבל צריך לקחת בחשבון שלא ייתכן שיקומו פה גני אירועים ואולמות בישראל שיפריעו לעבודתם התקינה של אולמות שהיום לא מסוגלים לעמוד בקצב הזה.
<בני עג'מי: אני רוצה להעלות את המקרה שלי שזה בכלל לא שייך – לא לזה ולא לזה.
<בני עג'מי: אני אחרי שהיתה ירידה באולמות במדינה, אחרי האסון שהיה בירושלים, החלטתי ללכת על גן אירועים.
<בני עג'מי: לי יש רישיון לאולם, ובכל.
<בני עג'מי: הטעות היתה שקניתי ממישהו שהאדמה שלו היתה מיועדת למכבסה ואמרו שאפשר להעביר צ'יק צ'ק.
<בני עג'מי: ופתאום התחיל כל הבלאגן.
<בני עג'מי: לא קניתי אדמה, לא אדמה חקלאית וכל הבניה שם בהיתר, עם אפשרות להיתר לעוד 2,000 מטר בניה, חוץ ממה שבניתי.
<בני עג'מי: ולי יש רישיון.
<בני עג'מי: למה היו צריכים להרוס לי?
<בני עג'מי: למה צריכים לקחת לי?
<בני עג'מי: טעיתי?
<בני עג'מי: הלכתי למנהל, ואמרתי – קחו עבור הטעות כמה שמגיע לכם, והלכתי עבור שינוי ייעוד ממכבסה לאולם.
<יעקב אדרי: הוא יצא גם מתוך העיר לאזור התעשיה.
<בני עג'מי: הייתי גם מפונה.
<בני עג'מי: אני אדם קטן.
<בני עג'מי: הרסו לי וגם לקחו את האדמה.
<בני עג'מי: על מה?
<קריאה: צריך לדייק בעובדות: הרסו את הבניה הלא חוקית, השאירו את הבניה הקיימת, שעצרו, על פי פסק דין.
<בני עג'מי: למה את האדמה לקחו?
<קריאה: יש בית משפט בישראל והוא מפרשן את החוק.
<קריאה: הוקצאה פה קרקע ממנהל מקרקעי ישראל - - -
<בני עג'מי: יושב יונה, אחד החברים היקרים פה - --
מירי רגב: מעניין שהחוק במנהל מקרקעי ישראל שונה כאשר מדובר בבדואים, דרוזים, ערבים ויהודים.
מירי רגב: הוא שונה.
מירי רגב: גם הפרקליטות מתייחסת אחרת אליהם.
מירי רגב: חוק זה חוק לכולם, לא למי שנוח.
<בני עג'מי: - - למה?
<בני עג'מי: אני הכל בניתי בהיתר.
<בני עג'מי: הכל בהיתר, יש לי עוד 2,000 מטר אחוזי בניה, והכל.
<בני עג'מי: באתי למנהל.
<בני עג'מי: אני רוצה לומר, זה יעניין אותך.
<בני עג'מי: בית משפט השלום מזכה אותי, כשאתם הגשתם ערעור - - נותן את כל - - שימצא, פה יש משהו לא - - -
<שוקי אמרני: אני אומר לבקשתך, יושבת הראש – תעשו קצת סדר בנושא.
<שוקי אמרני: החוק אומר שעסק יכול לפעול כאשר יש לו רישיון עסק.
<שוקי אמרני: בנושא של תכנון ובניה היתר הבניה הוא אחד הקריטריונים, זאת אומרת – צריכים שיהיה אישור של משרד הבריאות, וכו' וכו'.
<שוקי אמרני: לגבי נושא של היתר הבניה יש לנו למעשה במציאות של עכשיו, כשישנם כ-66 גני אירועים שפועלים מבחינת הסטטוס החוקי לא בהיתר, מתקיימים לגביהם שני תהליכים, למעשה.
<שוקי אמרני: יש את התהליך המשפטי עם כל מה שנוגע לגבי הפעילות הבלתי חוקית במקום וההליך התכנוני שקיים.
