GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה זלמן פייגלין: לא הוא העניין.
מירי רגב: לא, מה אתה מציע לעשות?
משה זלמן פייגלין: אנחנו נוגעים כאן בבעיה הרבה הרבה יותר עמוקה, רבותיי, מנושא הפליטים.
משה זלמן פייגלין: איך לצאת מזה כרגע?
משה זלמן פייגלין: אז הושמעו פה כמה רעיונות.
משה זלמן פייגלין: בגילוי לב אני חייב לומר לכם שלי כבר אין פתרונות, אני כבר לא יודע מה תהיה הקפריזה הבאה של בג"צ.
משה זלמן פייגלין: אני רק אומר לכם שהבעיה היא לא איך לעבור את מבחן בג"צ, בג"צ הוא הבעיה.
משה זלמן פייגלין: בג"צ הוא הבעיה.
מירי רגב: אני לא רוצה לטפל פה ב'בג"צ הוא הבעיה'.
מירי רגב: אני לא רוצה, זו אמירה שלך.
מירי רגב: אני, כיושבת ראש הוועדה, לא - - -
ישראל אייכלר: זכותו להגיד את זה.
משה זלמן פייגלין: תרשי לי, גברתי, זכותי לומר - - -
מירי רגב: מותר לך להגיד את זה כחבר כנסת, זו עמדתך בלבד.
ישראל אייכלר: לא בלבד, של כל הבוחרים שלו.
מירי רגב: לא, לא, שלך.
משה זלמן פייגלין: אני אומר את עמדתי.
מירי רגב: אייכלר, תיכף אתה מדבר.
מירי רגב: בבקשה, פייגלין, מה אתה חושב שצריך לעשות?
מירי רגב: דב, פספסת כאן, מינו אותך כבר לראש הממשלה.
מירי רגב: תאמין לי, אולי לא תזרוק אותי לים כשתהיה ראש ממשלה, אבל עדיין תעסיק אותנו ותיתן לנו פרנסה.
דב חנין: אתן לכם פרנסה.
מירי רגב: מעמד של פליטה תיתן לי.
מירי רגב: אולי מהגרת עבודה, זה לא רע.
דב חנין: לא, מעמד של אזרחית לכל דבר.
משה זלמן פייגלין: אני אסכם את דבריי.
משה זלמן פייגלין: הפתרון האמיתי והעמוק לסיפור הזה הוא להביא לכך ששופטי בית המשפט העליון, השופטים שנבחרים לבית המשפט העליון, ייבחרו בהליך שמלווה בשימוע, הליך שקושר אותם לערכי האומה, כאשר נקודת ההתייחסות שלהם היא אזרחי מדינת ישראל ולא כל מיני פורומים בינלאומיים ומאמרי מערכת בארץ.
משה זלמן פייגלין: כשתהיה לנו מערכת לבחירת שופטים, כדוגמת הנאורות שבמדינות המערב בעולם, מערכת שמעבירה את שופטי בית המשפט העליון שימוע ציבורי והציבור יודע במי הוא בסופו של דבר בוחר לשפוט אותו, ויהיו לנו שופטים שהם לא מציעים למי שאין לו לחם עוגות, כמו מארי אנטואנט, שופטים שיודעים בדיוק מה קורה בדרום תל אביב, שופטים ששופטים את העם על פי ערכיו ולא על פי מה יכתבו עליהם בכל מיני עיתונים זרים.
מירי רגב: מאסלווי, אחר כך אייכלר ולאחר מכן נציג השב"ס.
<שלמה מסלאווי: אני אשתדל לא לחזור על דברים שהיו.
<שלמה מסלאווי: אני רק רוצה להזכיר שההתערבות באמצע תהליך זה לא דבר שהוא חדש.
<שלמה מסלאווי: אני רוצה להזכיר לכם לפני כמה שבועות המשטרה עצרה שני מסתננים ואצל אחד מהם אפילו תפסה מפתחות של אופניים גנובים בתוך הכיס שלו והמשטרה כמובן עצרה אותם.
<שלמה מסלאווי: אחרי יומיים הייתה הפגנה של ארגוני השמאל מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה וכמובן הוא התערב ושחרר אותם.
מירי רגב: יכול להיות שהוא לא התערב בכלל, שחררו אותם ללא קשר ליועץ המשפטי לממשלה.
<שלמה מסלאווי: לא, אז את לא יודעת ואני - - -
מירי רגב: כי אתה לא שאלת אותו ואני פה בעניין הזה לא רוצה לדבר על היועץ המשפטי לממשלה בלי שהוא פה כדי להגן על עצמו.
<שלמה מסלאווי: אבל אני מכיר את התהליך, אני הייתי שם והוא גם מודה בזה שהוא התערב והוא שחרר אותו.
<שלמה מסלאווי: לעצם העניין, פה קורה אותו תהליך.
<שלמה מסלאווי: גם בג"צ בא, מתערב באמצע התנהלות.
<שלמה מסלאווי: לנו, תושבי השכונות, היו המון ציפיות ואז התחילו לדבר על מדינה שלישית, קצת התחלנו להרים את הראש ואז הנה שוב פעם התערבות של בג"צ שבעצם מחזירה אותנו אחורה המון המון זמן.
