GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעקב לופו: כי אם אנחנו נשלם, השכר שלהם יהיה מעבר ל-82.5% שכר מנכ"ל, על פי החלטת האוצר כל שקל חריגה מזה האוצר ייקח את זה למצילים.
<יעקב לופו: זאת אומרת אם רוצים באמת להוסיף תוספת של שעה, שעתיים, אז נא שהאוצר יאשר 100% שכר מנכ"ל, כדי שנוכל לשלם להם.
<אבי אפיה: אני רוצה להעיר הערה קטנה בנושא הזה.
<אבי אפיה: אני חוזר ואומר, לנו אין בעיה ואנחנו מוכנים.
מירי רגב: מה זה אין בעיה?
מירי רגב: הוא אומר לך שצריך לשלם ואין להם כסף לשלם.
<אבי אפיה: לא, מה שהוא אומר 'אנחנו נעבור 82.5% משכר מנכ"ל'.
<אבי אפיה: אני חושב שאפשר להחריג את הנושא הזה לתקופה קצרה, תקופה מאוד קצרה, וזה לא בעיה, כי לא מדובר על מכלול של מאות או עשרות אלפים, זה גוף מיוחד, עוסק בחיי אדם, אני חושב שאפשר להחריג אותו.
<יעקב לופו: רק להוסיף, אנחנו בדקנו תקציבית, השנה, רצינו להעלות, אני מדבר רק על חיפה, עלות לתוספת של שעה אחת נוספת למצילים לעונה היא קרוב ל-1,800,000 שקל.
<יעקב לופו: אני מדבר רק על מצילים.
<יעקב לופו: כשאנחנו נותנים תוספת לשעה למצילים - - -
מירי רגב: ראש העיר שלך מסביר את זה עכשיו לקראת הבחירות?
<יעקב לופו: אני מניח שכן.
מירי רגב: זהו, רק לדעת שלקראת הבחירות הם מסבירים את זה, כולם.
<יעקב לופו: תפקידי להסביר פה לוועדה שתדע על מה מדובר.
מירי רגב: זה עולה הרבה כסף, אני יודעת, אבל אני מבינה שלקראת הבחירות גם תל אביב וגם חיפה וגם הרצליה מסבירים כולם לאזרחים שלהם למה הם לא יכולים להיות בים, מהשעה הזאת עד השעה הזאת, בלי מציל.
<יעקב לופו: אני מניח שהוא יעשה את תפקידו בנושא הזה.
תמר זנדברג: אולי נעשה שנייה את החישוב.
תמר זנדברג: 1,800,000 זו עלות של שעה נוספת לכמה מצילים?
<יעקב לופו: ל-46 מצילים בחיפה.
תמר זנדברג: בואו נחשב כמה זה יוצא לכל אחד, כמה ימי עבודה בחודש?
<יעקב לופו: לא, זה הרבה כסף.
מירי רגב: אלה המצילים היקרים.
מירי רגב: מה עם המצילים הפחות יקרים, דור ב'?
<יעקב לופו: אני מדבר על כולם.
מירי רגב: על כולם.
מירי רגב: הבנתי אותך.
מירי רגב: בבקשה, תוסיף - - -
<יעקב לופו: לא, לא, אני מדבר רק על המצילים.
<יעקב לופו: אני לא מדבר על עזרה ראשונה, על פיקוח, על ניקיון - - -
מירי רגב: ממתי משלמים על זה?
<יעקב לופו: ממתי משלמים על זה?
מירי רגב: כן, ממתי כשאתה נכנס לחוף, אתה אמור לא לשלם על החוף, נכון?
מירי רגב: בכלל אתה לא אמור לשלם על החוף כשאתה נכנס אליו.
<יעקב לופו: על מה את מדברת?
<יעקב לופו: אני מדבר על מה שהעירייה משלמת.
מירי רגב: העירייה, בסדר, העירייה צריכה לתת אפשרות לאזרח.
<יעקב לופו: ובהחלט הגיע הזמן שגם אתם תבינו שצריך לממן גם את ה - - - אתם יודעים בדיוק מה מצבן של הרשויות וכיוון - - -
<יחיעם השמשוני: אני רוצה להגיד מספר דברים.
<יחיעם השמשוני: ראשית, הכניסה לחופים היא בחינם, אז אני לא יודע על מה מדברים.
מירי רגב: איפה בחינם?
<יחיעם השמשוני: בהרצליה, לפחות.
מירי רגב: בהרצליה, אבל בצוק אתה משלם כסף כשאתה נכנס.
<יחיעם השמשוני: הצוק הוא לא של הרצליה, בהרצליה עובדים משבע עד שבע.
