GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארנון גלעדי: לכן אני מחזק את ידי השר, ומבקש מכם כחברי הכנסת, להוביל יחד עם השר מדיניות נחושה וחד-משמעית, להוציא אותם יום אחד לפני שהבועה הזאת תסחוף את כולנו פנימה לתוך מערבולת, שלא נדע איך לצאת ממנה.
דוד צור: רק שלא ישתמע שהוועדה הזאת, אפילו במשתמע, באופן פסיבי, נותנת איזושהי לגיטימציה או הבנה או הסכמה לאירוע הזה של לקיחת החוק לידיים של הנערים, של החשיפה הזאת של המשטרה.
דוד צור: גם עם כל המצב הקשה עדיין אנחנו לא יכולים להצדיק סוג כזה של לקיחת חוק לידיים.
דוד צור: אנחנו לא רוצים לגלות הבנה אפילו לעניין הזה.
<ארנון גלעדי: כשאת דואגת לרכושם של המסתננים, הרכוש הזה הוא בדרך כלל רכוש גנוב.
<ארנון גלעדי: זה לא בדיוק הרכוש שלהם.
מיכל רוזין: זו אמירה מוגזמת.
מיכל רוזין: אני דואגת לאוכלוסייה בישראל.
דוד צור: עובד, בבקשה.
<עובד חוגי: קודם כל, אני מודה לכם ומעריך מאוד את העבודה שאתם עושים, אבל כבר התרעתי לא פעם ולא פעמיים, שהמצב, ולדעתי עוד לפני שנה, בסיור של ועדת הפנים שהיה בדרום תל-אביב, העליתי את הסוגייה, שבסוף אנשים ייקחו את החוק לידיים.
<עובד חוגי: במקרה אני מכיר את הסיפור, ומכיר חלק מהילדים האלה.
<עובד חוגי: שניים מתוכם – שום עבר, כלום, כלום.
<עובד חוגי: עובדים.
<עובד חוגי: פשוט, היה מצב, התגרה, ירק עליהם, אז היכו אותו.
<עובד חוגי: אבל אני לא נכנס לזה.
<עובד חוגי: אתם לא יודעים – לדעתי, היושב-ראש יודע, מכיר את הנתונים טוב מאד, וגם השר צריך לדעת את זה – המקום הכי מסוכן במדינת ישראל ברמת הפשיעה זה הטיילת של חוף הים.
<עובד חוגי: אני לא שמעתי את כל החברים הטובים האלה, שמגוננים על הנערה הזאת בת ה-16, שאיזה אריתריאי רצה את הטלפון שלה והיא התנגדה לו, אז הוא דקר אותה.
<עובד חוגי: בקשר לחוק, אדוני השר, דיברתם על כל מיני צ'יינג'ים.
<עובד חוגי: הם לא צריכים אותם.
<עובד חוגי: הם לא צריכים את השגרירות שלהם; הם צריכים את דואר ישראל.
<עובד חוגי: היום, להעביר כסף לאריתריאה, אפשר דרך דואר ישראל.
<עובד חוגי: הם באים עם שתי שמיכות, שולחים חבילה של כסף באמצע, ושלחו את זה לאריתריאה.
<עובד חוגי: לא צריך היום את הצ'יינג'ים.
<עובד חוגי: לפני זה היו שולחים את זה דרך הצ'יינג'ים, אבל היום יש להם עוד נתיב – דואר ישראל.
<עובד חוגי: דואר ישראל הרי לא בודק, מה הוא שולח בחבילה.
<עובד חוגי: הכי פשוט, שזה נעשה.
<עובד חוגי: אתם ממציאים את החוקים, וזה בסדר, וכל מיני תקנות.
<עובד חוגי: דואגים להם פה הרבה לרכוש – אני שומע, הרבה רכוש.
<עובד חוגי: הם באו עם רכוש, הם עלו מאריתריאה.
<עובד חוגי: זה בסדר.
<עובד חוגי: אני רוצה לשאול את נבחרי הציבור.
<עובד חוגי: אני מעריך אתכם ורואה את העבודה שאתם עושים.
<עובד חוגי: מי מחליט במדינה הזאת - האם זה בג"ץ או אתם?
<עובד חוגי: למי יש פה יותר השפעה במדינה הזאת?
<עובד חוגי: לא מזמן בג"ץ החזירו כל מיני מחבלים עם דם על הידיים, רוצחים, שבית המשפט קבע שהם רוצחים.
<עובד חוגי: בית המשפט קבע שעליהם לשבת מאסר עולם, ואז באה המדינה, הממשלה, והחליטה לשחרר אותם.
<עובד חוגי: בג"ץ לא מתערב.
<עובד חוגי: פה הממשלה התערבה בהחלטות של בג"ץ.
מיכל רוזין: אבל זה לא הדיון.
<עובד חוגי: אבל איך יכול להיות שפה הממשלה מחליטה על חוקים- - -
מיכל רוזין: זו שאלה של הפרדת רשויות.
מיכל רוזין: זו שאלה באזרחות.
דוד צור: הוא יכול לומר מה שהוא רוצה.
דוד צור: הגענו לזמנים טובים, אם בדיון מדברים רק על הנושא.
דוד צור: חברי כנסת לוקחים לעצמם את הזכות לדבר על עשרים נושאים כשמדובר בנושא מסוים.