<שוקי אמרני: מבחינת משרד הפנים חשוב שנדגיש שאנחנו פועלים בהתאם להחלטות של בית המשפט, מכיוון שהסוגיות האלה מטופלות על ידי הפרקליטות ומגיעות לשולחנו של בית המשפט.
<שוקי אמרני: ככל שנוגע ככל שנוגע לנו, המדיניות שלנו מאד ברורה, שהריסה צריכה להיות הצעד האחרון אם יש אפשרות למצוא את ההליך התכנוני שבסופו של יום יכשיר את המקום וייתן את ההיתר, כתפיסה.
נסים זאב: במי זה תלוי, אדוני?
<שוקי אמרני: אני אגע בזה – למרות שאני אומר שגם בסוגיה הזו יש לנו איזה קושי מסוים עדיין, מאחר וישנן הנחיות של היועץ המשפטי לממשלה שמנחות אותנו ואומרות שאסור לעודד עבריינות בניה.
מירי רגב: נכון, אבל גם בדרום תל אביב ובעוד הרבה מקומות אסור לעודד עבריינות בניה אבל בסוף, הדין צריך להיות גמיש ובהיגיון, ולא כשמחליטים אז – יאללה.
<שוקי אמרני: כפי שציינתי, גברתי, אנחנו שמים דגש, ואם נבדוק את המקרים אנחנו עושים פעילות מעל ומעבר כדי להגיע למקום של לאשר את הגנים האלה, ככל שניתן מבחינה תכנונית, וגם הדוגמאות שניתנו כאן, אני חושב - - -
מירי רגב: כמה זמן לוקח לגן אירועים לקבל רישיון עסק?
<שוקי אמרני: הבעיה היא כאן לגבי המקרים האלה, אותם 66 שנבנו, הוקמו, לפני שניתן, בחלקם הגדול, אותו אישור.
<שוקי אמרני: ואז אנחנו צריכים, למעשה, במידה מסוימת, לאנוס את התכנון על מציאות שקיימת.
<שוקי אמרני: זו סוגיה מאד לא פשוטה מבחינה תכנונית.
<קריאה: אבל מעל שש שנים?
מירי רגב: כמה זמן לוקח לאשר רישיון של עסק כזה?
<שוקי אמרני: קשה מאד לקבוע לוחות זמנים בנושא הזה, כי חשוב להבין: אנחנו, כמשרד הפנים נדרשים לנושא, אבל הגורם הסוברני בחוק לקבל את ההחלטה זו הוועדה המקומית או הוועדה המחוזית.
<שוקי אמרני: גם ועדה מחוזית – מדובר על 18 אנשים שמשרד הפנים הוא אחד מהם.
<שוקי אמרני: זאת אומרת, אנחנו לא שולטים במערכת הזו של לבוא ולהחליט.
מירי רגב: לא, אתם שולטים.
מירי רגב: על כל הוועדות אתם שולטים.
מירי רגב: את הסיפורים אל תספרו פה.
מירי רגב: אתם שולטים על הוועדות, וכשמחליטים שיש פה בעיה משברית ויש כאן בעיה משברית עם גני אירועים ואולמות, כי לא היתה מדיניות ברורה של הממשלה, לא היתה מדיניות ברורה של שר הפנים - אנחנו לא רוצים לעודד בניה חוקית באף מגזר, ברור.
מירי רגב: אבל לא נלך עכשיו ונהרוס את כל מה שלא חוקי – נתחיל קודם עם הכפרים הערבים והבדואים וחלק מהיהודים – נכון?
מירי רגב: אנחנו צריכים לעשות הכל בהיגיון.
מירי רגב: ההיגיון אומר – מה עושים כרגע?
מירי רגב: כרגע, איך מהרגע הזה אתה לא מאשר, ועדות מקומיות לא מאשרות לאף אחד לבנות באף מקום, ובי"ת – איך אנחנו עכשיו עושים עבודה שתוך שלוש שנים מסדירים את סוגית גני האירועים, בצורה כזו או אחרת.
