GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחמן שי: מר ראובן קוגן, איך אתה אוכף את זה?
<ראובן קוגן: יש חוק במדינה, יש ממשלה.
<ראובן קוגן: יש את משרד הפנים ואת המשרד לשירותי דת.
מירי רגב: יש משטרה עשירה, יש הרבה תקנים במשטרה, והיא יכולה - - - בחוק אין אמצעי אכיפה.
<ראובן קוגן: לגבי מועצות דתיות ישנן אמצעי אכיפה אצל משרד הפנים והמשרד לשירותי דת.
<ראובן קוגן: כאשר רשות מקומית לא מעבירה את חלקה לתקציב של המועצה הדתית, יש סמכות לשר הפנים לקזז לה את הסכומים האלה מכל השתתפות אחרת או להסמיך את ממונה המחוז ללכת לחשבון הבנק של הרשות ולקחת את זה.
<ראובן קוגן: עוד פעם, כי מדובר בחקיקה - - -
<תומר רוזנר: כן, אבל לא החלתם את ההסדר הזה כאן.
<ראובן קוגן: סליחה?
<תומר רוזנר: לא החלתם את ההסדר הזה על - - -
זבולון כלפה: מר ראובן קוגן, רק תתעדכן: מתוך אותן 57 רשויות - - -
יצחק וקנין: מתוכן רק 20 ומשהו יש מועצות דתיות.
יצחק וקנין: ברובן אין מועצות דתיות.
יצחק וקנין: זאת הנקודה, מה אתה מבלבל עכשיו?
זבולון כלפה: אל"ף.
זבולון כלפה: ובי"ת, גם בחלקן הגדול הן - - - מענק.
<ראובן קוגן: יכול להיות שאני מתבלבל.
<ראובן קוגן: אני בטח - - -
דוד אזולאי: רק שאלה למשרד האוצר.
מירי רגב: שאלה קצרה ואנחנו עוברים לדיון.
דוד אזולאי: אני רוצה לשאול את נציג משרד האוצר: ממכתב שקיבלנו מנציגי המועצות האזוריות, הודיעו חד משמעית: אם לא יתוקצבו יפטרו את כל העובדים האלה.
דוד אזולאי: זה ההשלכות של זה.
משה גפני: 500 עובדים.
דוד אזולאי: לפטר אנשים זה עולה כסף – פיצויים.
דוד אזולאי: לקחתם את זה בחשבון?
דוד אזולאי: מי יממן את זה?
דוד אזולאי: מאיפה?
דוד אזולאי: אתה יכול להגיד לי כמה זה יעלה?
מירי רגב: לא נורא, ה-40% של הממשלה יממנו את הפיטורים.
מירי רגב: זה במשרד האוצר.
דוד אזולאי: ואחר כך ילכו לתכניות הבראה.
<ראובן קוגן: ה-40% לא יעברו אם לא יעברו ה-60%.
<ראובן קוגן: לכן, זו התשובה גם.
<ראובן קוגן: מכיוון שההוצאות של פיטורים הן הוצאות לא מבוטלות, והן יפלו על המועצות האזוריות, הן יחשבו פעמיים האם להגיע להסדר או בכל זאת לפטר ולשלם את כל הסכום הזה מתקציבן.
מירי רגב: טוב, הבנתי.
דוד אזולאי: עכשיו, פה אני רוצה - - -
מירי רגב: תיכף, נרשמו אנשים.
מירי רגב: הרב אלי בן דהן, בבקשה.
מירי רגב: משום שבעצם משרד האוצר לא הביא את הנתונים שעל פיהם הוא החליט החלטות כאלה, אז בוא אתה ותציג כמה מועצות אזוריות יש, כמה רבנים יש, לכמה אנשים הם נותנים שירות.
מירי רגב: שלפחות נשמע רגע, באמת, את גודל - - -
נחמן שי: היקף הבעיה.
מירי רגב: לא, את גודל האסון שיקרה, שיפטרו רבנים.
מירי רגב: אני אומרת לך, יפטרו רבנים, ולא יהיו שירותי דת נגישים להרבה מאוד אזרחים ותושבים של המועצות האזוריות.
מירי רגב: צריך להגיד את הדברים כמו שהם.
אלי בן-דהן: קודם כל, אני אתחיל בנתונים: יש 56 מועצות אזוריות, מתוכן 35 מועצות אזוריות ללא מועצה דתית, ו-21 מועצות אזוריות שיש להן מועצה דתית.
אלי בן-דהן: מספרים: כרגע יש 272 רבנים בהתיישבות, ו-302 בלניות.
אלי בן-דהן: מדובר ב-574 עובדים בסך הכול, שצריך יהיה לטפל בהם.
תמר זנדברג: יש הבדל בין מועצה דתית אזורית לבין מועצה דתית?
תמר זנדברג: זאת אומרת, זה אותו דבר כמו מועצה דתית מקומית, רק שזה במועצה אזורית?
תמר זנדברג: אין הבדל אחר?
אלי בן-דהן: אין שום הבדל, אין שום הבדל.
אלי בן-דהן: רק יש, כפי שאת רואה את ההבדל, בערים, כמעט ואין ערים שאין בהן מועצות דתיות, יש מעט מאוד.
אלי בן-דהן: במועצות האזוריות, רוב המועצות האזוריות אין להן מועצות דתיות.
אלי בן-דהן: הן נותנות את שירותי הדת דרך מחלקה שיש להן במועצה עצמה, והן מקבלות - - -
תמר זנדברג: אז כמה מועצות דתיות אזוריות יש?