דוד צור: ניתן גם לציבור לומר את דברו, גם אם זה ליד הנושא.
<עובד חוגי: ואיך ייתכן שבהחלטות שהממשלה החליטה, להחזיר מסתננים, וביניהם – לא כולם – כאלה שעשו עבירות.
<עובד חוגי: בג"ץ אומר: לא, צריך לראות, אם הם מסכימים, אם הם לא מסכימים.
<עובד חוגי: תסבירו לי, מי מחליט פה?
<עובד חוגי: אני כאזרח צריך לדעת - לבחור בנבחרי ציבור או בבג"ץ?
<עובד חוגי: כי בג"ץ, כשנוח לו, מחליט.
<עובד חוגי: כן או לא? איך ייתכן במדינה מתוקנת?
<עובד חוגי: נסו לחשוב על זה.
<עובד חוגי: אני רוצה תשובה על זה.
דוד צור: יש פה שר חינוך לשעבר, והוא יכול לתת לך מבוא לאזרחות.
דוד צור: אבל בעיקרון, אתה שואל שאלה עקרונית של הפרדת רשויות.
דוד צור: בסופו של דבר בג"ץ גם לא אמר את מה שאתה אומר.
דוד צור: אנחנו כפופים לדין, אנחנו עובדים לפי החוק.
דוד צור: לכן הכנסת פה מחוקקת חוקים, שבג"ץ אמור בסופו של דבר לפרש אותם, האם הרשות המבצעת בסופו של דבר פועלת לפי מה שהרשות המחוקקת, מחוקקת?
דוד צור: בג"ץ הוא האינסטנציה הגבוהה ביותר להחליט, האם הפרשנות שניתנה לחוקים האלה, היא הנכונה.
דוד צור: אני לא רוצה להיכנס לעניין הספציפי הזה.
<עובד חוגי: אנחנו מדברים על החוק.
<עובד חוגי: הרי הם, שחצו את הגבול, הם עברו על החוק.
דוד צור: הכול ברור.
דוד צור: אתה מדבר עם אנשים שמנסים לקדם את העניין הזה.
דוד צור: נכון שהקצב אולי לא לרוחכם, אבל בסופו של יום כל המדיניות הזו – גם של השר וגם של הוועדה כאן – היא כדי להביא להקלה בתופעה הזאת, שלאורך שנים נוצרה כפי שהיא נוצרה היום.
דוד צור: מכיוון שחברת הכנסת רוזין העלתה מספר שאלות שקיבלו תשובות, ואין פה הסתייגות לסעיפי החוק, אני מוכן להצביע, אלא אם כן יש הסתייגויות ספציפיות.
דוד צור: אני מעלה להצבעה את התקנות, כפי שהן אושרו.
מיכל רוזין: אני מצביעה במקום חברת הכנסת זנדברג.
דוד צור: מצביעים, עם התיקונים שהוספו, כפי שנקראו על-ידי היועץ המשפטי דניאל סלומון.
דוד צור: הצבעה בעד – 4 נגד - 1 הסעיפים אושרו.
<תומר רוזנר: מה ההצעה שלך לתיקון?
מיכל רוזין: אני מציעה להוסיף סעיף 12 – אם בית המשפט יחליט על השבת רכוש למסתנן לאחר וכו', אזי על המדינה לעשות ככל יכולתה לדאוג שבטופס יהיה רשום – הבנת את הכיוון.
גדעון סער: אדוני היושב-ראש, זה כמו לומר שהמדינה תכבד פסקי דין של בית משפט.
גדעון סער: ברור שהמדינה תפעל בשקידה ראויה, לקיים פסק דין של בית משפט בעניין זה ובעניין אחר.
מיכל רוזין: השר סער, אתה מחזיר אותם למדינה שלישית, אין להם חשבון בנק, אין להם כתובת.
מיכל רוזין: לא נמצא אותם.
דוד צור: חברת הכנסת רוזין, מכיוון שאנחנו מכבדים את מרצ, כל מרצ, נצביע על ההסתייגות הזאת.
דוד צור: מי בעד ההסתייגות?
דוד צור: הצבעה בעד – 1 נגד - 4 ההסתייגות לא נתקבלה.
דוד צור: ההסתייגות נפלה.
דוד צור: השר, מילת סיכום.
גדעון סער: ראשית, אני מודה לך, אדוני יושב-ראש הוועדה.
גדעון סער: אני מודה לוועדה.
גדעון סער: העניין לא פשוט.
גדעון סער: הוא נוצר במשך הרבה מאוד שנים, וגם להתמודד אתו זה לא עניין של יום ולא של שבוע.
גדעון סער: אני מבין היטב את הכאב ואת מכלול התחושות של תושבי הערים והשכונות, ובדגש על תושבי דרום תל-אביב, שמתמודדים עם תופעות קשות בחיי היום-יום שלהם.
גדעון סער: זה, מבחינתי, אחד המנועים לטיפול שלי בנושא הזה.
גדעון סער: אין יום שאיני עוסק בנושא הזה, כדי להביא באמת לשינוי משמעותי, ואנחנו כבר רואים התגברות של היציאה.
גדעון סער: ברגע שניכנס ליישום המהלך עם המדינה השלישית, המספרים יגדלו בדלתא.
גדעון סער: כמובן, אם יש למישהו ספק, אנחנו כפופים לחוק.