<שלמה מסלאווי: אילו תשעת השופטים האלה היו מגלים חשיבה גם נוספת או אחרת, היו מבינים שבעצם ההחלטה הזאת הם גרמו למצב שנותנים לגיטימציה לאלפי המסתננים האחרים שעדיין יכולים לבוא לגבולות המדינה.
<שלמה מסלאווי: אני מתכוון לאלה שיכולים להיכנס דרך ירדן, אלה שיכולים להיכנס דרך המנהרות.
<שלמה מסלאווי: יש להם עכשיו לגיטימציה להגיע לפה.
<שלמה מסלאווי: אני לא חושב שתשעת השופטים חשבו על העניין הזה.
<שלמה מסלאווי: הדבר הנוסף שהוא קצת מפליא, כל תשעת השופטים, אחד מהם אפילו לא חשב אחרת?
<שלמה מסלאווי: אחד אפילו לא?
<עובד חוגי: חבר מביא חבר שם.
<שלמה מסלאווי: אם נגיד אחד מהם היה גר בשכונת התקווה אולי הייתה משתנה ההחלטה.
<שלמה מסלאווי: דב, דיברת על לתת הכשרה למסתננים במקום עובדים זרים.
<שלמה מסלאווי: אני תמיד שומע את הדברים האלה, אני קודם כל אומר בואו נעזור לאלפי המובטלים שיש לנו כאן, אחר כך נסייע למסתננים.
<שלמה מסלאווי: הרי כל הזמן אנחנו אומרים שהם באו לכאן בצורה בלתי חוקית, אז אם באו לפה, ולא לשכוח שהאנשים האלה נמצאים לפחות שלוש-חמש שנים כאן, כל אחד מהם אפילו מרוויח שכר מינימום, אז בשלוש-חמש השנים האלה עשה איזה 30,000-50,000 דולר ובקנה מידה של סודן ואריתריאה הוא עשיר מופלג.
<שלמה מסלאווי: שתבינו על מה אני מדבר, באריתריאה ובסודן הם מקבלים אולי 200 דולר בשנה, אז הם עשו את הסיבוב הזה כאן, עשו את הכסף, כולם יודעים שהם באו לעשות - - -
מירי רגב: מה אתה מציע, מסלאווי?
<שלמה מסלאווי: לא, רק התחלתי.
מירי רגב: לא, לא רק התחלת.
מירי רגב: אנחנו חייבים לסיים את הדיון ויש לנו עוד כמה דוברים, יקירי.
מירי רגב: אתה מגיע לפה באופן קבוע לכל הוועדות.
<שלמה מסלאווי: אבל אני משתדל לא לחזור על אותם דברים.
<שלמה מסלאווי: קודם כל שאלתם מה קורה בשטח.
<שלמה מסלאווי: היום הולכת להיות הפגנה, כמה הפגנות, בשכונות.
<שלמה מסלאווי: הפגנה אחת שאנחנו מארגנים בשעה שבע.
<שלמה מסלאווי: השטח בוער, אני יודע איך זה יתחיל, אני לא יודע איך זה ייגמר.
<שלמה מסלאווי: אנשים צריכים להבין שהסיפור הזה או ההחלטה הזאת לא הולכת לעבור בשתיקה.
<שלמה מסלאווי: כשמדברים על שכונות דרום תל אביב, הרב אייכלר, יש בית כנסת שהפך להיות פאב, בנווה שאנן.
<שלמה מסלאווי: אני מנסה להבין גם את המנהיגות כאן, הדתית, אילו אני הייתי כאן, הייתי לוקח את כולם, אם נגיד היה מתרחש כזה דבר באירופה, כולם היו זועקים, כזה דבר שקורה בתוך מדינת ישראל לא קורה כלום.
<שלמה מסלאווי: אולי ככה זה לכיוון חשיבה.
<שלמה מסלאווי: עכשיו לסיכום.
<שלמה מסלאווי: קודם כל צריך לראות מה עושים ב-90 יום האלה.
<שלמה מסלאווי: יש כמה אפשרויות.
<שלמה מסלאווי: קודם כל לחשוב על משהו בזק של חקיקה, חקיקת ביניים כזאת, שלא יהיה מצב שה-1,800 האלה יגיעו בכלל אלינו.
<שלמה מסלאווי: צריך לחשוב איך עושים את זה, אם זה שנה, כמו שהזכירו, או דרך כזאת או אחרת.
<שלמה מסלאווי: צריך להגביר את האכיפה.
<שלמה מסלאווי: כל הזמן אנחנו מדברים על אכיפה, היא לא קיימת, היא אכיפה שלא מתבצעת נכון וטוב.
<שלמה מסלאווי: להגביר את המאבק במבריחי המסתננים כמובן ודבר אחרון שאני רוצה להגיד, כל הזמן מדברים על 55,000 איש.
<שלמה מסלאווי: מה, זהו?
<שלמה מסלאווי: נשארו 55,000?
<עובד חוגי: 2,000 לידות בשנה.
<שלמה מסלאווי: מה עם הריבוי הטבעי?
<שלמה מסלאווי: את זה לא סופרים?
<שלמה מסלאווי: ומה עם אלה שנכנסו, אמנון, בלי שהצבא פגש אותם בדרך.
<שלמה מסלאווי: אנחנו מדברים על גדר שהאורך שלה זה 240 קילומטר, אז מה?
<שלמה מסלאווי: כל מי שנכנס אנחנו פגשנו וראינו אותו?