מירי רגב: כל הכבוד לכם.
מירי רגב: יפה, גם זה יפה.
מירי רגב: אתם עומדים בסכומים האלה בעירייה, אתם יכולים ללמד את חיפה איך עושים את זה.
<יחיעם השמשוני: לא, אנחנו לא יכולים ללמד, כי אני חושב שבאיזה שהוא מקום אמרת דבר אחד נכון, אנחנו צריכים לתת שירות לאזרחים, לאזרחים שלנו.
<יחיעם השמשוני: אנחנו נותנים שירות לכל האזרחים שאין להם חוף ים ובזה תושבי העיר שמשלמים ארנונה מסבסדים תושבים של ערים שכנות.
<יחיעם השמשוני: באיזה שהוא מקום עד גבול מסוים זה בסדר, לנו גם לא נותנים לעשות מיזמים כלכליים בחוף הים, כי ברגע שאנחנו מנסים לעשות מיזם כלכלי בחוף הים וחוף הים שייך למינהל, דמי השכירות שאנחנו משלמים, החכירה למינהל, עולה בטור גיאומטרי אם אנחנו רוצים לשים קיוסק שם.
<יחיעם השמשוני: זאת אומרת שבחוף הים אנחנו רק מוציאים כספים אוין שום הכנסה של כספים.
<יחיעם השמשוני: עכשיו, אמרו פה על הנושא של הארכה של השעות.
<יחיעם השמשוני: מעבר לנושא של משרד האוצר וההגבלה על המצילים, זו מערכת שלמה שצריכה להמשיך לעבוד.
<יחיעם השמשוני: המיליון שהוא אמר זה הרבה יותר מזה.
<יחיעם השמשוני: צריך לקחת את זה בחשבון, שבמשך שישה-שבעה חודשים אנשים עובדים שבעה ימים בשבוע, ואני חושב שלפחות המערך התומך מתחיל שעה לפני וגומר שעה אחרי - - -
מירי רגב: בסדר, אבל אתה מצליח בזה יפה מאוד.
מירי רגב: לא משלמים אצלך בחוף ואתה משבע עד שבע מפעיל מצילים ואתה נותן שירות לא רק להרצליה, אלא גם לערים אחרות שלא הצליחו, לכן הדירות בהרצליה יותר יקרות מהדירות בקרית גת, שאין שם ים, והארנונה יקרה יותר.
מירי רגב: אז יש איזון.
מירי רגב: רגע, דרך אגב, עשינו חישוב, לפי חישוב של 31 יום בחודש, יוצא לשעת מציל 1,300 ₪.
מירי רגב: מרוויח לא רע מציל היום, 1,300 ₪ לשעה?
מירי רגב: הלוואי עליי, לשעה.
<יעקב לופו: איך עשית את החישוב?
מירי רגב: לשעה.
מירי רגב: מיליון.
מירי רגב: תגיד לי אתה כמה מרוויח לשעה מציל.
<יעקב לופו: איך עשיתם את החישוב?
מירי רגב: לפי חישוב של 31 יום בחודש, קח מיליון - - -
<יעקב לופו: אבל התוספת היא לא ל-31 יום, היא לעונת רחצה.
<יעקב לופו: זה לא 31 יום.
תמר זנדברג: אבל לא כל העונה השמש שוקעת בשעה הזו.
מירי רגב: לא משנה, אז 600 שקלים לשעה זה גם הרבה כסף.
<יעקב לופו: איך 600?
מירי רגב: תגיד לי כמה אתה משלם לשעה למציל?
<יעקב לופו: אני מעריך ששעת מציל עם כל התוספות, יש הבדל בין שבת, המצילים הוותיקים זה בערך 120-130 שקל לשעה.
<אבי אפיה: עלות מעביד.
מירי רגב: עלות מעביד של 130 שקל, נניח לשעה לחודשיים, כשאנחנו אומרים שנרחיב את זה בעוד ארבע-חמש שעות ביום - - -
<אבי אפיה: הוא לא דיבר על המצילים של דור ב', שהם ברובם בחיפה עובדים מצילי דור ב'.
<אבי אפיה: מחציתם.
תמר זנדברג: וכמה לשעה?
<אבי אפיה: 35 שקלים כולל, או 40 שקלים, שזה כולל תוספת מצילים שזה בונוס של 8.55.
<אבי אפיה: זו בושה וחרפה לדבר על זה בכלל.
מירי רגב: אז זה לא כל כך יקר.
<יעקב לופו: אבי, תעשה לי טובה, אצלנו שני שליש מהמצילים הם דור א'.
<אבי אפיה: סליחה, אני מדבר ארצי, אני לא מדבר מקומי.