גדעון סער: באנו לבית המשפט העליון, למדינה, להסביר לה למה חיוני – עכשיו בהרכב מורחב - החוק שחוקק על-ידי הכנסת הקודמת.
גדעון סער: אני מקווה ומאמין שהחוק הזה יעמוד במבחן הבג"צי.
גדעון סער: ככל רשות, גם הכנסת וגם הרשות המבצעת כפופים לביקורת שיפוטית, אבל נכון להיום את המהלכים האלה, שסקרתי בפני הוועדה היום, המערכת המשפטית עם מגבלות, עם תנאים, אפשרה לנו לבצע.
גדעון סער: אם אני מסתכל על איך מדינות מערביות אחרות מתמודדות עם התופעות האלה, אני חושב שלמדנו להתמודד עם העניין הזה בצורה לא רעה בכלל.
גדעון סער: אבל אני מסב את תשומת הלב של חברי הוועדה על משאל עם שהיה לא מזמן בשוויץ בסוגייה דומה ועל הפתרונות שנמצאו.
מיכל רוזין: 80 אלף אריתריאים קיבלו מעמד של פליטים ברחבי אירופה, כך שמה שאמרת הוא לא מדויק.
גדעון סער: 80 אלף בכל אירופה – יכול להיות שיבשת – אולי אני טועה, אבל סדר גודל של 450 מיליון איש – יכולה להכיל 80 אלף.
גדעון סער: מדינת ישראל היא מדינה קטנה.
גדעון סער: ועוד הבדל שיש בינינו לבין אירופה: לאירופה אין גבול יבשתי עם אפריקה.
גדעון סער: אין מה לעשות, רמת החיים באפריקה היא כמו שהיא.
גדעון סער: אנחנו מכירים את זה.
גדעון סער: אם המדינה הזאת לא תדע להתמודד, כל אפריקה תהיה פה בכלום זמן.
גדעון סער: זה מה שיקרה.
גדעון סער: לכן נמשיך להיות נחושים בעניין הזה עד שאנחנו נחולל את אותו מפנה שאזרחי מדינת ישראל ברובם המכריע מצפים שנחולל, ואנחנו נחולל אותו.
גדעון סער: אני מודה לוועדה על הסיוע שלה - גם היום וגם מתחילת הדרך בחוקים ובתקנות שאנחנו מביאים לאישורה.
דוד צור: סיכום הוועדה.
דוד צור: ראשית, אני מודה לשר על הצגת הנושא ועל הבאת הדברים.
דוד צור: הוועדה רואה בהחלט עין בעין את מכלול המדיניות.
דוד צור: התקנות הן חלק ממדיניות כוללת שהובאה בפני הוועדה, גם חקיקה בנושא הזה.
דוד צור: התופעה היא תופעה חמורה, שבסופו של דבר נוגעת לא רק לאנשי דרום תל-אביב, אם כי הם הסובלים המיידיים בעניין, אלא לכלל מדינת ישראל.
דוד צור: אני חושבת שמדיניות הממשלה, כפי שהיא מובלת היום, היא בהחלט מדיניות הוליסטית, כוללת, שפעם אחת סגרה את הגבול, פעם שנייה מטפלת באלה שמגיעים, והחזרה מיידית, שזה מעטים מאוד.
דוד צור: שמחתי לשמוע את הנתון של 3,000-2,000 של חזרה מרצון.
דוד צור: אני חושב שהתקנות האלה הן בדיוק בכיוון של הגברת המוטיבציה וחזרה מרצון בצורה מכובדת, הומנית, וגם שמיטיבה אתם, וגם מורידה אולי את האינסנטיב הקיים עד היום – אם בכל זאת היה מי שרצה להגיע לכאן, להפסיק להגיע.
דוד צור: האיזונים הנדרשים בין הצורך לשמר אותנו, מצד אחד, כחברה דמוקרטית ויהודית, לבין הצורך גם להגן על עצמנו, לשמר את הערכים ההומניים, האוניברסליים שאנחנו מאמינים בהם, החוק הזה וגם התקנות חייבים לשקף את העניין הזה.
דוד צור: זה צריך להיעשות גם לגבי המדינה השלישית שדובר בה.
דוד צור: גם זה צריך להיעשות בצורה מושכלת וראויה, באופן שגם תעודד אותם לצאת מכאן עם רכושם, והתקנות האלה בהחלט מאפשרות את זה, בצורה מכובדת, לדעתי.
דוד צור: אני חושב שעיריית תל-אביב היא במובן הזה הגורם שאולי הכי הרבה עוסק בזה, קולט אותם, ובסופו של יום, בלי קשר למעמד שלהם כרגע, נותן להם את הטיפול, גם בהיעדר משאבים אולי ארציים, שלא מוזרמים אליו.
דוד צור: במובן הזה אני רוצה לשבח את הפעילות של תל-אביב.
דוד צור: ראינו את הפעילות גם של ועד השכונות, שעובד פה המייצג שלו, אבל יש מסלאווי, שעושה שם עבודה חשובה, המשנה לראש העיר ארנון גלעדי, שפעיל מאוד בנושא הזה.
דוד צור: ארנון, הוועדה מכבדת ומעריכה את מה שאתם עושים שם – רובי זלוף, וכל הצוות ששוקד לילות כימים.
דוד צור: לגבי הערות שאמרה פה חברת הכנסת רוזין, מכל ההערות, החשובה, בעיניי, היא נושא הכשרת אנשי המכס וההתאמה לתקנות האלה.