<שלמה מסלאווי: אני חושב שיש כאן יותר מ-80,000 מסתננים.
<שלמה מסלאווי: אז בואו נפסיק עם המספר הזה של ה-55,000.
<שלמה מסלאווי: תודה.
ישראל אייכלר: אני רק מבקש, אם היושבת ראש לא תסכים איתי, זאת זכותה, אבל היא לא תפריע לי להגיד את הדברים שלא מוסכמים עליה.
ישראל אייכלר: קודם כל אני רוצה לציין את הדבר החיובי.
ישראל אייכלר: מה שקראתי בפסק הדין של בית המשפט העליון שהתפרסם זה שהם כן התייחסו לצורך למנוע את המשך ההסתננות וגם דיברו על הבעיה שיש בדרום תל אביב, והם אפילו אמרו וצוין כאן, שאם המצב היה שונה הם היו מאשרים את זה.
ישראל אייכלר: זאת אומרת אילו לא הייתה הפסקה בשנה האחרונה של ההסתננות והיינו במצב של לפני שנה, כשהכנסת חוקקה, יכול להיות שגם הם היו מסכימים לזה.
ישראל אייכלר: כך שמבחינת העניין עצמו אני לא חושב שתשעה השופטים מסכימים שתהיה הסתננות כזאת וכל הפשעים שיש בדרום תל אביב.
ישראל אייכלר: מצד שני, הבעיה המרכזית של הגישה הזאת של לבטל את החוק של הכנסת.
ישראל אייכלר: אם הוא היה ממליץ, בית המשפט יכול להגיד 'אני ממליץ לכנסת לדון מחדש, היות שהדברים השתנו, אולי אפשר להסכים לשנה מעצר ולא לשלוש שנים', זה היה בעיניי בסדר גמור, כי הוא כשופט יכול להגיד 'אני חושב שהחוק הזה, יש לו איזה בעיה עם חוק יסוד - - -
מירי רגב: הוא לא מידתי.
ישראל אייכלר: בדיוק, הוא לא מידתי.
ישראל אייכלר: אבל מי שקובע מה מידתי ומה לא, זה חייב להיות ברור במדינה דמוקרטית, היא הכנסת והעם ולא תשעה אנשים, חשובים ככל שיהיו.
ישראל אייכלר: ואם באמת יש להם ערכים כל כך חשובים, שיואילו בטובם לרוץ לכנסת ופה להשפיע.
ישראל אייכלר: כמו שרובי ריבלין למשל טען שצריך להיות שנה אחת בלבד, וזה מקובל מאוד.
ישראל אייכלר: הבעיה המרכזית של המדינה הזאת, לא רק בעניין של המסתננים, אבל זה גם בא לידי ביטוי פה, שבאים אנשים, ואני מצטרף בזה לטענת יושב ראש הקואליציה יריב לוין, שיוצרים פה שלטון מעל השלטון הדמוקרטי, שלטון של דיקטטורה, שהוא קובע מה מידתי ומה לא מידתי.
ישראל אייכלר: אף אחד לא הסמיך את בית המשפט לקבוע מה מידתי, הוא הסמיך אותו לקבוע מה חוקי ומה לא חוקי, הוא מוסמך לפרש את חוקי המדינה, את חוקי הכנסת, ואני לא מסכים עם כל חוקי הכנסת, גם הכנסת יכולה להיות מרושעת ולגזור גזרות נוראיות, ובאמת בשביל זה יש בג"צ, שאם אזרח בא, אז הבג"צ יכול להגיד, 'המעשה המרושע שעושה הממשלה הוא נגד החוק הזה וזה', זה בסדר גמור.
ישראל אייכלר: ראינו למשל שבשחרור מחבלים מרצחים, שזה פשע נורא מבחינה אנושית וגם הפרה של פסקי בית המשפט ששפט את האנשים האלה למאסרי עולם.
ישראל אייכלר: בית המשפט בא ואומר 'לא, זה עניין מדיני, אני לא קובע אם זה מידתי או לא'.
ישראל אייכלר: אני חושב שבית המשפט צודק, כי בית המשפט לא מוסמך לקבוע מה מידתי כשממשלה רוצה לנהל משא ומתן מדיני או לא רוצה לנהל משא ומתן מדיני.
ישראל אייכלר: מה שקורה בעניינים פנימיים, שבית המשפט החליט שהוא מנצל את חוקי היסוד, חוק יסוד אדם וחירותו, שזה חוק יסוד וחוק יסוד משנים בכנסת כל יום ברוב של 61, גם חוקי משילות, גם חוקי מספר השרים, לחוק היסוד אין שום מעמד חוקתי, זה שקר של השיח הציבורי שקבעו האנשים הנאורים במרכאות, שחוקי היסוד יהיו החוקה.
ישראל אייכלר: אף אחד במדינת ישראל לא הסמיך את חוקי היסוד להיות חוקה.
ישראל אייכלר: הם חוקי יסוד שחוק רגיל לא יכול לסתור אותם, אבל אפשר לשנות אותם, הם לא קובעים ערכי מוסר ולכן הבעיה המרכזית - - -
דב חנין: אבל אם חוק יסוד לא יכול לשנות אותם?
ישראל אייכלר: רק שנייה, תן לי, נתתי לך, אני מכבד אותך.
ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לדעת מה הסכנה.
ישראל אייכלר: מה אכפת לי שתשעה אנשים חשובים יקבעו?