מירי רגב: המנכ"ל, זה מרגש אותי שאתם - - -
תמר זנדברג: כשרוצים להאריך את השעות פתאום כולם נהיים דור א'.
תמר זנדברג: כשרוצים לרכוש מצילים חדשים, פתאום כולם דור ב'.
תמר זנדברג: משהו פה - - -
<אבי אפיה: ומפטרים אותם אחרי ארבעה חודשים, חמישה חודשים.
מירי רגב: עוד משהו, המנכ"ל?
<יעקב לופו: אבל היא מדברת עליי.
<אבי אפיה: סליחה, אני - - -
תמר זנדברג: אתה בכלל במצב עוד יותר - - - לא אתה, תושבי חיפה במצב עוד יותר גרוע, כי עכשיו אתה אומר בכלל עד שש, אמצע היום, זו השעה שאני עם הילדה שלי הולכת לים, כי בשעה שלוש-ארבע היא נשרפת בשמש.
תמר זנדברג: בשש אנחנו מגיעות לים.
תמר זנדברג: אם הייתי גרה בחיפה, אין מציל.
מירי רגב: מנכ"ל הרצליה, עוד משהו?
<יחיעם השמשוני: אל"ף, תעברי להרצליה.
מירי רגב: אנחנו נעודד ונקרא עכשיו לקראת הבחירות.
מירי רגב: נעבור מקומון, מקומון, ונסביר את זה.
<יחיעם השמשוני: אנחנו פקידים מקצועיים, אנחנו לא פוליטיקאים.
מירי רגב: אני יודעת, כולם פה מקצועיים, מה, יש פה פוליטיקה?
מירי רגב: מה פתאום?
מירי רגב: כולם פה מקצועיים.
תמר זנדברג: גם פוליטיקה זה מקצוע.
מירי רגב: המנכ"ל, עוד משהו?
<יחיעם השמשוני: אני חייב לציין עוד דבר אחד.
<יחיעם השמשוני: אנחנו עומדים בזה, אבל אנחנו לא רוצים לא לעמוד בזה.
<יחיעם השמשוני: ההיבט הכספי הוא היבט משמעותי - - -
מירי רגב: תוספת של השעה וחצי תהיה לכם קשה בתקציב.
<יחיעם השמשוני: כן.
דוד צור: יחיעם, בעניין של הפיקוח, מה ששאלה יושבת הראש, לעניין המחירים, ההפקעות שיש שם, שארטיק יכול לעלות לך וכיסא לוקחים כאילו - - -
<יחיעם השמשוני: ארטיק עולה בבוקר 15 שקל ובשעה שש עולה 3 שקלים.
<יחיעם השמשוני: זו עובדה.
מירי רגב: מי מפקח על המחירים?
<יחיעם השמשוני: אף אחד לא מפקח על זה, העירייה לא מוסמכת לפקח על - - -
מירי רגב: אבל אתה עשית את המכרז.
מירי רגב: למה במכרז לא קבעת כמה יעלו המחירים?
<יחיעם השמשוני: תפרידו שני דברים.
<יחיעם השמשוני: יש רוכלים, כמו שיש בתל אביב, ואצלנו יש רישיונות רוכלות מהרבה שנים, של אלה שהולכים עם ה'ארטיק ארטיק'.
<יחיעם השמשוני: זה לא מכרז, זה רישיונות בדרך כלל.
מירי רגב: אבל אתה נותן להם את הרישיון, אתה יכול גם לבטל להם את הרישיון.
מירי רגב: מי שנותן הוא גם יכול לבטל.
<יחיעם השמשוני: אבל על פי איזה חוק אני אפקח על המחירים שלו?
מירי רגב: מה זאת אומרת על פי מה?
מירי רגב: עיריית תל אביב עשתה את זה מצוין.
מירי רגב: היועצת המשפטית, את יכולה להגיד לנו פה משהו?
<מאיה יעקבס: חוקי העזר העירוניים בים לא קובעים את המחירים בהרצליה?
<יחיעם השמשוני: לא.
<מאיה יעקבס: בתל אביב יש רשימה בדיוק כמה מותר לקחת על כל דבר.
<יחיעם השמשוני: אצלנו לא קובעים את המחירים.
<יחיעם השמשוני: לשנות חוק עזר?
<יחיעם השמשוני: צריך לחשוב על זה.
מירי רגב: מה זאת אומרת לחשוב על זה?
מירי רגב: יש לכם עכשיו מועצה חדשה, ראש עיר חדש בוודאי, אין כמו מועצה, אז עכשיו המועצה הזאת, כדי להתמודד בבחירות בצורה טובה תשנה את חוקי העזר בעיר.