דוד צור: זה לא דבר של מה בכך.
דוד צור: זה אוכלוסיות אחרות.
דוד צור: לכן אני חושב שזו הערה נכונה, שיש לראות שהיא מיושמת.
דוד צור: שמחתי לשמוע מנציג האוצר שערוכים ליישם מייד עם כניסתן של התקנות לתוקף את החוק ואת התקנות.
דוד צור: אם לא נתראה עד אז, שנה טובה ותודה רבה.
גדעון סער: שנה טובה.
מירי רגב: חברים, בוקר טוב לכולם.
מירי רגב: אני רוצה לפתוח את דיון ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בדיון בסוגיית חוק ההסדרים.
מירי רגב: פרק ט', סעיף 72 - שירותי הדת היהודיים - מתוך הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014).
מירי רגב: זה הנוסח המעודכן שעליו אנחנו דנים.
מירי רגב: אתמול ערכנו איזשהו דיון הכנה, גם סגן השר לשירותי דת, הרב אלי בן דהן, כדי ללמוד על התיקון הזה.
מירי רגב: ואני חייבת להגיד למשרד האוצר, למר ראובן קוגן, ידידי, שהחוק הזה הוא חוק קשה.
מירי רגב: ואני יודעת שאנחנו צריכים להתכנס לתקציב, ואני מבינה את החשיבות להיכנס לתקציב.
מירי רגב: וכפי שאתה מבין, גם בתקציב הנוכחי יש הרבה מאוד צפרדעים שכולנו בולעים, מתוך ראייה כיצד אנחנו בעצם מביאים לצמצום הגירעון.
מירי רגב: אבל מצד שני, יש נושאים מסוימים שאנחנו לא יכולים לאפשר: חלקם הם בתחומים החברתיים, וחלקם הם גם בתחומים היהודיים.
מירי רגב: משמעות התיקון הזה של החוק זה בעצם לבטל את שירותי הדת בהתיישבות.
מירי רגב: זו בעצם המשמעות של החוק.
מירי רגב: משום שראש מועצה, שהיום צריך לממן 60% משירותי הדת, אומר לעצמו: סליחה, אני לא יכול לקחת את זה על עצמי.
מירי רגב: גם אם אני רוצה, מאוד רוצה, אני לא יכול לקחת את זה על עצמי כראש מועצה.
מירי רגב: וזה אומר, היום, להתחיל לפטר רבנים, שזה ניחא: אתה מפטר רבנים, אתה מפטר גם, לצערי, עוד הרבה מאוד עובדים ברפורמות שאתם מובילים.
מירי רגב: אבל עזוב את זה שאתה מפטר רבנים, אתה בעצם יוצר מצב שאזרח, תושב, שגר ביישוב מסוים במסגרת ההתיישבות, לא יקבל את שירותי הדת שהמדינה צריכה לספק לו כמדינה יהודית.
מירי רגב: ולא יכול להיות מצב שאדם שרוצה לקבל איזשהו שירות, כזה ואחר, לא יקבל את השירות רק משום בעיה של תקציבים או מצב כזה, שאתה בבת אחת אומר: אני, כרגע, חותך את כל מה שקשור למתן שירותי דת בהתיישבות.
מירי רגב: זה הפתיח שלי להתחלה.
מירי רגב: אני מבקשת ממך, מר ראובן קוגן, שתציג את ההצעה, את הרציונל של ההצעה.
מירי רגב: מה אתם מציעים.
מירי רגב: לאחר מכן, הרב – אתה תחליט אם אתה רוצה לדבר אחרי או לפני.
מירי רגב: אני מבקשת מרבני ההתיישבות או נציגים נוספים שרוצים לדבר, נא להירשם אצל מנהלת הוועדה.
מירי רגב: אנחנו פותחים, בבקשה, עם הצגת החוק על ידי נציג משרד האוצר.
<ראובן קוגן: תראו, אני אתחיל ברציונל ואחרי זה נגיע גם למספרים.
<ראובן קוגן: בסופו של דבר, אנחנו, במסגרת הניסיון לפתור את הבעיה התקציבית – קודם כל, למה החוק הזה נמצא במסגרת חוק ההסדרים?
<ראובן קוגן: זה מבחינת העלות התקציבית שלו.
<ראובן קוגן: כי אם אנחנו מצפים לחסוך פה 43 מיליון שקלים בשנה, משנת 2014 ואילך, כתוצאה מהמהלך, ועכשיו אני אסביר את המהלך עצמו: נכון להיום יש שוני בתקצוב המדינה את המועצות הדתיות אל מול המשרתים בקודש בהתיישבות, כאשר המועצות הדתיות ממומנות: 40% מתקציב המדינה ו-60% מתקציב הרשויות המקומיות, והמשרתים בקודש ממומנים במאה אחוז מתקציב המדינה.
<ראובן קוגן: כל מה שאנחנו מנסים לעשות כאן זה בעצם להשוות את - - -
נחמן שי: מי מקבל מאה אחוז?
<ראובן קוגן: המשרתים בקודש של המועצות האזוריות ממומנים במאה אחוז - - -
מירי רגב: המועצות האזוריות, כרגע.
<תומר רוזנר: בעיר זה 60%, 40%.