ישראל אייכלר: כי החברה הישראלית היא חברה שבטית, חברה של לאומים ודתות רבות, זה לא מה שהיה פעם דת אחת, לאום אחד ולצדו מיעוט ערבי.
ישראל אייכלר: היום, חייבים לומר בצער, שההתנתקות מהיהדות יצרה עשרות עמים, אמונות ודעות שאין להן מכנה משותף דתי ואני לא יודע אם לאומי.
ישראל אייכלר: הדרך היחידה לדו קיום בין כל השבטים ובין כל האמונות וכל הדעות היא הדמוקרטיה הפרלמנטרית, כמו הדמוקרטיה הבריטית.
ישראל אייכלר: זה לא מושלם.
ישראל אייכלר: אני אמרתי שגם רוב פרלמנטרי עלול לגזור גזרות נוראיות, כפי שאנחנו רואים בממשלה האחרונה, אבל ממשלה שהיא מרושעת, יש לאזרח אפשרות להחליף אותה.
ישראל אייכלר: אפשר להחליף ראש ממשלה, אפשר להחליף שר אוצר, אפשר להחליף חברי כנסת, הבעיה שכששופטים שולטים במדינה אי אפשר להחליף אותם.
ישראל אייכלר: ברגע ששופט מפסיק לשפוט על פי חוק, אלא קובע נורמות של מוסר וערכים לפי אג'נדה שלו, הוא יכול גם להפעיל צבא או בתי סוהר.
ישראל אייכלר: שמעתי בחרדה ששרת המשפטים מאיימת שמי שיפגע בבית המשפט העליון 'אנחנו נילחם נגדו'.
ישראל אייכלר: יש לה מספיק שוטרים וחיילים להילחם נגד מי שיביע דעה אחרת ממה שהיא חושבת?
ישראל אייכלר: זו ממש סכנה לדמוקרטיה.
ישראל אייכלר: לכן אני אומר, כמו שקרה במצרים, שלקחו שופט עליון ושמו אותו כנשיא של אל-סיסי ובשמו ובשם המשפט רצחו אלפי אנשים ברחוב, בקהיר, אני כמובן לא משווה חס וחלילה פה לשם, אבל זה מדרון תלול שעלול להביא אותנו לדיקטטורה משפטית ושעלול לגרום גם להתקוממות אזרחית.
ישראל אייכלר: כי אותו בג"צ שמשחרר מרצחים, אותו בג"צ לא אומר שלמשל קיצוץ בקצבאות ילדים ועשרות ילדים עניים, שהם לא פחות מסכנים מהאריתריאים, שזה לא חוקתי ולא מידתי, למרות שהביטוח הלאומי זה מס שהאזרח משלם ואין שום זכות לקבוע את הדבר הזה.
ישראל אייכלר: אז אם הבג"צ היה הגון הוא היה אומר, אם הוא מחליט שהוא קובע, אני לא חושב שהוא קובע, אבל אם הוא מחליט שהוא קובע מה מידתי ומה לא, איך הוא לא עמד לצד האנשים העניים והרעבים בשום דבר ולא אמר שזה לא מידתי ושזו פגיעה בתזונה של הילדים.
ישראל אייכלר: לכן אני בעד שבג"צ לא יתערב בעניין קצבאות הביטוח הלאומי, אני בעד שבג"צ יגיד לכנסת, 'תשמעו, רבותיי, יש פה איזה שהיא סתירה, אנא לתקן', אבל לא לבטל חוק.
ישראל אייכלר: אני מתנגד בתוקף ואני רוצה, אם הוועדה תסכים, להגיד שבית המשפט אינו מוסמך לבטל חוקים.
מירי רגב: אני לא אגיד את זה, אני רוצה ללמוד את העניין הזה.
מירי רגב: אבל אני אגיד שבית המשפט לא אמור לקבוע מדיניות, אלא אמור לאפשר למדינה ולמדינאים כלים כדי לבצע את החלטות המדינה.
ישראל אייכלר: לנוסח הזה אני מסכים.
מירי רגב: נציג שב"ס, בבקשה, אני רוצה לשמוע איך אתם נערכים להוצאת מהגרי עבודה ממתקן 'סהרונים'.
מירי רגב: האם אתם יודעים, או פחות או יותר יש לכם תכנית להיכן לפזר אותם, האם אתם מחליטים איפה לפזר אותם או שאתם מקבלים פקודה מסודרת מהממשלה, או ממי?
מירי רגב: היכן אתם מפזרים אותם?
מירי רגב: אני אשמח לשמוע את ההתייחסות שלך בעניין הזה.
מירי רגב: אחריך ידבר היועץ המשפטי של הכנסת, שחרד תמיד לגורל החוקים ויציג לנו גם הוא איך החוק לא עבר את המסננת ואיך החוק הבא שיבוא, בעזרת ה', ב-90 הימים הבאים בכנסת, יעבור את המסננת של בג"צ.
מירי רגב: יש לנו עוד שני דברים ונסיים את הדיון.
מירי רגב: נציג שב"ס, בבקשה, לטובת הפרוטוקול, נא הצג את שמך.
<מיכאל אביטן: אני מהמחלקה המשפטית של שירות בתי הסוהר.
<מיכאל אביטן: גברתי יושבת הראש, חברי כנסת נכבדים.