<יחיעם השמשוני: היא כבר גמרה את הישיבות שלה.
מירי רגב: היא כבר גמרה את הישיבות?
מירי רגב: תתכנס, כמו שאנחנו מתכנסים, לטובת האזרחים כולנו מתכנסים.
<יחיעם השמשוני: אני אמליץ.
מירי רגב: לא, אתה לא תצטרך להמליץ, אנחנו נוציא את זה כהוראה.
מירי רגב: אל תדאג, אתה לא תצטרך להמליץ.
דוד צור: אז יהיה לו יותר קל.
<יחיעם השמשוני: אם תוציאו כהוראה, אני אשמח.
<יעקב לופו: אתם מערבבים פה דברים, איפה משרד התעשייה?
מירי רגב: משרד הפנים, תיכף תראה איפה הוא.
<יעקב לופו: מי מפקח על המחירים בארץ?
תמר זנדברג: סליחה רגע, אתה מבלבל בין דברים.
תמר זנדברג: אתה לא מוכר חלב וחלב בפיקוח, אתה מוציא מכרז ובמכרז אתה יכול לקבוע את המחירים.
מירי רגב: נכון, ובמכרז אתה צריך לכתוב בדיוק מה המחירים.
תמר זנדברג: אתה מוכר ארטיק, לא קוטג'.
תמר זנדברג: מה הקשר לפיקוח על המחירים?
<יחיעם השמשוני: רבותיי הנכבדים, אנחנו מוציאים מכרזים כאלה לדוגמה בבתי ספר, על האוכל של הילדים בבתי הספר ואנחנו רואים מה הם מקבלים, אז בואו נעשה סדר בדבר הזה.
<יחיעם השמשוני: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד.
<יחיעם השמשוני: דיברו פה על הנושא של המצילים, אנחנו כולנו יושבים ומדברים מדברים, בעוד שדור א' פורש בעוד שלוש-ארבע שנים ולא יהיו מצילים במדינת ישראל.
מירי רגב: את זה הבנתי ואנחנו נטפל בזה.
מירי רגב: אנחנו נטפל בעניין הזה.
תמר זנדברג: אם רק אפשר, שאלה אחרונה למנכ"לי העירייה.
מירי רגב: אני רוצה לשמוע את דב חנין, לאחר מכן את נציג השלטון המקומי ולאחר מכן את משרד הפנים ונמשיך.
דב חנין: תודה, גברתי היושבת ראש, אני מברך על קיום הישיבה הזו בפגרה, אני חושב שזה מבטא את הנחישות של הוועדה שלנו ושלך, גברתי, לקדם את העיסוק ואת הפתרונות בתחום הזה.
דב חנין: אנחנו מתכנסים אחרי סוף שבוע קשה במיוחד, אנשים איבדו את חייהם, זה כואב, זה מצער ובמיוחד זה מיותר.
דב חנין: אז קודם כל המסר הראשון שצריך לצאת מכאן, מהדיון הזה, זה שחופי הים בישראל הם מסוכנים.
דב חנין: הים הוא לא בריכת שחייה, גם בריכה אפשר לטבוע בה, אבל בים יש הרבה סכנות, חוף הים שלנו במזרח אגן הים התיכון הוא חוף מסוכן, עם זרמים, עם גלים, והקריאה הראשונה שלנו לציבור מהישיבה הזו של הוועדה, היא לשמור, כל אחד ישמור על חייו, על חיי ילדיו, על חיי משפחתו.
דב חנין: הצלה זה לא מותרות, הצלה בחופים שלנו זה עניין של חיים ומוות, לכן אנחנו צריכים להרחיב את שירותי ההצלה ולא לצמצם אותם.
דב חנין: להרחיב את שירותי ההצלה זה קודם כל יותר חופי רחצה מוכרזים.
דב חנין: יש יותר מדי אנשים שנכנסים לחוף במקום שנראה להם נחמד, אבל אין בו שירותי הצלה.
דב חנין: צריך יותר שירותי הצלה מוכרזים.
דב חנין: הדבר השני, זה מקומם, זה מצער וזה הרסני שתחנות הצלה במוסדות שהם מוכרזים לרחצה סגורות.
דב חנין: זה פשוט לא יאומן מה שקורה בתל אביב יפו.
דב חנין: זה באמת לא יאומן.
דב חנין: אז יש שיקולים תקציביים, בהחלט, אבל יש שיקולים של הגנה על החיים, של שמירה על החיים, והם צריכים לגבור.
דב חנין: לכן תחנות הרחצה צריכות להיפתח.
דב חנין: אם זה עולה כסף, נשלם את הכסף כדי שאנשים לא יטבעו.