אלי בן-דהן: אמרתי, 21.
אלי בן-דהן: 21 מתוך 56.
אלי בן-דהן: עכשיו, אני רוצה להגיד איפה ההצעה הזאת יוצרת בעיות: ראשית, יש רבנים ובלניות שכבר יצאו לפנסיה.
אלי בן-דהן: הצעת החוק הזאת איננה עוסקת בהם.
אלי בן-דהן: היום הפנסיה שלהם משולמת על ידי המשרד.
אלי בן-דהן: המשרד לשירותי דת מעביר את הכסף למועצות האזוריות, והן משלמות את הפנסיה לעובדים שפרשו.
אלי בן-דהן: אין בהצעת החוק הזאת שום התייחסות לנושא של הפנסיה שלהם, יש רק לגבי שכר.
אלי בן-דהן: זו בעיה ראשונה.
אלי בן-דהן: בעיה שנייה: אין לנו שום הגנה לגבי 574 העובדים שקיימים היום.
אלי בן-דהן: מחר בבוקר יבוא ראש מועצה ויגיד: אני רוצה מאוד בלנית, אבל אין לי כסף.
אלי בן-דהן: אני לא יכול לממן.
אלי בן-דהן: "אקרשטיין" ברחוב יותר חשוב לי מאשר לממן רב או בלנית.
מירי רגב: או כיתה.
אלי בן-דהן: או כיתה, נכון.
אלי בן-דהן: ואין לנו שום הגנה לכך.
אלי בן-דהן: זה דבר שני.
מירי רגב: יש פה את הסתדרות העובדים?
מירי רגב: נרשמת לדיבור?
אלי בן-דהן: דבר שלישי: רב שפורש לפנסיה, אין לנו שום הבטחה שהמועצה האזורית תסכים שיבוא במקומו רב אחר.
אלי בן-דהן: יגידו: אוקיי, הרב פרש, גמרנו.
אלי בן-דהן: אנחנו צריכים לשאת בעלויות הפרישה שלו, לשאת בעלויות הפנסיה שלו.
אלי בן-דהן: כי צריך לזכור: רוב הרבנים היום, עדיין, נמצאים בהסדר הישן.
אלי בן-דהן: דהיינו, שהמדינה נושאת בתשלומי הפנסיה שלהם.
אלי בן-דהן: רק החדשים עוברים לצוברת.
אלי בן-דהן: החדשים הם מעטים מאוד, כי בעשר השנים האחרונות, - -
אלי בן-דהן: - - לא מונו בכלל רבנים בהתיישבות.
אלי בן-דהן: בלניות מונו, אבל גם לא הרבה.
אלי בן-דהן: הרוב עדיין יושב על ההסדר הישן.
אלי בן-דהן: לא היה לנו לגביהם שום פיתרון.
אלי בן-דהן: רב שפורש או בלנית שפורשת, איך נכנסים החדשים.
אלי בן-דהן: עכשיו, יש גם תקנים חדשים.
אלי בן-דהן: אין לנו היום שום הסדר בחוק.
אלי בן-דהן: נניח, היום שלמועצה אזורית יש 30 ישובים, ויש רק ב-15 מהם רבנים.
אלי בן-דהן: יבואו 15 היישובים האחרים ויגידו: אנחנו רוצים רבנים.
אלי בן-דהן: מה יגיד ראש המועצה האזורית?
אלי בן-דהן: עם כל הכבוד, אני לא מסוגל לממן את זה.
אלי בן-דהן: אפילו אחד אני לא מוכן לממן יותר ממה שיש היום, גם אם יסכימו.
אלי בן-דהן: כל הדברים הללו אין להם הסדר.
אלי בן-דהן: אני אומר, כמי שאמונים לתת שירותי דת, לא יכולים לעמוד בזה.
אלי בן-דהן: כבר היום יש - - -
נסים זאב: אבל זה עבד.
נסים זאב: בפועל, זה עבד.
אלי בן-דהן: זה עבד כי אנחנו שילמנו.
נסים זאב: - - - הסדר זה עבד מתוך - - -.
נסים זאב: עניין של הצרכים.
אלי בן-דהן: אני אתן לכם דוגמה: מוקמים היום בהרבה ישובים חדשים, עבור מגורשי גוש קטיף, באזור החלוציות, באזור לכיש, זה ישובים חדשים שמתווספים למועצות האזוריות.
אלי בן-דהן: זה ישובים שדורשים רבנים.
אלי בן-דהן: מי ייתן להם?
אלי בן-דהן: אין לנו שום התחייבות פה לתקנים לכל ישוב ויישוב.
אלי בן-דהן: אנחנו נעמוד מול שוקת שבורה.
נסים זאב: זאת אומרת, כבודו אומר שבעצם עכשיו זה ילך וישתפר, בעזרת ד'.
אלי בן-דהן: מאוד.
נסים זאב: זאת אומרת, גם במספרים, גם יש התחייבויות.
נסים זאב: יש היום גיבוי כספי, מה שלא היה בעבר.
נסים זאב: ככה זה מובן.
נסים זאב: זו צורת הדברים.
אלי בן-דהן: אני לא הבנתי, זו שאלה או - - - ציניות?
נסים זאב: לא, לא ציניות, אני - - - מאוד רציני.
נסים זאב: אני כך מבין מדבריך, אלא אם כן לא הבנתי נכון.
אורי מקלב: יש לי רק שאלה לסגן השר.