<ראובן קוגן: וברשויות המקומיות זה 40% מדינה - - -
דוד אזולאי: מה זה משרתים בקודש?
דוד אזולאי: אתה יכול להסביר לנו?
<ראובן קוגן: אני בטוח - - -
דוד אזולאי: אני שואל, אני רוצה לדעת.
דוד אזולאי: אולי יש לכם הגדרה אחרת שאני לא מכיר אותה.
<ראובן קוגן: ההגדרות הן אותן הגדרות.
דוד אזולאי: אז תגיד לנו.
<ראובן קוגן: רבנים, בלניות.
<ראובן קוגן: זה גם מפורט בחוק.
<ראובן קוגן: רבנים, בלניות ושוחטים.
אלי בן-דהן: לא, שוחטים אין.
דוד אזולאי: את השוחטים מזמן שחטו.
דוד אזולאי: משרד האוצר שחט אותם מזמן.
<ראובן קוגן: עכשיו, לגבי העניין הזה, כמו שאמרתי: אנחנו ערכנו איזושהי סימולציה, לראות מהן ההוצאות שייפלו על כל מועצה אזורית בעניין הזה.
<ראובן קוגן: ואנחנו רואים שגם אחרי המהלך הזה, כלומר גם אחרי שהמועצות האזוריות יממנו את אותן 60% - - -
משה גפני: מר ראובן קוגן מגיע לוועדת החינוך, התרבות והספורט, והוא אומר שהוא דואג לשלטון המקומי, ולכן צריך לבטל שם איזה חוק אחר.
משה גפני: עכשיו הוא בא לפה והוא אומר, שמה?
משה גפני: שצריך לפגוע בשלטון המקומי?
משה גפני: איך אתה מסביר את זה?
<ראובן קוגן: לא באתי לוועדת החינוך, התרבות והספורט.
משה גפני: למה אבל אתם לא קוראים לחוק - - - הפרדת הדת מהמדינה?
משה גפני: תקראו לחוק הזה: הפרדת הדת מהמדינה – לא צריך רבנים, לא בלניות, לא כלום.
<ראובן קוגן: אז כמו שאמרתי, הרבנים והבלניות אלה האנשים המשרתים בקודש.
<ראובן קוגן: אנחנו אומרים שגם אחרי ההשתתפות של המועצות האזוריות ב-60% מהתקציב האמור, עדיין ההוצאה של המועצות האזוריות ביחס להוצאה של הרשויות המקומיות, היום, באותן מועצות דתיות, יותר נמוכה.
<ראובן קוגן: אנחנו מדברים על משהו כמו 0.6% השתתפות ממוצעת, פחות או יותר, של הרשויות המקומיות במועצות הדתיות מתקציבן.
<ראובן קוגן: ואחרי השינוי במועצות האזוריות אנחנו נראה ששם, שיעור ההשתתפות שלהן ינוע סביב 0.6%.
<ראובן קוגן: כלומר, קצת פחות מהרשויות המקומיות.
<ראובן קוגן: כלומר, גם בעניין הזה אנחנו שומרים על יחסיות וסבירות, בעיניי, בין ההוצאה של הרשות המקומית על שירותי הדת, לבין היקף שירותי הדת באותה רשות מקומית.
<ראובן קוגן: עכשיו, לעניין מה שאת אמרת, כבוד היושבת ראש: אין בחוק הזה שום התנערות של המדינה ממתן שירותי הדת על ידי הרשויות המקומיות.
<ראובן קוגן: מדובר פה רק בשינוי של שיטת המימון.
<ראובן קוגן: נכון, תמיד אפשר לבוא ולהגיד ששיטת המימון - - -
מירי רגב: אתה מוסיף לשלטון המקומי כסף?
<ראובן קוגן: יש התחשבנות ענפה בין הממשלה לבין השלטון המקומי: הן במענקי איזון, הן במענקי פיתוח ובנושאים אחרים – נושאים שנידונים גם בוועדה הזאת וגם בוועדת הכספים.
<ראובן קוגן: היא לא קשורה לזה.
<ראובן קוגן: הנושא כאן מטפל בצורת ההתחשבנות רק בנושא של המשרתים בקודש, ואין בה שום אמירה לגבי החובה של המדינה ושל הרשות המקומית לספק את השירותים האלה.
מירי רגב: אבל מאיפה הם יביאו את הכסף?
<ראובן קוגן: זו שאלה נפרדת.
<ראובן קוגן: אפשר תמיד לטעון שמכיוון שאתם השתתם עליי הוצאה נוספת, אני לא מסוגל.
<ראובן קוגן: אני אקצץ דווקא בסוגיה הזאת.
<ראובן קוגן: עוד פעם, זה קצת מזכיר לי דיונים מול מערכת הביטחון.
<ראובן קוגן: אבל אפשר גם אחרת.
<ראובן קוגן: כלומר, אפשר להגיד: יש לי - - -
מירי רגב: תאמין לי, מדובר בסדר גודל אחר מול מערכת הביטחון.
מירי רגב: 45 מיליון שקלים, תאמין לי, תשית אותם על ארבעת החברות הגדולות, - -
<ראובן קוגן: זה פחות מחצי אחוז.
מירי רגב: - - תקבלו קצת יותר מיסוי על הרווחים שלהם, אתה מביא כפליים מזה.
<ראובן קוגן: אני לא נכנס לדיון של חלופות מאקרו, יש על זה דיון.