<יעקב אדרי: או שבמקומות שיש כבר אישור, והם מתעקשים, כמו באור עקיבא.
מירי רגב: לטפל בזה.
מירי רגב: למה אתם לא עושים הפסקה בעניין הזה ונותנים איזושהי מדיניות כוללת לגבי גני אירועים ואולמות?
<שוקי אמרני: אבל אני חושב שאמרתי – המדיניות של המשרד שלנו ברורה והיא הונחתה לכל הוועדות - איפה שאפשר לאשר אנחנו פועלים בכיוון הזה.
מירי רגב: אם אתה היית בא לפרקליטות, ואני מכירה את היועץ המשפטי לממשלה ואת המשנים שלו – והגעתי אתם להבנות מדהימות גם בנושא חלוקת דיבידנדים לתאגידים, וגם להרבה מאד דברים.
מירי רגב: בסוף, המשפט, הוא עם ההיגיון שלנו – הוא לא נגד ההיגיון.
מירי רגב: אם יש כאן תופעה אמיתית של גני אירועים ואולמות שהם מנוע צמיחה למשק והם מעסיקים אנשים – חלק מהמקומות ייהרסו וייבנו שם אולמות.
מירי רגב: בחלק מהמקומות אולי לא.
מירי רגב: למה לא להגיד – חברים, נעשה פאוזה, נשב אנחנו – אנחנו, משרד הפנים לוקח את זה עכשיו כנושא לטיפול למען האזרחים, למען הכלכלה.
מירי רגב: מבקשים מהפרקליטות ומכולם לעשות stop, ואנחנו הולכים לבדוק את זה.
מירי רגב: למה שלא נגיע בשלוש השנים האלה ויוסדר – ילך לפרקליטות.
מירי רגב: מה שנעשה הסדר – נשפה את הגורמים הרלבנטיים.
מירי רגב: למה אתם, בעצם, לא מבינים את זה?
<שוקי אמרני: מבחינתנו אין בעיה שזה יקרה אבל אנחנו צריכים גם את הפרקליטות בשביל זה.
מירי רגב: אה, עכשיו הפרקליטות מנהלת את זה.
<בת אור כהנוביץ: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.
<שוקי אמרני: פשוט, התיקים האלה נגד גני האירועים מנוהלים בפרקליטות מול בתי המשפט.
<שוקי אמרני: אנחנו עוסקים בפן התכנוני.
מירי רגב: גם בית המשפט לא רוצה להתעסק בדברים שאין בהם מדיניות ברורה.
מירי רגב: בית המשפט – אני יודעת את זה מהדיונים על הסודאנים, על מהגרי העבודה.
מירי רגב: תכף אשמע את המדיניות.
מירי רגב: אני אומרת – אתם צריכים לבוא עם איזו החלטה ברורה, ואני אדבר על כך גם עם השר.
מירי רגב: לא יכול להיות מצב שגני אירועים ואולמות – הולכים להרוס אותם, וזו פרנסה של אלפי אנשים, ואחר כך הולכים לבנות שם גם אולמות.
מירי רגב: אני אומרת לך שאני הולכת להיות עותרת עם גני האירועים לבג"ץ, נגד החלטות הממשלה ונגד ההחלטה שלכם, כי יש כאן משהו לא הגיוני, ומה שלא הגיוני לעולם לא ינצח.
מירי רגב: מה שהוא לא תקין – צריך לטפל בו בצורה רצינית, אבל לא טיפלנו בו כל השנים האלה, נכון?
מירי רגב: צודקים.
מירי רגב: אסור לעודד בניה לא חוקית, אבל צריך לראות איך פותרים את הבעיה הזו.
<בת אור כהנוביץ: אני ממונה על אכיפת דיני מקרקעין במחלקה בפרקליטות המדינה.
<בת אור כהנוביץ: בניגוד למה שמצטייר, לכאורה, הבעיה לא התגלתה עכשיו.