מירי רגב: לכולכם יש שאלות קטנות.
אורי מקלב: רק שאלה, לא נאום.
אורי מקלב: ההבדל בין הרב נסים זאב, לרב משה גפני, אליי, שאין לנו ישיבות הנהלת קואליציה, ואת הדברים האלה אנחנו לא יכולים להגיד שם.
אורי מקלב: אתה אומר את זה פה, עכשיו.
אורי מקלב: איפה היית לפני כן?
אורי מקלב: אתה - - - סגן שר, נמצא בתוך הקואליציה, מחזיקים בתיקים כאלה נבחרים, הם צריכים להתבזות ולבוא עם זה עכשיו?
אורי מקלב: אם הייתם רוצים, הייתם עומדים על כך, זה לא היה מגיע לפה.
אורי מקלב: לא היינו צריכים לבוא לשולחן, והרבנים לא היו בכזה מצב מבוזה, שהם נחשבים ככאלה שמפטרים אותם ככה.
אורי מקלב: הרבה לפני זה.
דוד אזולאי: הם לא שמו לב.
אורי מקלב: עמידה אחת - - -
אלי בן-דהן: לא, לא, זה לא - - -
מירי רגב: זו זכות דיבור, זה לא קשור לשאלה.
דוד אזולאי: לא נורא, תסלח להם.
דוד אזולאי: מה קרה?
דוד אזולאי: זו טעות.
מירי רגב: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יצחק וקנין, ולאחר מכן מר שלמה שטרן.
אורי מקלב: גם היום - - -, הוא יכול לשים - - -, יש לו כל יום - - -
יצחק וקנין: רבותיי, אני רוצה לעשות סדר יותר גדול בעניין: תראו, רבותיי, מתוך 976 ישובים שמאוגדים בתוך 56 מועצות אזוריות, על פי הטבלה שהציגו בפניכם כרגע, כמעט בפחות מ-30% יש משרתי קודש.
יצחק וקנין: זה הנתון הראשון.
יצחק וקנין: הנתון השני, רבותיי, ואת זה מר ראובן קוגן צריך לשמוע ממני בצורה ישירה.
יצחק וקנין: כמי שבא ממועצה אזורית גדולה, במחצית מהיישובים אין בכלל משרתי קודש, יש בעיה של תקנים לבלניות.
יצחק וקנין: השכר של הרבנים הוא שכר נמוך מאוד, שכר מינימום – 4,500 שקל – והשכר של הבלניות הוא בשליש משרה.
יצחק וקנין: עכשיו, אני רוצה להגיד לכם: את הצעקה היו צריכים לעשות המועצות האזוריות, לא היום.
יצחק וקנין: מר ראובן קוגן, אתה יודע מתי?
יצחק וקנין: מקום המדינה.
יצחק וקנין: אתם ניצלתם מצב במשך 60 שנה, שבמקום שאין מועצה דתית מעולם לא נתתם את ה-40%.
יצחק וקנין: לא נתתם 40%.
יצחק וקנין: גם את ה-40% לא נתתם להם.
יצחק וקנין: הם מימנו מאה אחוז בשירותי דת, אתה יודע את זה?
אורי מקלב: נו, אז אין להן בעיה עכשיו?
<ישראל נדיבי: מממנים, לא מימנו.
יצחק וקנין: מימנו ומממנים.
אורי מקלב: - - - אין להן בעיה?
אלי בן-דהן: לא, לא, חוץ מהשכר.
אלי בן-דהן: חבר הכנסת יצחק וקנין, חוץ מהשכר.
יצחק וקנין: חוץ מהשכר.
אלי בן-דהן: חוץ מהשכר.
אלי בן-דהן: צודק, חוץ מהשכר.
יצחק וקנין: וגם אני אחזיר אתכם לגלגול הקודם – מר שמואל ריפמן יושב פה: בזמן שאני הייתי סגן ראש מועצה וגם מזכיר מועצה, עד שנת 1996, וגם שימשתי שלוש שנים כראש מועצה דתית לפני שנכנסתי לכנסת, רבותיי, המשרד מימן, המדינה דהיינו, 90% משכר הרבנים והבלניות.
יצחק וקנין: באה המדינה והבינה שיש פה בעיה בסוג ההעסקה של הרבנים, הייתה בעיה משפטית.
יצחק וקנין: ואז המדינה החליטה: בואו נפסיק את העסק הזה, אנחנו נממן מאה אחוז.
יצחק וקנין: המדינה אמרה: אנחנו נממן את המאה אחוז בתוך היישובים.
יצחק וקנין: זאת אומרת, המדינה, משנת 1995, 1996 - - -
יצחק וקנין: 1992 – מממנת מאה אחוז מהשכר.
יצחק וקנין: עכשיו, רבותיי, היא לא עשתה טובה גדולה.
יצחק וקנין: היא חסכה את הכסף הזה במשך 60 שנה בזה שבכלל לא השתתפה ב-40%, באותם מקומות שאין מועצות דתיות.
יצחק וקנין: מתי קמו מרבית המועצות הדתיות במועצות האזוריות?
יצחק וקנין: זה בין השנים 1980 לשנת 2013.
יצחק וקנין: זאת אומרת, רוב המועצות הדתיות הבינו שיש לקונה.
יצחק וקנין: כל שירותי הדת הם מתחת לכל ביקורת.
יצחק וקנין: זה לא מה שמקבלת עיר ואפילו עיירה קטנה.