<ראובן קוגן: אבל אני אומר בהנחה וחלופות המאקרו לא צלחו; אם צלחו אנחנו בבעיה פחות קשה.
<ראובן קוגן: בהנחה וחלופות המאקרו לא צלחו ועדיין צריך להביא את הכסף מהסעיף הזה, - - - בסופו של יום מדובר פה בהוצאה של 0.6% מתקציב המועצות האזוריות.
<ראובן קוגן: זה לא קיצוצים בסדרי גודל של 2%, 3%, 5%, שגם זה קורה, דרך אגב, לפחות לתקציבים של משרדי ממשלה בשנים האחרונות.
מירי רגב: תיכף תשמע את ראשי המועצות, והם יגידו לך מה זה אומר.
מירי רגב: תיתן לנו גם קצת נתונים: כמה רבנים יש, כמה בלניות יש.
<ראובן קוגן: אני בטוח שהמשרד לשירותי דת, אנחנו אותה ממשלה.
מירי רגב: אתם באים עם איזשהו נושא, זה התפקיד שלך.
מירי רגב: לבוא ולהציג איזה מועצות אזוריות יש; כמה רבנים יש במועצות האזוריות; מול איזו אוכלוסייה, כמות האוכלוסייה שהם צריכים לטפל בה.
מירי רגב: אתה יודע, אני הייתי הולכת לשינוי אחר.
מירי רגב: באמת, יש מועצות דתיות שלא צריכים שיהיו שם כמה רבנים, אתה צודק.
מירי רגב: בוא נעשה משהו אחר: בכל ישוב נתקנן רב.
מירי רגב: בכל ישוב יהיה רב, ויהיה במועצה אזורית רב אחד – ראש המועצה הדתית.
מירי רגב: מה אתה אומר על זה?
<ראובן קוגן: אני אומר שזה בטח לא נושא לחוק ההסדרים.
<ראובן קוגן: זה נושא יותר מעמיק.
מירי רגב: אז בוא נבטל, בוא - - - מחוק ההסדרים ונביא את זה לדיון.
מירי רגב: אתה רוצה לראות כמה ישובים שאין להם רבנים, וכמה ישובים מקבלים מהמועצה האזורית שירותי דת מרב אחד שמתרוצץ בין כמה ישובים?
מירי רגב: אתה רוצה לעשות סדר, ולהשוות את זה לרבני שכונות מול ערים?
מירי רגב: בבקשה, בוא נעשה סדר.
מירי רגב: קח את כל המועצות האזוריות, תיקח את כל היישובים של מועצה אזורית, בכל ישוב כזה תמנה רב.
מירי רגב: במועצה דתית יהיה אחד – ראש המועצה הדתית.
מירי רגב: ובזה נביא לסדר אמיתי, ואז - - - מה שאתה רוצה.
נחמן שי: - - - פועל.
נחמן שי: גברתי היושבת ראש, אני אלמד - - -
מירי רגב: לא, למה?
מירי רגב: אבל אני שואלת שאלה.
מירי רגב: אנחנו רוצים לראות אם - - -
נחמן שי: אני עוזר לך.
נחמן שי: אני נותן לך מהמקורות.
מירי רגב: אתה פעם ראשונה נשאר עם פה ללא תשובה, זה מעניין - - -
<ראובן קוגן: לא, לא, לא, אני מקשיב לשאלה עדיין.
<ראובן קוגן: הסעיף הזה, לא באנו לדיון בוועדה, היום, אגב חוק התקציב, לדבר על מבנה שירותי הדת במדינת ישראל.
<ראובן קוגן: יש עבודה שהמשרד לשירותי הדת עושה, ואנחנו שותפים בו ככל שהוא רוצה שנהיה שותפים בו.
מירי רגב: אז אם יש עבודה למשרד לשירותי דת, בוא נמתין עד שכל העבודה הזאת תסתיים.
<ראובן קוגן: אבל אנחנו באים מעולם של כסף ושל התקציב.
מירי רגב: אבל כסף לא מנותק מערכים וממהות.
מירי רגב: מר ראובן קוגן, אתה מכיר את עמדתי.
<ראובן קוגן: נכון.
<ראובן קוגן: ולכן - - -
מירי רגב: כסף לא מנותק ממהות ומעיקרון.
מירי רגב: אם המשרד לשירותי דת, יושב פה כבוד הרב אלי בן דהן, הולך לעשות שינוי, שגם צריך לבוא ועדת הפנים והגנת הסביבה, במועצות הדתיות, בערים, בהרכבים של המועצות הדתיות, ובתפקיד של המועצות הדתיות – אז בוא נעשה רפורמה כוללת.
מירי רגב: וכל מה שקשור גם להתיישבות, נבחן את זה, נתיישב מול תקנים מסוימים, נראה איפה מורידים, איפה מוסיפים.
מירי רגב: ובוא נפצל את החוק הזה מחוק ההסדרים, נעשה דיון עקרוני, אמיתי, בסוגיית מתן שירותי דת.
מירי רגב: דרך אגב, לא לאנשים הדתיים, כי האנשים הדתיים בוודאי לא צריכים אותנו.
יצחק וקנין: לא צריכים את זה.
מירי רגב: דווקא ליהודים החילונים שרוצים ללכת למקווה, שרוצות ללכת, ושרוצים להתחתן כהלכה.