<מיכאל אביטן: מעבר לדברים החשובים שנאמרו פה אין לנו הרבה להוסיף, למעט העובדה שאנחנו דרג מבצע.
<מיכאל אביטן: כמובן בהתאם להנחיות שהתקבלו מהיועץ המשפטי לממשלה, גברתי, בהתאם להנחיות שהתקבלו מדרג מדיני מנחה, מרשות ההגירה, אז אנחנו נפעל.
<מיכאל אביטן: אמש, כמו כולם, קיבלנו את פסק הדין, אנחנו לומדים אותו ובהתאם להנחיות שאנחנו נקבל אנחנו נפעל.
<מיכאל אביטן: מעבר לזה, גברתי, אין לי מה להוסיף.
מירי רגב: זאת אומרת כרגע אין לכם איזה שהיא תכנית כיצד אתם מפזרים את מהגרי העבודה ואין לכם גם תכנית לאן אתם מפזרים אותם.
מירי רגב: שנזכיר שבתחילת הדרך הם הגיעו ומיד אוטובוסים העבירו אותם לדרום תל אביב, נכון?
<מיכאל אביטן: אני לא יכול להעיד על זה, גברתי, כי זה לא בידיעתי.
מירי רגב: זה לא מה?
<קריאה: זו הייתה בחירה חופשית של ה- - -
מירי רגב: מה, הייתה בחירה חופשית?
מירי רגב: הלוואי ולי הייתה בחירה חופשית להגיע לגור בתל אביב.
<קריאה: בסדר, זה לא שב"ס.
מירי רגב: מה זה בחירה חופשית?
מירי רגב: בחירה חופשית של מהגר עבודה להגיע לדרום תל אביב.
מירי רגב: הלוואי ולי היה.
מירי רגב: היום אמא שלי, כדי להגיע לאיכילוב, צריכה לעבור 20,000 זה כי היא צריכה להיות מטופלת בסורוקה.
מירי רגב: אז הבחירה של מהגר עבודה זה לגור בתל אביב ולהתקבל באיכילוב או בתל השומר.
מירי רגב: יפה, החלטה יפה.
מירי רגב: בהחלט מספקת.
מירי רגב: תודה רבה לך, נציג השב"ס.
מירי רגב: ממלא מקומו או נציגו של היועץ המשפטי של הכנסת - - -
<גור בליי: עוזר.
<גור בליי: שלום, אני עוזר ליועץ המשפטי לכנסת ואני מייצג את הכנסת בעתירות לבג"צ, כולל בעתירה הזאת.
<גור בליי: כמובן בראש ובראשונה אנחנו רוצים שכל דבר חקיקה שיוצא תחת ידינו יהיה חוקתי וכאשר קובעים שחוק של כנסת בטל, אז אנחנו כמובן לוקחים את זה לתשומת לבנו, לומדים את הפסיקה הזאת ומסיקים מכך את המסקנות.
<גור בליי: במקרה הזה אני חייב לומר שהחוק הזה נדון בצורה מאוד משמעותית בכנסת, הועלו הצעות חלופיות - - -
מירי רגב: ספר לי על זה.
<גור בליי: הצעת החוק, כאמור, היא הצעת חוק ממשלתית במקורה.
<גור בליי: עלו הצעות משמעותיות ביותר לשינוי ההסדר, לשיפור ההסדר, הן מצד הייעוץ המשפטי לוועדת הפנים והן לאחר מכן היועץ המשפטי לכנסת באופן חריג, עורך דין איל ינון, התייצב בוועדת הפנים ועמד על אופיו החריג מאוד של החוק הזה ועל השינויים שמתבקשים לערוך בו, שחלקם אכן נעשו לבקשת הייעוץ המשפטי, חלקם לא נעשו ובסופו של דבר הכנסת הצביעה על החוק, אישרה אותו ותפקידנו כייעוץ המשפטי של הכנסת כמובן להגן על החוק בבג"צ, משהוא התקבל.
<גור בליי: עכשיו כמה מילים - - -
מירי רגב: לא כמה מילים, איך אתה מביא למצב שהחוק הבא שאנחנו נעביר בעזרת ה' ב-90 היום הקרובים יעבור את מסננת בג"צ?
<גור בליי: אז אני חושב שבהחלט צריך לקחת בחשבון לגבי פסק הדין הזה קודם כל שכמה מהמרכיבים המרכזיים שבגללם בית המשפט קבע שהחוק הזה הוא לא מידתי, זה קודם כל ההשלכות של הגדר על הסיטואציות - - -
מירי רגב: אנחנו נפרוץ את הגדר, נביא עוד מסתננים.
<גור בליי: השלכות שהשתנו מאז מועד החקיקה, שבאותה עת לא הייתה גדר.
<גור בליי: דבר נוסף, העובדה שמעט מאוד מהמסתננים נעצרו.
<גור בליי: זאת אומרת בסופו של דבר בית המשפט - - -
מירי רגב: לא נעצרו, יש 55,000 מסתננים ברחובות תל אביב, כשאנחנו לא מדברים עוד על הריבוי הטבעי שלהם.
מירי רגב: הרי מחר בבוקר יצלמו ילדים קטנים שנולדו פה ואז יגידו 'למה אתם - - - אתם מרחיקים ילדים קטנים', ואז עכשיו עוד פעם את אותו סיפור.
מירי רגב: אבל הילדים הקטנים האלה יהיו פעם גדולים.