יצחק וקנין: שכר של רב עיר, רבותיי, כולכם יודעים מהו.
יצחק וקנין: שכר של רב שמשמש לפעמים על ארבעה וחמישה ישובים, וטס ממקום למקום.
יצחק וקנין: אין מי שיקבור, אין מי שיגיד דברי הספד על מתים, רבותיי, וזה שייך לקיבוצים ולמושבים, וזה לא פוליטי, וזה לא של ש"ס, ולא של המפד"ל, ולא של אף אחד.
יצחק וקנין: ואני אומר את זה: מעולם לא נכנס נושא פוליטי במועצות אזוריות – יכול להעיד על זה מר שמואל ריפמן.
יצחק וקנין: ברוב המקרים הדברים היו מתקבלים בהבנה הדדית של כל הצדדים.
יצחק וקנין: ואני שואל: אתה בא היום, ואתה גוזר גזירה שאף אחד לא יכול לעמוד בה, ואני אומר לך: לא יוכלו לעמוד בה.
יצחק וקנין: ועוד יותר גרוע מזה, רבותיי, במשך 13 שנים משרד האוצר חוגג.
יצחק וקנין: למה הוא חוגג?
יצחק וקנין: תקן אחד לא התקבל משנת 2002 במועצות האזוריות או אפילו משנת 2000.
יצחק וקנין: אין תקנים בכלל.
יצחק וקנין: לא מקבלים תקנים לרבנים – ישובים שלמים, גדולים.
יצחק וקנין: אתמול נתנו דוגמה של ישוב של 2,500 תושבים – אין משרת בקודש, רבותיי.
יצחק וקנין: אין אדם שיקבל 4,500 שקל.
יצחק וקנין: לעובד נוער וקהילה – אני בא ממועצה אזורית – נותנים עובד נוער, ומד"צים והכול, נותנים את זה בגדול.
יצחק וקנין: כשמגיעים לשירותי הדת, זו בעיה מאוד קשה.
יצחק וקנין: אני חייתי את זה, רבותיי, אני יודע מה זה.
יצחק וקנין: בתקציב המתנ"ס של מעלה יוסף, אני אומר לכם: 6,000 שקל לתרבות יהודית.
יצחק וקנין: כל השאר הולך לתקציבים אחרים שהציבור הדתי כמעט ולא נהנה מזה.
יצחק וקנין: ואני אומר לכם: זה לא בשביל הציבור הדתי.
יצחק וקנין: אם צריך לקבור מתים, רבותיי, זה לא משנה את מי אתה קובר, סליחה.
יצחק וקנין: ואם צריך לתת שירותי דת מינימליים, רבותיי: לבוא לבית העלמין, שמישהו יגיד איזו מילה על הנפטר.
יצחק וקנין: אין מי שיגיד את זה.
מירי רגב: מה אתה מציע, חבר הכנסת יצחק וקנין?
יצחק וקנין: אני מציע למחוק את זה בכלל מספר התקציב.
יצחק וקנין: זה לא צריך לבוא לפה, רבותיי.
יצחק וקנין: זה דיון יותר מעמיק.
יצחק וקנין: בוא, תן לי שירותי דת כמו שצריך.
יצחק וקנין: מגיע לי שירותי דת במדינת ישראל, לכל אזרח.
יצחק וקנין: תן לכל ישוב רב.
מירי רגב: זה מה שאמרתי.
יצחק וקנין: למה אתה לא עושה את זה?
יצחק וקנין: יש לי לכל ישוב רב?
יצחק וקנין: במשך שנים אתה גם לא נותן, לא נותן להם את אותו תקצוב שאתה נותן בכל הארץ.
יצחק וקנין: אז אל תתפארו כאילו שאתם פה עושים איזה מעשה שיש בו הרבה, אבל אין בו שום הבנה, אין בו שום דבר.
יצחק וקנין: אתם רוצים לקצץ, תפסתם איזה סעיף ונגמר הסיפור.
יצחק וקנין: ככה זה מתחיל וככה זה מסתיים, רבותיי.
יצחק וקנין: מספיק עם השיטה הזאת.
יצחק וקנין: כל דבר שיש בו ריח של יהדות אתם רוצים למחוק אותו, אני אומר לכם את זה.
יצחק וקנין: אני אומר לכם, חבר'ה.
מירי רגב: מר שלמה שטרן, בבקשה, ולאחר מכן חבר הכנסת זבולון קלפה.
<שלמה שטרן: שלום.
<שלמה שטרן: בוקר טוב, גברתי יושבת הראש ומכובדיי.
<שלמה שטרן: שמי שלמה שטרן, אני ראש חטיבת עובדי חינוך ודת בהסתדרות המעו"ף.
<שלמה שטרן: בין היתר, תפקידי לטפל ולייצג את רבני ההתיישבות.
<שלמה שטרן: את נוסח החוק למדתי רק אתמול, ומאז אתמול אני הכנתי לעצמי את הדברים - - -
מירי רגב: למה רק אתמול?
<שלמה שטרן: קיבלתי אותו אתמול לעיוני.
<שלמה שטרן: ככל שיובטח בחוק וייחקק בסלע העברת התקציבים על ידי המועצות הדתיות, כפי שקובע החוק הזה, וככל שהדבר ייאכף ויהיה לזה שיניים, אז אני מבקש שהחוק יבטיח גם שהשינוי בשיטת התקצוב לא יביא בשום פנים ובשום נסיבות להפסקת כהונתו של רב קיים או של בלנית קיימת היום.