מירי רגב: אני אומרת לך שאני רואה בלניות, אני מתביישת בשכר שהן מקבלות.
יצחק וקנין: שליש משרה.
מירי רגב: 2,000 שקל, רובן נשים מבוגרות.
<קריאה: 1,400 שקל.
דב חנין: פחות מ-2,000 שקל.
יצחק וקנין: 1,300 שקל.
מירי רגב: רובן נשים מבוגרות, שחלקן אפילו צריכות לנקות את המקווה.
משה גפני: חבר'ה, אל תפריעו לה, היא מדברת דברי טעם.
מירי רגב: מר ראובן קוגן, אתה רוצה להוסיף לנו משהו?
<ראובן קוגן: אני רוצה, כן.
<ראובן קוגן: אני לא התחלתי.
<ראובן קוגן: אני אגיד רק דבר אחד עקרוני: ההצעה הזאת היא הצעת חוק לא של משרד האוצר, הצעת חוק ממשלתית, הממשלה הצביעה עליה.
<ראובן קוגן: לכן, המשרד לשירותי דת יש לו את כל הזכויות להסביר את המספרים של האנשים ושל הבלניות.
<ראובן קוגן: אני חושב שזה נושא מקצועי שלהם.
<ראובן קוגן: אני אגיד רק דבר אחד: הנושא הזה בא לכאן לא כהסדרה כוללת של תחום שירותי הדת.
<ראובן קוגן: הוא גם לא יכול להיות כזה, ולא בלוחות זמנים כאלה.
<ראובן קוגן: ואנחנו באים מעולם של לנסות לחסוך בתקציב המדינה, ולהביא עוד 45 מיליון שקל לתקציב המדינה.
<ראובן קוגן: ככל שתבוא רפורמה מקיפה בהמשך, ביוזמתו ובהובלתו של המשרד לשירותי דת, היא תידון.
<ראובן קוגן: ואם יצטרכו לתקן גם את הנושאים האלה שנידונים פה, היום, יכול להיות שזה יקרה.
<ראובן קוגן: אבל נכון להיום צריך לסגור את התקציב, וצריך לדון בהצעה הזאת כמו שהיא כרגע.
מירי רגב: אני אומרת לך, מר ראובן קוגן, שבגלל שמי שמטפל בזה, וסליחה על מה שאני אומרת לך, כי אתה יודע שאני מכבדת אותך מאוד.
מירי רגב: בגלל שאנחנו מתייחסים כל הזמן, בצורה כזאת, לנושאים מהותיים, הגענו למצב של תאגידי המים ומחירי המים, נגיע למצב של שירותי הדת, ואחר כך אי אפשר יהיה לחזור לאחור.
מירי רגב: ואני מודיע לך שלפקידים אין אחריות על מה שהם ממליצים, אבל לנבחרי ציבור יש.
מירי רגב: וההצעה הזאת היא הצעה שמביאה למצב שיהודים הולכים ומתרחקים מהתרבות והשורשים שלהם בגלל שלא היה להם שירותי דת בהתיישבות.
מירי רגב: זאת הצעה, בעיניי, שחייבת להיות חלק מרפורמה, ולא רק דרך החור של הגרוש.
מירי רגב: לא מדובר פה במיליונים רבים, מדובר פה ב-43 מיליון שקלים, ואפשר למצוא לזה פיתרון.
מירי רגב: הבנתי את מה שאתה אומר, שמעתי את מה שאתה אומר, ואני רוצה לשמוע עכשיו את - - -
<ראובן קוגן: שני תיקונים לסדר: יש טעות בנוסח החוק, נפלה טעות בנוסח החוק.
<ראובן קוגן: יש פה כאילו סוג של הפרדה בין משרתים בקודש במסגרת מועצות דתיות ולא במסגרת מועצות דתיות.
<ראובן קוגן: ההצעה הזאת - - -
יצחק וקנין: זה נושא חדש, אדוני.
יצחק וקנין: אתה יודע את זה.
<ראובן קוגן: אם זה נושא חדש נבקש מוועדת הכנסת להכריע.
<ראובן קוגן: אבל אני אומר שוב, בשביל הסדר הטוב: לא הייתה כוונה להפלות פה בין - - -
מירי רגב: לא היה לנו ספק שאתה רוצה רק לפגוע בחלק.
מירי רגב: לא היה לי ספק שאתה - - - עוד ועוד ועוד, שחס וחלילה זה לא יהיה.
מירי רגב: אבל אני רוצה הערה של היועץ המשפטי לגבי מה שהוא אמר, כי החוק מדבר על כך שאתה משית את ה-60% וה-40%, רק על מועצות שאין להן מועצה דתית.
מירי רגב: אנחנו אתמול התפלאנו על הדבר הזה ואמרנו: וואו, מה קרה?
מירי רגב: אז זה ברור שהייתה כאן טעות, וזה חל גם על ההתיישבות, על מועצות אזוריות שיש להן מועצות דתיות, וגם כאלה שאין להן מועצות דתיות.
מירי רגב: זאת אומרת, גם כאלה שיש להן, נניח - - -
משה גפני: זה נושא חדש, בגלל שבמליאה זה לא אושר.
זבולון כלפה: אבל בדברי ההסבר, דרך אגב, הם מסבירים במפורש שהכוונה לזה.