<בת אור כהנוביץ: יש דוח מבקרת המדינה משנת 2005.
<בת אור כהנוביץ: בשנת 2006 הוועדה לביקורת המדינה בבית הזה קיימה דיון בדוח המבקר.
<בת אור כהנוביץ: דוח המבקר קרא למשרד הפנים וליועץ המשפטי לממשלה לקבוע מדיניות, ובעקבות זה נעשתה עבודה מאד מאומצת, גם במשרד הפנים, גם אצל גורמי האכיפה, לקבוע מדיניות.
<בת אור כהנוביץ: מר אמרני קידם את הדברים עוד בתפקיד הקודם שלו, כשהיה ממונה על מחוז המרכז.
מירי רגב: אני רואה כאן מכתב שנשלח – תמ"א לאולמות ולגני אירועים.
מירי רגב: של בינת שוורץ, תשובה למכתבו של יושב ראש ועדת הפנים לשעבר: "נעשה עבודת מטה שבמסגרתה תיבחן הבקשה וייקבע מתווה לטיפול נושא".
מירי רגב: לא נקבע שום מתווה מדיניות.
<בת אור כהנוביץ: את המכתב הזה אני לא מכירה.
מירי רגב: את לא יכולה להכיר חלק מהעניין.
מירי רגב: לא יכול להיות שתהיה מדיניות של הפרקליטות בלי מדיניות של משרד הפנים.
<בת אור כהנוביץ: יש מדיניות של משרד הפנים.
מירי רגב: מה המדיניות?
מירי רגב: שלא בונים.
<בת אור כהנוביץ: לא זו המדיניות.
<בת אור כהנוביץ: הוועדה המחוזית – מחוז מרכז קבעה קריטריונים ברורים, שפורסמו – לאיזה מקומות אפשר לקדם הליכים תכנוניים של גני אירועים.
מירי רגב: מתי היא קבעה את זה?
<בת אור כהנוביץ: נדמה לי שב-2008, ההחלטה הזו.
<בת אור כהנוביץ: 2005.
מירי רגב: זאת אומרת – עד 2005 – נכשיר את השרץ, ומ-2005- לא.
מירי רגב: אני רוצה להבין מתי נקבעה המדיניות.
<בת אור כהנוביץ: המדיניות נקבעה ב-2005 אבל שם נקבעו קריטריונים – איפה ניתן לקדם תכניות ואיפה לא ניתן, ולפי המדיניות הזו פועלים הלאה.
<בת אור כהנוביץ: אנחנו את המדיניות הזו הבאנו בפני בית המשפט ועל פי המדיניות של גורמי התכנון גיבשנו את המדיניות בהליכים של האכיפה.
<בת אור כהנוביץ: אנחנו לא מדברים על השנה-שנתיים האחרונות, אנחנו פועלים בעניין הזה - - -
מירי רגב: אבל שוקי אומר שהוא מתנגד למה שאתם אומרים.
מירי רגב: הוא אומר שהריסה זה צעד אחרון.
<בת אור כהנוביץ: הוא לא מתנגד למה שאנחנו אומרים.
מירי רגב: סליחה, הוא אמר: הריסה היא צעד אחרון להליך שיכשיר את המקום.
<בת אור כהנוביץ: אני אמרתי שהריסה זה צעד ראשון?
<בת אור כהנוביץ: גם לא אמרתי את הדבר הזה.
<בת אור כהנוביץ: אנחנו פועלים לפי מדרגים שונים, לפי הגנים, לפי תכניות – איפה אפשר להכשיר ואיפה לא.
<בת אור כהנוביץ: כשבדברים האלה מנחה אותנו הפסיקה של בית המשפט העליון, שמאפשרת הארכות מועד.
<בת אור כהנוביץ: קודם כל – הפסיקה אומרת שמקום לא חוקי צריך לקבל צו הריסה.