<שלמה שטרן: הדבר השני, לא, בשום מקרה ובשום נסיבות לא תיפגע סמכותו התורנית-הלכתית של שום רב.
מירי רגב: זה לא קשור לנושא.
<שלמה שטרן: זה בהחלט קשור לנושא, כי יכולה להיות אפשרות שראש מועצה, כמו שמשגיחים נמצאים במקומות מסוימים, ומי שנותן להם את ההנחיות זה לא הרבנות אלא פעמים גם המעסיק שלהם: בעל בית המלון – עלולה להיות גלישה לנושא, לצורה הזאת.
ישראל אייכלר: לא תהיה בעיה כי יפטרו אותם מיד.
מירי רגב: מה, אתה אומר שבגלל שהרב תלוי במשכורת של ראש המועצה, אז הוא יצטרך גם לשנות כל מיני הלכות שהוא מאמין בהן כדי שבעצם לא יפטרו אותו.
<שלמה שטרן: אכן, אכן, נכון.
<שלמה שטרן: תופשר ההקפאה הקיימת על מינוי רבנים, ויובטח תִקְנון הולם שיוקפד עליו.
<שלמה שטרן: יובטחו תשלומי הזכויות והגמלאות לרבנים ולבלניות הפורשים, ויובטח שראשי המועצות האזוריות לא יאכפו על הרבנים נהלים שיהפכו אותם לפקידים, כמו שיש היום כוונה.
מירי רגב: אתה חושב שמר עופר עיני יהיה מוכן להילחם בשבילם כמו שהוא נלחם על הרפורמה?
<שלמה שטרן: אני מקווה שכן.
מירי רגב: אז תשאל אותו היום.
מירי רגב: תשאל אותו, מעניין אם הוא יהיה מוכן להילחם על הרבנים של ההתיישבות.
מירי רגב: זה חשוב לשמוע את זה.
מירי רגב: ולאחר מכן מר שמואל ריפמן.
זבולון כלפה: טוב, תודה רבה, יושבת הראש.
זבולון כלפה: לא יודע, מר ראובן קוגן, משהו פה משונה בעיניי, אני אגיד לך את האמת.
זבולון כלפה: דיברנו על זה אתמול והיום קצת.
זבולון כלפה: לא יודע, יש פה, אני חושב, שותף משמעותי שמוכן לעבוד ביחד כדי לעשות רפורמה משמעותית.
זבולון כלפה: הצעד הזה שמוצע פה על ידכם, להבנתי הוא מסיג אותנו לאחור בצורה משמעותית מאוד.
זבולון כלפה: שמענו את הדברים שיוצאים מלב שותת של חבר הכנסת יצחק וקנין, בתור אחד שחי את המציאות ומכיר.
זבולון כלפה: לא יעזור שום דבר – פריפריה, ישובים קטנים – המציאות צריכה להיות אחרת ושונה.
זבולון כלפה: זה דברים פשוטים וברורים.
זבולון כלפה: כך זה היה וכך זה יהיה גם.
זבולון כלפה: הראיה שגם הגעתם לתובנה הזאת לפני למעלה מ-20 שנה, ומאז בעצם פעלתם במתווה מסוים.
זבולון כלפה: דרך אגב, רק לגבי השכר, כמו שהוצג פה: אני, להבנתי, אני חושב עוד פעם, נראה לי ששגגה יצאה מאת השליט – קורים כאלה דברים לפעמים.
זבולון כלפה: גם לא מדובר פה בכסף גדול מבחינתכם, כי אתה מדבר פה על המצב הפיסקאלי והכול – בסדר.
זבולון כלפה: 45 מיליון שקל, לא שאני מזלזל בזה, אבל עדיין זה לא כזה סכום שישנה פה את העסק מקצה לקצה.
זבולון כלפה: ואני חושב שזה מכניס את כולנו לסיטואציה מאוד-מאוד לא פשוטה.
זבולון כלפה: ובתור אחד שחי במרחב הכפרי, ואני רואה את התהפוכות ואת השינויים שהיישובים שם עוברים, והצרכים לשירותי הדת רק הולכים וגוברים.
זבולון כלפה: גם באזורים, מה שנקרא: פרופר חילונים – בתור המועצה האזורית שלי, שהיא "השומר הצעיר" והכול, הביקוש לדבר הזה רק הולך וגובר כל הזמן.
זבולון כלפה: במציאות של מה שאתה נותן פה כרגע, בעצם, תימצא שם אוכלוסייה שרוצה את השירות הזה, היא לא תוכל לקבל את השירות הזה, מכיוון שמדובר ביישובים מבודדים שהמרחקים ביניהם הם קילומטרים.
זבולון כלפה: זה לא כמו בעיר, שאפשר ללכת ממקום למקום ברגל ולקבל את השירות בצורה כזו או אחרת.
זבולון כלפה: להבנתי, הייתה פה איזושהי טעות, דאבל, מבחינתכם, וטוב, מה שנקרא, למשוך את העניין ובזה להחזיר את הסדר הטבעי שהיה על כנו, ולא לשנות שום דבר ולא לפגוע בשום דבר.
זבולון כלפה: ובא לציון גואל, כמו שאמר מקודם חבר הכנסת נחמן שי.
מירי רגב: מר שמואל ריפמן, בבקשה, ולאחר מכן חבר הכנסת נחמן שי.
<שמואל ריפמן: בוקר טוב לכולם.