דב חנין: זו צריכה להיות העמדה הברורה שלנו.
דב חנין: הנושא שמקודם פה בוועדה, של הרחבת שירותי הרחצה עד השקיעה הוא קריטי והמשמעות שלו היא חיי אדם.
דב חנין: לא יכול להיות מצב שאנחנו נאמר לאזרחי ישראל שמסיימים לעבוד גם בקיץ בשעה חמש או שש אחרי הצהריים ורוצים ללכת עם הילדים לים, כי אין מה לעשות, זה הבילוי העממי ביותר, אנחנו נגיד להם 'לא, בדיוק בזמן הזה החוף נסגר, סוגרים את הים'.
דב חנין: בדיוק בזמן הזה, כשהשמש פחות מסוכנת, אין ים ואין רחצה.
דב חנין: זה מצב אבסורדי - - -
מירי רגב: צריכים להיות מתואמים עם משרד הבריאות אולי.
מירי רגב: שמשרד הבריאות יגיד שכדאי לבוא בצהריים לים ואז הם יבואו בצהריים.
מירי רגב: נבקש משרת הבריאות יחד עם משרד הפנים.
דב חנין: בדיוק, עם משרד הבריאות, עם משרד הכלכלה, עם התעשיינים.
מירי רגב: שתדבר עם השרים ואז ימליצו, בעיקר עכשיו, למי שעולה עם ילדים וזה, לבוא עם התינוקות בצהריים לחוף הים, יותר טוב.
דב חנין: אני אומר שחייבת להיות פה עמדה ברורה, הצלה עד השקיעה.
דב חנין: ההצעה שהועלתה פה בישיבה הקודמת של הוועדה שאומרת שאנחנו מצמידים את שעות ההצלה לשעון הקיץ היא מתבקשת.
דב חנין: זה הצד השני של שעון הקיץ, זה הצד האופרטיבי של הקיץ, זה הקיץ הישראלי.
דב חנין: קיץ ישראלי זה ים.
דב חנין: אני מגיע מכאן לסוגיה שהיא סוגיה כואבת במיוחד והיא סוגיית המצילים.
דב חנין: אני מכיר ועוקב כבר שנים אחרי עבודתם של המצילים, וקודם כל מגיע לכם יישר כוח, אתם אנשים שעושים עבודה מופלאה וכל הכבוד לכם, בתנאים מאוד קשים.
דב חנין: יש איזה שהיא רומנטיקה מאחורי שירותי ההצלה, אולי סדרות טלוויזיה - - -
מירי רגב: אפרופו מצילים, למי כפופים המצילים?
דב חנין: יש להם ועד ארצי.
מירי רגב: רשויות?
<קריאה: לרשויות המקומיות.
מירי רגב: רשויות ודרך זה זה משרד הפנים?
תמר זנדברג: רגע, התקציב הוא מהרשויות, מתוך התקציב שלהם, או שיש תקציב ייעודי?
<קריאה: מהרשויות.
תמר זנדברג: זאת אומרת כל רשות בתוך התקציב שלה.
דב חנין: אז המצילים עושים עבודת קודש.
דב חנין: מתאים להם המשפט שנאמר בקרב על בריטניה, שמעולם לא היו כל כך רבים חבים את חייהם לכל כך מעטים.
דב חנין: לא, זה באמת נורא מעט, אנחנו מדברים על מצילים - - -
מירי רגב: הלוואי שהוא היה אומר את זה גם על החיילים שלנו.
דב חנין: החיילים שלנו, אני גם בעד החיילים.
מירי רגב: דב חנין, הלוואי שהיה אומר את זה גם על החיילים שלנו, אי אי אי.
דב חנין: אבל יש הבדל גדול, החיילים - - -
מירי רגב: הבדל גדול?
מירי רגב: איפה החיילים שלנו המסכנים ואיפה המצילים.
דב חנין: מירי, רק רגע.
דב חנין: החיילים עושים עבודה קשה, אבל חיילים יש הרבה, אני לא אגיד את המספר, את היית דוברת צה"ל ואולי את יודעת יותר ממני, יש הרבה יותר חיילים ממצילים.
דב חנין: מצילים זה מספר מאוד קטן של אנשים שעושים את העבודה העצומה הזאת, והם עושים אותה בתנאים מאוד קשים, והיום נאמרו הדברים פה לפניי ואני רוצה לחדד אותם.
דב חנין: הסכם דור ב' זה לטעמי העסקה פוגענית, זו פשוט העסקה פוגענית ומי שאמר כאן, בצדק, כשיילכו המצילים דור א' לא יבואו מצילים חדשים.
דב חנין: למה אין מצילים?