מירי רגב: אני לא מבינה מה קורה כאן.
<גור בליי: אבל זה בדיוק העניין, גברתי.
<גור בליי: בית המשפט אמר, 'כאשר אתה עושה צעד מאוד חריף של מעצר של אנשים לשלוש שנים אתה רוצה לראות - - -
מירי רגב: אז למה הוא לא אמר לנו 'תעשו את זה לשנה'?
מירי רגב: למה הוא לא נתן לנו כלי ואמר לנו 'לא לשלוש שנים, תעשו את זה לשנה'.
<גור בליי: אני מיד אגיע לזה.
<גור בליי: בית המשפט אמר, 'אתה רוצה לראות שאתה משיג בכך את התכלית'.
<גור בליי: בית המשפט אמר שאם רק 1,750 במשמורת ו-50,000 מחוץ למשמורת אז החוק לא משרת בצורה ראויה את תכליתו.
<גור בליי: גם התייחס בית המשפט לכך שפסק הדין ניתן בנסיבות הנוכחיות האלה.
<גור בליי: הרבה מהשופטים ציינו את מיעוט המסתננים בהקשר הזה.
מירי רגב: אני חייבת לסכם.
<גור בליי: רק עוד שתי מילים.
<גור בליי: בית המשפט אמר שאין מניעה ליצור הסדר מידתי יותר, לרבות משמורת קצרה יותר או אלטרנטיבות חלופיות.
מירי רגב: את זה תפנימו לקראת החוק שנביא.
<גור בליי: ועוד דבר נוסף אחד שעלה פה בדיון ואני חושב שצריך אולי לתקן איזה שהיא טעות.
<גור בליי: גם על פי חוק הכניסה לישראל וגם על פי פסק דינו המפורש של בית המשפט, כאשר יש יעד גירוש מוגדר אין מניעה לעצור את המסתננים.
<גור בליי: זאת אומרת על פי חוק הכניסה לישראל, כאשר יש לך מדינה שלישית או שמדברים על אותה מדינה שלישית, ואתה רוצה לגרש, אין מניעה לעצור ולגרש.
מירי רגב: לא, אתה צריך לשים אותו במתקן שהייה כדי - - -
<גור בליי: אפשר להכניס אותו, רק אי אפשר לעצור אותו כשלא ברור מתי ואם יהיה יעד כזה.
<גור בליי: תודה רבה.
מירי רגב: עובד, במשפט.
מירי רגב: במשפט, מה לעשות?
מירי רגב: נתנו לתושבים להתבטא.
<עובד חוגי: לא, תגובה.
<עובד חוגי: נתון של בנק ישראל, ממתי שמסתננים הגיעו למדינת ישראל, 37,400 יצאו לאבטלה.
<עובד חוגי: ערביי ארץ ישראל, תעודת זהות כחולה, יצאו לאבטלה בעקבות אלה שבאו לפה.
<עובד חוגי: עכשיו בקשר לדוד צור.
<עובד חוגי: הייתה כתבה ביום שישי בערוץ 1, רמת הפשיעה המדווחת ולא מדווחת בדרום תל אביב היא מהמקומות הגבוהים בעולם.
<עובד חוגי: זה לא אני אמרתי.
דוד צור: זה מה שאמרתי.
<עובד חוגי: במקומות הגבוהים, זה נתון.
<עובד חוגי: אני מסתכל ואתם כולכם רק יועצים משפטיים וחוקים וחוקים ויועצים משפטים ופסלו וזה.
<עובד חוגי: חבר'ה, יום כיפור, כולכם פה, חגגתם אותו?
<עובד חוגי: זאת אומרת לא חגגתם, הלכתם לבית כנסת?
<עובד חוגי: יש פה שני אנשים שרציתי שתשמעו איך הם חוו את יום כיפורים.
<עובד חוגי: אם זה מנגלים על האש, אם זה מוזיקה, אם זה סטלות ובקבוקים עפים ונשברים, אנשים יושבים בתוך הבית ונסגרים ככה.
<עובד חוגי: אתם איפה הייתם ביום כיפור?
<עובד חוגי: איפה הייתם כולכם?
<עובד חוגי: איפה את היית, היועץ המשפטי?
<עובד חוגי: איפה בג"צ?
<עובד חוגי: התפלל?
<עובד חוגי: אלה, את יודעת מה היה להם?
<עובד חוגי: שעשו מנגל מול הבית.
<עובד חוגי: דרך אגב, זה לא רק יום כיפורים.
<עובד חוגי: אולי חלק מכם לא מאמינים.
<עובד חוגי: זה ביום השואה, ביום הזיכרון.
מירי רגב: אני מכירה.
<עובד חוגי: את מכירה, את יודעת את זה.
<עובד חוגי: בעקבות מה שקורה אני החלטתי להחזיר את תעודת הזהות שלי.
<עובד חוגי: אני ועוד כמה חברים, קחו את תעודת הזהות.
<עובד חוגי: תעודת מסתנן, אני רוצה שתביאו לי.
<עובד חוגי: תעודת מסתנן, ברגע זה אני מבקש.
<עובד חוגי: אני לא צוחק, אז יהיו לי 40 עמותות שידאגו לי, יהיה לי את בג"צ שישמור עליי וזהו.
<עובד חוגי: זה מה שאני רוצה.
<עובד חוגי: תודה רבה לך.