<שמואל ריפמן: באמת, תודה ליושבת ראש, חברת הכנסת מירי רגב, ולכל מי שהגיע הנה.
<שמואל ריפמן: תראו, אני מתחיל כל דיון בניסיון לחפש את הערכים הבסיסיים שסביבם אנחנו יושבים סביב השולחן הזה היום.
<שמואל ריפמן: אני חושב שאנחנו עוסקים בשני נושאים חשובים: אחד, זה ההתיישבות בארץ ישראל, שזה הערך הראשון והמרכזי, מה שנקרא אצלנו: ישוב הארץ, אנחנו עושים את זה.
<שמואל ריפמן: אני מניח שמרבית
<שמואל ריפמן: כם או כולכם מאמינים שזה ערך חשוב.
<שמואל ריפמן: והערך השני שאני מאמין בו זה כמובן חיזוק היהדות דרך שירותי הדת, בקרב אוכלוסיית המועצות האזוריות, ולא דווקא הדתיים – הדתיים לא צריכים, יש להם.
<שמואל ריפמן: אני מדבר על אוכלוסייה גדולה, מסורתית, שזקוקה ורוצה שירותי דת ברמה כזאת או אחרת.
<שמואל ריפמן: כי חברי, מר אבי רואה, אני לא צריך להגיד לו מה זה שבת, הוא יודע מה זה שבת.
<שמואל ריפמן: ולכן הדיון הוא לא פשוט, ועדיין אני חושב שאתם כוועדת הפנים והגנת הסביבה צריכים, ואתם עושים את זה כמו שאני רואה עד היום עד הרגע הזה בצורה מאוד ראויה ומבינה.
<שמואל ריפמן: תראו, אני אגיד משהו שלא עלה פה כי אני מנסה.
<שמואל ריפמן: כולכם אמרתם את הכול, לכן אני אגיד דברים - - -: גם המחוקק וגם משרד האוצר הבינו כל השנים שלמועצות אזוריות שמפוזרות על שטח גדול, התקציבים, גם במענקי איזון, ההוצאה לנפש היא מוכרת כיותר גבוהה – נדמה לי 4%, מר ראובן קוגן, אם אני לא טועה.
<שמואל ריפמן: ההוצאה לנפש במועצות האזוריות, חלוקת תקציבים אחרת.
<שמואל ריפמן: כי הפיזור, זה לא מקום אחד.
<שמואל ריפמן: קחו מועצה מקומית כמו, נגיד עיר כמו בית שמש: העירוב אצלה הוא כך וכך קילומטר.
<שמואל ריפמן: קחו מועצה שיש בה 30 ישובים, 20 ישובים – העירוב הוא הרבה יותר גדול מבחינת התחום.
<שמואל ריפמן: ולכן היה ברור למחוקק והיה ברור למשרד האוצר כל השנים שעקב הפיזור או הביזור תקראו לזה, יש משמעות לתשלום יותר גבוה - - -, וזה לא במקרה.
<שמואל ריפמן: זאת אומרת, זה לא שמישהו קם בבוקר והוא נהיה איש רע כזה או אחר.
<שמואל ריפמן: דבר נוסף שצריך לקחת בחשבון: שהמדינה לא משתתפת במועצות אזוריות - - - נקרא לזה: הנלוות לשירותי הדת.
<שמואל ריפמן: צריך לעשות עירוב?
<שמואל ריפמן: אני משלם.
<שמואל ריפמן: זה לא קיים בערים ובמועצות המקומיות.
יצחק וקנין: אמרתי את זה.
מירי רגב: כמה יוצא לך לשלם על שירותי דת שלא במסגרת ההסכם הזה?
מירי רגב: בגדול, בגדול למועצה.
מירי רגב: אל תיתן לי - - -
<שמואל ריפמן: תראי, בגדול, אני כמועצה מגיע, ואני מועצה יחסית קטנה, מגיע לסדר גודל של חצי מיליון שקל בשנה.
<שמואל ריפמן: ואני לא מדבר על מועצה של מים המלח ועד - - - או המועצה האזורית מטה יהודה וכך הלאה.
מירי רגב: בקעת הירדן, לדוגמה, שדיבר איתי הבוקר מר דוד אלחיאני, שאמר לי את אותו הדבר, ועמק - - -
<שמואל ריפמן: ולכן כל מה שקשור לעירוב, למקוואות, לבתי כנסת, ההוצאה היא מתקציב המועצה שלא מוכרת על ידי המדינה.
<שמואל ריפמן: ואני מניח שמישהו פעם עשה את הדברים האלה.
<שמואל ריפמן: הדבר האחרון: תראו, נכון שמי שאומר 570 או 500 – בואו נגיד שניקח את המספר של 570 עובדים.
<שמואל ריפמן: אני אומר לכם באחריות מלאה: אני לא הייתי רוצה להגיע לזה.
<שמואל ריפמן: אני חושב שזה לא יהיה נכון.
<שמואל ריפמן: אבל בסופו של דבר, אם המועצה האזורית מטה יהודה מושט עליה קיצוץ של שישה וחצי מיליון שקל, בתוך סך כל תקציב המועצה, ראש המועצה יצטרך להחליט האם הוא מפטר את כל הרבנים והבלניות או משאיר אותם.
<שמואל ריפמן: - - - מפחית את השירותים בנושאים אחרים גם חשובים: חינוך, רווחה.
<תומר רוזנר: אבל אצלו זה לא 0.6%, בעצם.
<שמואל ריפמן: מה?