דוד אזולאי: גברתי היושבת ראש, מזל שיש לנו - - - ולא סומכים רק על - - -
<ראובן קוגן: זה טעות נוסח, זה לא - - -
משה גפני: - - - טעות נוסח, זה נושא עקרוני.
משה גפני: יש לי מועצה דתית באיזו מועצה אזורית.
משה גפני: המליאה - - - משהו אחר.
מירי רגב: אם נחליט שזה נושא חדש נצטרך להפסיק את הדיון.
מירי רגב: אם נדון על זה כנושא חדש נצטרך להפסיק את הדיון, אני לא רוצה להפסיק את הדיון כי בסוף נצטרך לעשות את זה בתשעה באב, ובתשעה באב אני רוצה להגיע בזמן.
מירי רגב: אז זו בעיה, תאמין לי.
דוד אזולאי: זה קלאסי לדיון בתשעה באב.
דוד אזולאי: דווקא זה קלאסי לתשעה באב.
משה גפני: - - - של תשעה באב.
משה גפני: אבל - - - השלטון המקומי, התקציב שלו זה חלק מהתקציב.
משה גפני: אחרת, למה אתם - - -.
משה גפני: אתם לא חוסכים פה כסף.
מירי רגב: בוא נשמור את הטענה הזאת.
מירי רגב: מר ראובן קוגן, יש לך מה להוסיף?
<ראובן קוגן: בשלב זה לא.
<ראובן קוגן: אני אתן את זה לאחר כך.
מירי רגב: מי טען שזה נושא חדש?
יצחק וקנין: אני.
דב חנין: לא בשלב זה.
מירי רגב: אתה יכול בבקשה לחזור בך?
יצחק וקנין: אני מושך את זה.
יצחק וקנין: חוזר בי, חוזר בי.
מירי רגב: אז היועץ המשפטי, חזרו בהם חברי הכנסת מהאמירה - - -
משה גפני: לא, לא, לא חזרנו.
משה גפני: אנחנו לא מעלים את זה.
דב חנין: לא חזרו.
דב חנין: לא מעלים את זה - - -
אלי בן-דהן: - - - כרגע.
מירי רגב: לא מעלים את זה עכשיו.
יצחק וקנין: לא מעלים את זה, כרגע.
משה גפני: כרגע לא מעלים את זה.
מירי רגב: אתה רוצה להוסיף משהו?
<ראובן קוגן: לא, לא, אני סיימתי.
<ראובן קוגן: תודה.
משה גפני: מה סיימת?
משה גפני: יש לך עוד - - -
<ראובן קוגן: אני אתייחס להערות אחר כך.
<ראובן קוגן: אני סיימתי להציג.
דב חנין: שאלה, מר ראובן קוגן: אני שומע מהמועצות האזוריות שאם הדבר הזה עובר, הן בעצם לא יכולות ולא הולכות לממן את החלק שלהן.
דב חנין: עכשיו, אתם ערוכים לזה?
דב חנין: זאת אומרת, מה התשובה שלכם למצב כזה?
<קריאה: לא מטריד אותו.
מירי רגב: מה אכפת לו.
מירי רגב: הרי אין גוף שפועל לפי התקציב שלו, לפי היכולות שלו.
מירי רגב: הם אומרים לך: אין לנו, אנחנו לא הולכים לעשות את זה.
מירי רגב: מה התשובה שלכם לדבר הזה?
<ראובן קוגן: יש לא יכולים ויש לא נעשה, בסדר?
<ראובן קוגן: בעיניי זה שתי שאלות נפרדות.
<ראובן קוגן: לגבי לא יכולים, לפחות לפי הנתונים שלנו יש, מבחינת ההיקף של ההוצאה הזאת, העתידית, מסך התקציב, זו בהחלט הוצאה שאפשר לעמוד בה.
<ראובן קוגן: אותו 0.6% - - -
<תומר רוזנר: לא, - - -.
<תומר רוזנר: זה גם - - - למועצה האזורית עמק המעיינות, המועצה האזורית גלבוע, המועצות החלשות.
<ראובן קוגן: יש מקרים.
<ראובן קוגן: סליחה, דבר אחד אני צריך בכל זאת להעיר – תודה, עורך הדין תומר רוזנר: אנחנו, בעולם של המועצות הדתיות, הגענו להסדר דיפרנציאלי בהתאם לחוזק הרשות.
<ראובן קוגן: ושיעור ההשתתפות של הרשויות נע בין 25%, לרשויות החלשות יותר, לעד 75%, לרשויות החזקות יותר.
<ראובן קוגן: ברור שברגע שההסדר של 40%, 60%, יחול על המשרתים בקודש, גם ההסדר הדיפרנציאלי יחול עליו.
<ראובן קוגן: כלומר, אם יש מועצה כמו עמק המעיינות, שהיא מתקשה, שיעור ההשתתפות שלה יהיה נמוך.
<ראובן קוגן: לגבי השאלה: השאלה שלך נכונה גם לנושא רווחה וגם לנושא חינוך.
<ראובן קוגן: כלומר, מה קורה עכשיו שהמדינה קבעה ששיעורי ההשתתפות בשירותי הרווחה טעונים matching מהרשות המקומית?
<ראובן קוגן: האם זה עדיין מבטל את החובה של הרשות לספק שירותי רווחה?
<ראובן קוגן: ברור שהתשובה היא לא.
<ראובן קוגן: ברגע שיש חוק שירותי דת - - -