<עובד חוגי: תעודת מסתנן, תוציאו לי בבקשה.
<עובד חוגי: אני אגיד לך למה, הבחורים האלה שנעצרו, הכנופיה, שניים למדו עם הבת שלי.
<עובד חוגי: כל הארבעה ללא עבר פלילי בכלל.
<עובד חוגי: אין להם שום תיק, לא היה להם לפני זה.
<עובד חוגי: פתאום בגיל 22 החליטו להיות עבריינים.
<עובד חוגי: בא להם להיות עבריינים.
<עובד חוגי: הם לא צריכים כסף, הם לא צריכים כלום.
<קריאה: רוצים לסרס את העם, שאף אחד לא - - -
<עובד חוגי: אנשים באים לוקחים - - - לסבא שלו, זה נשמע קטנוני, אני רוצה להסביר לך, שמונה זוגות אופניים גנבו לסבא שלו.
<עובד חוגי: הם נוסעים עם האופניים באמצע, הם לא עושים חשבון בכלל.
<עובד חוגי: מישהו, לא יקפוץ לו הפיוז?
מירי רגב: עובד, תאמין לי שאני מבינה את הכאב שאתה ממנו מדבר.
<עובד חוגי: די כבר, מספיק כבר.
<עובד חוגי: לוחצים ולוחצים ולוחצים.
<עובד חוגי: תחזירו את הכסף, אל - - -
זבולון כלפה: אחרי הדברים מכאב לב של עובד, אני חייב להתחבר למשפט האחרון שלך, המשנה ליועץ המשפטי, או העוזר.
זבולון כלפה: אתה אמרת שהפסיקה של בג"צ מאפשרת לכם במקרה שיש מדינת יעד שלישי או מטרת יעד כן לעצור את האנשים.
<גור בליי: זה לא הפסיקה, זה המצב הרגיל של חוק הכניסה לישראל.
מירי רגב: לא, לא עכשיו, בוא תגיד מה אתה מציע.
זבולון כלפה: קודם כל אל"ף, אני הייתי מציע לך לא להסתמך על הסיטואציה הזו, מתוך היכרות אישית שלנו כבר שמונה שנים, ואני לא מדבר על הסיפור הזה.
זבולון כלפה: אבל ברשותכם, הסיטואציה פה היא קצת הזויה.
זבולון כלפה: כל הסיטואציה של הדיון פה היא סיטואציה במידה מסוימת שיש בה, בעיניי, תחושה של דיון הזוי בעיניי.
זבולון כלפה: יש פה איזה שהם נקרא לזה שני גופים, שתי מדינות, שתי מציאויות שונות, שאחד מחובר לשטח, רואה את המציאות, כואב את הכאב, והאחר בעצם יושב על הגדר ואומר 'תביאו לי פתרונות, אני אפסול, אני אדון ועכשיו נגלגל אתכם עוד פעם למהלך של כמה שנים'.
זבולון כלפה: תוך כדי הדברים שלך, גברתי היושבת ראש, את דיברת על המציאות של ארץ זבת חלב ודבש.
זבולון כלפה: כלל ידוע, שכל מי שרוצה להיפגש עם הדבש לוקח בחשבון גם את הפגישה עם העוקץ.
זבולון כלפה: כל זמן שלא יהיה פה עוקץ ברור, ואתה דיברת על זה, אמנון בן עמי, בצורה מאוד ברורה, שב-3.6.2012, מרגע שהדבר הזה נכנס, אוטומטית העקומה ירדה.
זבולון כלפה: לא יעלה על הדעת שעם כל הכבוד לבית המשפט העליון, ויש לנו כבוד אליו, עם כל המעשים שנעשו, לא יעלה על הדעת שהדברים האלה פתאום יירמסו ברגל גסה.
זבולון כלפה: עכשיו לצד הפרקטי.
זבולון כלפה: יש פה שתי סוגיות נפרדות.
זבולון כלפה: מצד אחד האנשים של דרום תל אביב, מצד שני אותם מסתננים עבריינים, מהגרים, אפשר לקרוא לזה בכל שם שכל אחד ירצה.
זבולון כלפה: קודם כל פרקטית, אני חושב, בעקבות הפסיקה של בג"צ, פתרון מאוד פשוט, זה לא מתקן כליאה בסהרונים, זה מחנה פליטים.
זבולון כלפה: פשוט להוריד את השם, להביא אותם לשם.
זבולון כלפה: דיברנו פה על פיזור של האוכלוסייה, כן, לפזר אותם לסהרונים.
זבולון כלפה: זה לא מתקן מעצר, אין שם שומרים, אין שם שום דבר.
זבולון כלפה: אפשר ליצור את המציאות הזו בצורה מתוחכמת טיפה, אפשר כן לייצר את המציאות הזו.
מירי רגב: והרעיון השני?
זבולון כלפה: אני אומר, להפוך את זה לעיר פליטים שם בדרום, ולספק להם שם את כל האמצעים, לתת את הכול.
זבולון כלפה: מצד שני אני אומר באותה הזדמנות, לא יעלה על הדעת, כל מי שמסתובב שם בדרום תל אביב, מציאות החיים שם חייבת לעבור שינוי משמעותי.
זבולון כלפה: לצד של הסור מרע צריך להיות גם העשה טוב, על ידי התחזוק של התושבים שם במקום, נתינת כל מיני העדפות כאלה ואחרות כדי לשפר שם את המציאות.