<בת אור כהנוביץ: לפעמים בית המשפט מתיר להאריך את המועד של כניסתו לתוקף של הצו אם יש אפשרות להיתר בהישג יד, והדברים האלה נבחנים פר מקרה, על פי הנסיבות המאד ספציפיות ותמיד נבחנים על ידי בית המשפט.
<בת אור כהנוביץ: אני חייבת להביא פה משפט אחד של בית המשפט העליון בעתירה של חבר כנסת שלקח את העניין הזה כעניין ציבורי – חבר הכנסת אילטוב שהגיש עתירה בשנת 2006.
<בת אור כהנוביץ: אומר השופט רובינשטיין: "לא מוכן לקבל את הטענה כי מדובר בגזירה שהציבור אינו יכול לעמוד בה".
<בת אור כהנוביץ: יש מצב קשה, זה נכון, אבל הוא מתייחס לזה: "הסדר הנכון לא היה הקמת גן אירועים ואחר כך מאבק להכשרתו, אלא מאמץ להשגת תכנית בניה שתאפשר בנייתו של גן אירועים.
<בת אור כהנוביץ: בית משפט זה לא ייתן , איפוא, ידו לסדר שאין לו אח ורע בכל אומה ולשןן שוחרי חוק של "נעשה ונשמע", להבדיל ממשמעם המקורי של הדברים.
<בת אור כהנוביץ: נעשה – נקים גן אירועים ואחר כך נשמע מה יש לרשויות לומר.
<בת אור כהנוביץ: עלה בידי העותרים לפעול ולהשיג רווח במשך קרוב ל-7 שנים, תוך שלא הניחו אבן מנהלית ושיפוטית שלא הפכוה – אך כל דרך מגיעה בסופה לקיצה".
<בת אור כהנוביץ: גם בית המשפט בוחן את הדברים האלה.
<בת אור כהנוביץ: מקום שאפשר – בית המשפט מתיר להאריך את המועדים לביצוע הצווים ומקום שאין דרך אומר בית המשפט שצריך גם לזה לשים סוף.
מירי רגב: אני רוצה לדעת: בכמה מקומות מדובר על להאריך ובכמה לא?
<שוקי אמרני: אולי אתן נתון לפני כן.
<שוקי אמרני: על פי הנתונים שלנו ב-2007 היו 150 גני אירועים שפעלו ללא היתר.
<שוקי אמרני: היום אנחנו מדברים על 66.
<שוקי אמרני: רובם הגדול הוכשרו, חלקם הקטן – נהרסו.
<קריאה: שום דבר לא הוכשר.
<קריאה: נהרסו.
<שוקי אמרני: נתון נוסף שחשוב לציין כאן – גם בהקשר למקרים שמצוינים כאן, צריך לעשות אבחנה בין סגירה להריסה.
<שוקי אמרני: זאת אומרת, יש מצב שבית המשפט אומר – להרוס ממש, ויש מקום שהוא אומר – לסגור.
<שוקי אמרני: גן הפקאן, למשל, בית המשפט המחוזי נתן להם ארכה עד חודש נובמבר.
<שוקי אמרני: בינתיים, ההליכים התכנוניים שם מתקדמים בצורה מאד יפה.
מירי רגב: מה קורה עם עד נובמבר אתם לא מסיימים את ההליכים התכנוניניים?
<שוקי אמרני: בית המשפט אומר – בנובמבר סוגרים את המקום.
מירי רגב: אבל תקשיב לי, ותקשיבי לי גם את, מהפרקליטות, שאת יודעת יפה לצטט פסקי דין ואני מקווה שאת יודעת מעבר לזה להגיד דברים שהם מעבר לזהף אם עד נובמבר הוועדה לא מסיימת את העבודה שלה.
מירי רגב: היא הולכת להכשיר את המקום, אבל היא תכשיר רק בינואר.
מירי רגב: אז יהרסו לו את זה, ובינואר יבנו מחדש?
<בת אור כהנוביץ: קודם כל אנחנו הוזמנו לדיון על מדיניות ולא על תיק ספציפי.
מירי רגב: גם וגם.