דב חנין: אנשים מוכנים לעבוד בהצלה, אבל רוצים תנאים מינימליים.
דב חנין: אתם עשיתם דבר שהרס את שירותי ההצלה בישראל, הסכמי דור ב' האלה.
דב חנין: לכן צריך לפתוח את הסכמי דור ב', לשפר את תנאי ההעסקה - - -
<יחיעם השמשוני: מי זה 'אתם'?
דב חנין: אדוני, אני מבין, חושב שאני מתייחס רק אליו.
דב חנין: זה לא אתה.
מירי רגב: דב, מה אתה מציע?
דב חנין: אני אגיד מה אני מציע.
דב חנין: אני מגיע לזה.
דב חנין: הסכמי דור ב' זו העסקה פוגענית.
דב חנין: צריך לפתוח אותם, כי אם אתם מדברים על מנגנוני שוק, השוק הוכיח, אנשים לא רוצים לבוא.
דב חנין: אז אם יש לנו כבר הוכחה שאנשים לא רוצים לעבוד בהצלה, בואו נמצא פתרון שאנשים כן יהיו מוכנים לעבוד בהצלה, נשפר את תנאי העבודה לעבודה הוגנת.
דב חנין: אם זאת עבודה הוגנת, אנשים מוכנים לעבוד בה.
דב חנין: ממי הדרישה הזאת, גברתי יושבת הראש?
דב חנין: קודם כל ממשרד הפנים.
דב חנין: אנחנו קיבלנו פניות מהרשויות, גם אני קיבלתי, כמו הפניות שהגיעו לוועדה, ויש רשויות, נמצא פה נציג מועצת מטה אשר, שבאמת מפרנסות חופים וזה יפה וכל הכבוד על העבודה שלכם, אבל לא רק תושבי המועצה שלכם מגיעים לחופים האלה, אלא כלל אזרחי ישראל וגם אני מגיע לחופים שלכם, חופים מאוד יפים, אגב, אני ממליץ לאזרחי ישראל להגיע.
<יהודה שביט: בעיקר חוף בצת.
דב חנין: חופים יפים, לא נפרסם אחד במיוחד.
דב חנין: אבל זה לא רק בעיה שלכם, גם חוף אשקלון וכדומה.
מירי רגב: דב, מה אתה מציע לעשות?
דב חנין: אני אומר, משרד הפנים צריך לממן שירותי הצלה בחופים.
דב חנין: זה שירות ממלכתי, זה לא שירות של השלטון המקומי.
דב חנין: ונקודה אחרונה, מאוד בקיצור.
דב חנין: מה שקורה עם המסחור של החופים הגיע לרמה בלתי נסבלת.
דב חנין: צד אחד של זה היא באמת הכניסה לחופים, שיותר מדי חופים, יש אינפלציה בהיתרים לחופים עם תשלום.
דב חנין: עם חניה/בלי חניה, כל אחד כבר עם מנגנון אחר.
דב חנין: הצד השני זה מה קורה בחוף עצמו כשאתה מגיע.
דב חנין: כבר כל החוף הפך לרחבה מסחרית אחת גדולה, הדוח של צלול.
דב חנין: רק מטקות?
דב חנין: אתה לא יכול לשבת עם מגבת באיזה הוא מקום בחוף, אתה צריך לרכוש כל מיני שירותים, שיהיה לך סנטימטר בחוף.
דב חנין: אי אפשר להפוך את החוף לרחבה מסחרית, חוף הים הוא נכס ציבורי וכזה הוא צריך להישאר.
מירי רגב: דנה בכר, בבקשה, ולאחר מכן מאיה מצלול.
מירי רגב: קצר, לא לחזור אחד על דברי השני.
<דנה בכר: רק בנושא שעות ההצלה.
<דנה בכר: גם בכנרת צריך למצוא לזה איזה שהוא מקור.
<דנה בכר: היום אנחנו עושים עד כמה שניתן לתגבר את שעות ההצלה בחגים.
<דנה בכר: עכשיו בעיד אל פיטר אנחנו תגברנו את שעות ההצלה גם בסופי שבוע וחגים, אבל צריך למצוא לזה באמת מימון, כמו שאמרנו, כי גם פסק דין רסטל - - -
מירי רגב: משלמים כסף בכניסה, מה הבעיה?
<דנה בכר: קודם כל הולכי רגל נכנסים חינם אצלנו לחופים.
מירי רגב: מצוין, תיכף נאמץ את זה גם - - -
תמר זנדברג: ואיך הם מגיעים ברגל?
מירי רגב: זה על פי החוק, מישהו צריך לאכוף את החוק הזה.
תמר זנדברג: לא, אבל השאלה איך מגיע הולך רגל.