זבולון כלפה: לא ייתכן שהתיאורים ששמענו פה לגבי יום כיפור ילוו את האנשים האלה בדרום תל אביב.
מירי רגב: חברים.
מירי רגב: קודם כל, עובד, הדברים שלך מאוד נוגעים ללבי ואני מתכוונת להחזיר לך את תעודת הזהות.
מירי רגב: אתה אזרח ישראלי גאה, יחד עם כל האחרים, ותמשיך להיות כזה ו - - -
<עובד חוגי: אני אביא את החמישה ילדים שלי ש - - -
מירי רגב: חברים, קודם כל אין ספק שהחיים בדרום תל אביב הם לא חיים, וההחלטה של בג"צ היא החלטה שהיא קשה, שיש לה נגזרות קשות.
מירי רגב: עם כל הכבוד שיש לי לכל היועצים המשפטיים, ויש לי הרבה מאוד כבוד ליועצים המשפטיים, גם של הכנסת, גם של משרדי הממשלה, גם של היועץ המשפטי לממשלה, המערכת המשפטית פה בעניין הזה כשלה, כשלה בכך שאנחנו לא הבנו את המסננת של בג"צ.
מירי רגב: נוצר מצב שבג"צ קבע את המדיניות במקום שמדינת ישראל תקבע את המדיניות.
מירי רגב: ממשלת ישראל, כנסת ישראל, שנבחרה על ידי נציגי הציבור כדי לקבוע מדיניות, והמדיניות היא מאוד פשוטה: לבלום את האלפים של מסתננים שהגיעו לארץ.
מירי רגב: הצלחנו לעשות את זה ועכשיו החלטת בג"צ מחזירה אותנו לאחור.
מירי רגב: מחזירה אותנו לאחור ויוצרת מציאות בלתי אפשרית, גם למשטרת ישראל, גם לרשות ההגירה והאוכלוסין, גם למשרד הפנים, ואנחנו צריכים ב-90 יום האלה לבוא ולהביא חוק מיידי בהוראת שעה שיגן על אזרחי המדינה ויעבור את מסננת בג"צ.
מירי רגב: הדבר השני, אני מבקשת ממשרד הפנים, ואנחנו נעשה את זה מיד עם חזרתנו למושב, פיזור אוכלוסייה מדרום תל אביב.
מירי רגב: לא יכול להיות שיחזירו את אותם אנשים לדרום תל אביב.
מירי רגב: אני כן חושבת שהיה צריך להיות פה ראש עיריית תל אביב שבוודאי שנמצא כרגע בבחירות, לבוא ולהגיד איך הוא מעביר את האנשים מדרום תל אביב לצפון תל אביב ולמקומות אחרים.
מירי רגב: וצר לי שהוא לא נמצא פה.
מירי רגב: הדבר השלישי, אני חושבת שזה גם עניינו של שר הפנים, כאחראי על השלטון המקומי, גם עניינו של שר האוצר, שצריך להבין שזה לא מנותק מהאוצר, זו לא בעיה רק של ראש הממשלה, גם שר האוצר צריך לבוא ולשים כסף על שיקום שכונות, לשקם בשיקום שכונות את תל אביב ולסייע לעיר תל אביב בשיקום שכונות ולתושבים שם, החיים שם הם לא חיים.
מירי רגב: משרד המשפטים צריך לבוא עם הצעת חוק שתעבור כמובן את בג"צ ותבין את השלכות בג"צ ולהביא כלים לדרג המדיני ליישם את המדיניות שלנו.
מירי רגב: אנחנו נבחרנו, לא בג"צ.
מירי רגב: משטרה, צריכים לבדוק איך הם יכולים לעצור אנשים שמעבר לזה שהם פושעים, בזה שהם עברו את הגבול ללא אישור, הם גם גונבים או עושים דברים כאלה ואחרים.
מירי רגב: איך בעצם הם לא עוברים עם אופניים שהם גנבו והם אומרים להוא 'אהה, אני עם האופניים, אתה לא יכול לעשות לי כלום', 'אני על האופניים, אתה לא יכול לעשות לי כלום' - - -
<עובד חוגי: אחר כך הוא ירביץ לו, יעצרו אותו.
מירי רגב: עכשיו הילד אומר, 'אבל זה האופניים שלי', תבוא המשטרה, תעצור את הילד, הוא יישב במעצר לקטינים.
מירי רגב: זו מציאות בלתי אפשרית, בלתי הגיונית.
מירי רגב: המשטרה צריכה למצוא כלים איך היא עוצרת את אותם אנשים ומעמידה אותם לדין.
מירי רגב: שב"ס ממתין להוראות איך להוציא את מהגרי העבודה בחזרה.
מירי רגב: אני מקווה שב-90 יום האלה אנחנו נבוא עם הצעות שנוכל גם ליישם אותן בכנסת.
מירי רגב: צר לי שלקראת שמחת תורה המתנה שקיבלו אנשי דרום תל אביב זאת החלטת בג"צ הזאת.
מירי רגב: אני חייבת להגיד את זה.
מירי רגב: אני חושבת שבג"צ לא היה צריך לקבוע את המדיניות, היה צריך לתת לממשלה את הכלים, להגיד 'שלוש שנים זה לא מידתי, אבל אולי שנה זה מידתי', ולעזור לממשלה לקבל את ההחלטות הנכונות.