<תומר רוזנר: משרד האוצר אומר שזה בסך הכול 0.6% - - -
<שמואל ריפמן: טוב, אני - - - לא מבין במספרים, ו-0.6% זה נראה לי כזה פשוט.
<שמואל ריפמן: תוריד את הנקודה זה 6%, אבל אני לא נכנס ל-.
<שמואל ריפמן: אנחנו - - -
<ראובן קוגן: זה בין 0.1% לבין - - -
מירי רגב: כן, אבל אתה רואה: כל מה - - - מסביב זה בעצם מה שהוא - - - שהוא רוצה גם ככה.
דוד אזולאי: - - - הם לא מחשבים.
<שמואל ריפמן: לכן, אני מבקש מהוועדה המכובדת הזאת לדחות את הצעת משרד האוצר.
<שמואל ריפמן: ואני גם תומך – כמעט קראתי לך הרבנית מירי.
<שמואל ריפמן: ולכן אני אומר: אחד, אני מבקש מהוועדה, מציע לוועדה לדחות את ההצעה כמו שהיא.
<שמואל ריפמן: כל השאר, אתם לא גמרתם לעבוד, הרי התחלתם את הקדנציה, יש מספיק זמן לעשות דיונים בכל מה שעלה פה על ידי חברי כנסת ועל ידי יושבת הראש.
<שמואל ריפמן: אני אשמח מאוד אם במהלך הדיון יתאפשר למר אבי רואה, שהוא מייצג - - -
מירי רגב: כן, כן, הוא נרשם.
מירי רגב: ותאמין לי, הוא לא צריך מתווך כדי לדבר איתי.
מירי רגב: בהחלט ידבר.
מירי רגב: חבר הכנסת נחמן שי, ולאחר מכן הרב אליעזר ברוד.
נחמן שי: אני חושב שיש פה קואליציה רחבה – מר ראובן קוגן, אני אומר את זה לך – שחושבת ששירותי דת זה לא לוקסוס, זה צורך חיוני של אנשים רבים שמתייחסים לדת.
נחמן שי: לא כל אחד רואה את הדת כעולם מלא, אבל הם רואים את הדת כחלק מחייהם, והמדינה חייבת לסייע להם לקבל אותה.
נחמן שי: אלא אם נעשה הפרדה בין דת למדינה ואז נגיע למקומות אחרים.
נחמן שי: כל עוד אנחנו לא עושים את זה אני חושב שזה שירות חשוב, ונופל במשפחה של שירותים אחרים שהמדינה דואגת שיקבלו אזרחים באשר הם.
נחמן שי: זאת נקודה ראשונה.
נחמן שי: ולכן אני חושב שאתם צריכים למשוך את ההצעה הזאת שלכם.
נחמן שי: הדבר השני נוגע לפריפריה, וזה מתחבר עם הדברים של מר שמואל ריפמן.
נחמן שי: אנחנו צריכים להחליט אם אנחנו רוצים שיגורו אנשים בכל הארץ או רק במרכזה.
נחמן שי: וזה מסוג הדברים שישראל מדברת אבל לא עושה.
נחמן שי: העובדה שייענשו רק מי שגרים במקומות, בדרך כלל, מרוחקים, שבלאו הכי נפגעים גם משירותים אחרים, היא מעליבה ופוגעת.
נחמן שי: אני לא מדבר כרגע על המשכורות שהן נמוכות מטבע הדברים.
נחמן שי: זה מתאים גם את המודל של אנשים שגרים בפריפריה, שתמיד ישתכרו פחות מאשר אנשים שגרים במרכז.
נחמן שי: גם מבחינה זאת זאת הצעה רעה ופוגעת, ואני מציע שתמשכו אותה.
נחמן שי: הדבר השלישי הוא שאני גם הייתי מצפה מחבריי פה, אלה שדיברו איתי בעת האחרונה ושאני מכבד אותם מאוד, שיישמעו את קולם על כל מה שנעשה כרגע במגזר החרדי בנושא השירות הצבאי, במיוחד הפגיעות הפיזיות בחיילים, גם בהזדמנות הזאת וגם בהזדמנות אחרת.
דוד אזולאי: חבר הכנסת נחמן שי, - - - נשאיר את זה למליאה.
דוד אזולאי: כולנו מגנים את זה אבל עזוב, חבל לערב שמחה בשמחה.
<קריאה: לחלוטין.
נחמן שי: אם כולנו שותפים לדבר שאנחנו דנים בו היום ובכלל, גם אתם, כי לקולות שלכם יש משקל רב יותר - - -
יצחק וקנין: אמרנו את זה, ואנחנו אומרים את זה, ואנחנו מגנים את זה, ואנחנו מוקיעים את זה גם.
מירי רגב: - - - חשובה.
אורי מקלב: - - - את זה, כמו שהוא אומר על רצח של בן להורים שלו.
נחמן שי: חבר הכנסת אורי מקלב, דיברנו על כך.
אורי מקלב: למה אתה לא מגנה את זה?
נחמן שי: חבר הכנסת אורי מקלב, אני מגנה כל מעשה - - -
אורי מקלב: מה שעשה חבר שלך ושלי, שרצח את ההורים שלו, למה אתה לא מגנה את זה?
נחמן שי: פגיעה על רקע שירות בצה"ל לא מקובלת עליי לחלוטין.
נחמן שי: אני אומר את זה דווקא בהקשר לדיון הזה.