תמר זנדברג: אם יש אוטובוס, או אם חובה להגיע ברכב.
<דנה בכר: לא, שנייה, תנו לי להסביר.
דוד צור: זה למיטיבי לכת וניווט?
<דנה בכר: לא, יש תחבורה ציבורית ענפה בסובב כנרת, בנוסף אנחנו מפעילים שאטל סובב כנרת חינם שפועל בשבתות וחגים - - -
דוד צור: כמה חופים בכנרת הם נגישים, שלא בתשלום?
<דנה בכר: קודם כל הולכי רגל נכנסים לא בתשלום ואני אומרת לך, אוטובוסים מגיעים ושופכים בתחנות ההסעה הולכי רגל שנכנסים כולם לחופים.
<דנה בכר: יש מתחמי חנייה חינם מחוץ לחוף, בכל החופים, התעריף שלנו הוא תעריף מאוד נמוך, הוא תעריף דיפרנציאלי שעתי, לעומת מה שהיה לפני שהוקם האיגוד, לפני ארבע-חמש שנים, כשגבו גם 120 שקל סכום קבוע מראש.
<דנה בכר: היום אנחנו גובים סכומים דיפרנציאליים וזאת בעצם ההכנסה היחידה של החופים.
<דנה בכר: איגוד ערים כנרת הוא תאגיד סטטוטורי, הוא לא רשות מקומית, אין לנו אגרות של תכנון ובנייה, אין לנו ארנונות, ההכנסה היחידה היא באמת ההכנסה המאוד נמוכה הזו מדמי החניה.
<דנה בכר: כאמור הולכי רגל נכנסים בחינם.
<דנה בכר: והסיפור הזה של המצילים, אנחנו נדרשים על ידי משרד הפנים לתגבר עמדות הצלה בעקבות פסק דין רסטל של הטביעה בחופי מגדל שהייתה.
<דנה בכר: אז גם לעשות עוד חופים מוכרזים, גם לתגבר את האכיפה של המפקחים, בשביל למנוע בעצם למנוע מאנשים להיכנס לחופים אסורים, כי זה מה שמשרד הפנים דורש מאיתנו, וגם להגדיל את שעות הרחצה עד שמונה בערב.
<דנה בכר: אלה עלויות וכאמור אין לנו מאיפה לממן את זה.
<דנה בכר: גם היום המצב הוא גירעוני ביותר, צפוי לנו גירעון של 10 מיליון שקלים - - -
מירי רגב: לא, אני תיכף מתחילה לאסוף את הדמעות על הגירעונות שלכם.
מירי רגב: תודה רבה, זה ממש לא מעניין אותי, הגירעונות של אף אחד פה, אותי מעניין רק האזרחים.
מירי רגב: מאיה, בבקשה.
<מאיה יעקבס: אני מצטרפת לברכות באמת על זה שמקיימים כזה דיון בפגרה, זה לא עניין של מה בכך.
<מאיה יעקבס: הנושא של הטובעים, אין לי יכולת לחבר את זה עובדתית או לא, אבל אם אנחנו מסתכלים על הצפיפות בחופים ועל יוקר הישיבה בחופים, עולה השאלה האם זאת אחת הסיבות לזה שאנשים הולכים לחופים לא מוכרזים וזה גם לסכן חיים ואת זה צריך לקחת בחשבון, וגם העסקים בחופים משלמים זיכיונות גבוהים מאוד לרשויות המקומיות.
<מאיה יעקבס: עד שלפחות יסדרו את כל הנושא הזה בחקיקה ארצית, יכול להיות שצריך לדרוש שהרשויות המקומיות, מתוך הכסף שהם מקבלים כזיכיון ישלמו יותר כסף למצילים מתוך התקציב הזה שאני לא יודעת מה הם עושים איתו.
מירי רגב: בטח יש להם כמה דברים לעשות.
מירי רגב: בכל זאת צריך לבנות כמה כיכרות וגשרים ואדניות עם פרחים עכשיו.
מירי רגב: עכשיו כולם בונים לקראת הבחירות.
<מאיה יעקבס: אני אומרת שזה יכול לעזור.
<מאיה יעקבס: אני יודעת שבתל אביב חלק מהזכיינים משלמים גם - - -
<יאיר מוהר: את יודעת לאן הולך הכסף הזה?
<מאיה יעקבס: לטיפוח טיילות חדשות.
<יאיר מוהר: לטיפול בחוף.
מירי רגב: אני לא יודעת איזה טיפול בחוף - - - אתה יודע מה?
מירי רגב: אני לא רוצה כלום בחול, אני רוצה חול בלי כלום, לא רוצה גנים, רוצה חול, רוצה טבע, לא רוצה לשלם על כלום, בסדר?