נחמן שי: אני מכבד מאוד את הדת ואת היהדות, אתם יודעים את זה, ורוצה שכל יהודי, ואגב לא רק יהודים במדינת ישראל יקבלו שירותי דת.
יצחק וקנין: אנחנו מגנים את זה.
מירי רגב: תודה רבה, חבר הכנסת נחמן שי.
מירי רגב: אני מקבלת את אמירותיך בעניין חיילי צה"ל ועל כך שיש לנו לכבד אותם, כפי שאנחנו מכבדים את הרבנים ואת לומדי התורה.
מירי רגב: הרב אליעזר ברוד, בבקשה, ולאחר מכן חבר הכנסת דוד אזולאי.
<אליעזר ברוד: כבוד היושבת ראש, קהל נכבד.
<אליעזר ברוד: בעצם, רוב הדברים שרציתי לומר נאמרו כבר בטוב טעם על ידי - - -
מירי רגב: תציג את עצמך, בבקשה, לטובת הפרוטוקול.
<אליעזר ברוד: שמי אליעזר ברוד.
<אליעזר ברוד: אני מכהן כרב במועצה האזורית גזר, ואני מדבר בשם הרבנים.
<אליעזר ברוד: רוב הדברים כבר נאמרו על ידי הדוברים הקודמים, ונאמרו דברי טעם.
<אליעזר ברוד: אני רק רוצה לומר באמת, טיפה לחדד את זה: ההגדרה, מר ראובן קוגן, ההגדרה האמיתית היא, ואני אומר את זה ללא כחל וסרק, ללא דמגוגיה – זו קריסת שירותי הדת.
<אליעזר ברוד: זו ההגדרה האמיתית.
<אליעזר ברוד: משל למה הדבר דומה?
<אליעזר ברוד: גם בתחום של משרד החינוך, התיכונים, ברובם, הרשויות המקומיות מחזיקות אותם, ובתי הספר היסודיים, משרד החינוך אחראי עליהם.
<אליעזר ברוד: אתה תבוא יום אחד ותאמר: למה לשנות?
<אליעזר ברוד: מהיום הרשויות המקומיות אחראיות על בתי הספר היסודיים.
<אליעזר ברוד: יש בעיות?
<אליעזר ברוד: נראה אחר כך.
<אליעזר ברוד: אחר כך נתכנס, אחר כך נפתור.
<אליעזר ברוד: רק פה זה מדובר בגדול, במשהו גדול יותר, ופה זה מדובר אולי בפסיק קטן יותר, אבל זה אותו עיקרון.
<אליעזר ברוד: אתה זורק את זה בלי שאתה אולי מודע למשמעות, אני בטוח שאתה לא מודע למשמעות של זה.
<אליעזר ברוד: אני מניח שאתה גם לא גר ביישוב קהילתי, אולי אתה לא כל כך מודע למשמעות של הדברים.
<אליעזר ברוד: אני רוצה קצת להבהיר: ההתיישבות העובדת היום, מדובר גם ביישובים מאוד-מאוד גדולים.
<אליעזר ברוד: ישנם ישובים של 1,500 משפחות, 2,000 משפחות, מה שפעם זו הייתה מועצה מקומית.
<אליעזר ברוד: ומועצות מקומיות, שהן הרבה יותר קטנות מיישובים קהילתיים – אני כבר לא מדבר על מועצות אזוריות – מיישוב קהילתי אחד, יש היום רמה של שכר של נבחרים, ש-40%, שאתה משלם היום 40% לנבחרים, - -
יצחק וקנין: לכל הרבנים.
<אליעזר ברוד: - - היא עלות הרבה יותר גדולה מהמאה אחוז שאתה משלם לרבנים בהתיישבות, אוקיי?
<אליעזר ברוד: ה-40% שאתה משלם לנבחרים.
מירי רגב: איזה?
מירי רגב: תן לי דוגמה, ישוב קהילתי שאתה מדבר עליו.
<אליעזר ברוד: למשל: בת חפר, זה ישוב של כמעט 2,000 משפחות.
<אליעזר ברוד: יש שם רב מקומי, הוא מקבל עלות שכר של 6,000 שקל, 7,000 שקל.
מירי רגב: בגלל זה אמרתי: שיהיה רב בכל ישוב, ואז נפתור להם את הבעיה.
<אליעזר ברוד: יש מועצות מקומיות שהן קטנות פי, הן שליש מהיישוב הזה, ושם יש שכר של נבחרים, ה-40% שלך הם עלות הרבה יותר גבוהה מהמאה אחוז שלהם.
<אליעזר ברוד: אתה מדבר פה על משכורות רעב: 6,000 שקל, 7,000 שקל.
<אליעזר ברוד: ומדובר פה, עם כל הכבוד, באנשים משכילים, אנשים שלמדו.
<אליעזר ברוד: מדובר פה במשכורת רעב.
<אליעזר ברוד: הם מתרוצצים ממקום למקום, כפי שגם חבר הכנסת נחמן שי וכולם אמרו קודם.
<אליעזר ברוד: הציבור רוצה ומבקש שירותי יהדות: אם זה לוויות, לא עלינו, ואזכרות, ונישואין, וכשרויות, ובר מצוות, ותפילות, ושיעורי תורה והתייעצויות.
<אליעזר ברוד: רב עסוק מבוקר עד ערב – אין לו יום, אין לו לילה.
<אליעזר ברוד: אין דבר כזה - - - אבל עכשיו זה חמש אחר הצהריים, סיימתי את העבודה.
<אליעזר ברוד: ואותו הדבר בלניות.