מירי רגב: תפרקו את כל מה שעשיתם בחופים, לא רוצה כלום, לא רוצה תשתיות.
מירי רגב: רוצה להיכנס לחוף פראי, כמו בחו"ל, לקחת איתי כיסא, לקחת שמיכה וזה מה שאני רוצה.
מירי רגב: לא רוצה לשלם לך ואתה אל תבנה לי תשתית בחוף.
מירי רגב: על התשתית הזאת אני משלמת כפול על כפול.
מירי רגב: לא רוצה לשלם, רוצה חול, חול וחול וחול.
מירי רגב: זה מה שאני רוצה בחוף, בסדר?
מירי רגב: לא רוצה כיסאות, לא רוצה קיוסקים, לא רוצה כלום, אני רוצה חול וחול ועוד חול ועוד חול.
מירי רגב: נראה לך? לא נראה לך.
מירי רגב: בטח לא נראה לך, כי אתה מרוויח מזה על חשבון האזרח.
מירי רגב: תקשיב, התושבים רוצים להיכנס לחוף ים בלי לשלם.
מירי רגב: אתה חייב על פי החוק לאפשר להם להיכנס לחוף ים בלי לשלם, ומי שלא מפקח על זה צריך לתת לזה הסבר ומשרד הפנים ייתן לזה הסבר, אני מבטיחה לך.
<יחיעם השמשוני: אין לנו ויכוח על זה.
<יאיר מוהר: אנשים רוצים שירותים.
מירי רגב: אנשים רוצים שלא תגבה עבור השירותים האלה.
<יאיר מוהר: אנחנו לא גובים.
מירי רגב: לא גובה?
מירי רגב: אז למה אני משלמת על החוף?
מירי רגב: למה אני משלמת על הצוק 12 שקלים?
<יאיר מוהר: אבל ב-12 חופים אחרים את לא משלמת.
מירי רגב: אבל למה אני משלמת על הצוק?
מירי רגב: מה אתה אומר לי על מה אני לא משלמת, תגיד לי למה אני משלמת על הצוק 12 שקלים?
מירי רגב: לא מתעסקת עם הכושר על ה - - -
<מאיה יעקבס: איפה היא לא משלמת?
<מאיה יעקבס: בהילטון, שתחנת הרחצה סגורה?
<מאיה יעקבס: או בהילטון הצפוני, שהמסעדה התפרשה גם לחלק הצפוני, בניגוד למה שהיה שנה שעברה?
מירי רגב: זכות הדיבור שלך, תמר זנדברג.
תמר זנדברג: קודם כל אני מצטרפת גם לברכות וגם לדברים של היושבת ראש ושל חבר הכנסת דב חנין, לגבי הצורך בשירות הזה.
תמר זנדברג: בשלושה דברים אנחנו מתמקדים, אחד זה בשעות המצילים, שתיים זה בכניסה לחופים ובנושא הזה אנחנו ניזום הצעת חוק בעקבות הצוות שמינתה יושבת הראש במסגרת כמה הצעות חוק בכמה נושאים, והדבר השלישי זה המסחור בחוף.
תמר זנדברג: אני רוצה לומר משהו שנוגע לכל הדברים האלה ביחד והוא אפילו יותר רחב ונוגע ליחסים בין הרשויות המקומיות לבין השלטון המרכזי.
תמר זנדברג: זה נושא שחוזר כאן והוא חוזר בנושאים אחרים בוועדה הזו וגם כאן.
תמר זנדברג: יש כאן איזה אבסורד, ואיפה שהוא הכסף, ואיתו, כמו שאת אומרת, השירות לאזרח, נוזל בין החורים.
תמר זנדברג: כי מצד אחד החופים האלה ניתנו לרשויות המקומיות למשמורת.
תמר זנדברג: החופים הופקדו בידי הרשויות המקומיות מבחינה תכנונית, מבחינת שמירת הטבע, מכל הבחינות האלה זה ניתן להן למשמורת ויש כאן תפיסה שגויה, מצד אחד שהרשויות המקומיות צריכות להרוויח על זה, ואם הן צריכות לשלם משהו אז הן צריכות לקבל מהצד השני איזה שהוא שיפוי או איזה שהוא רווח אלטרנטיבי, ומצד שני, כשהן צריכות לשלם, כמו למשל שכר למצילים, להרחיב את השעות, הן צריכות לקבל על זה מאיפה שהוא מקור מימון, מהמדינה או ממקור אחר, שמענו 100%, 80%, כל הדברים האלה.
מירי רגב: תמשיכי ותגידי מה את מציעה.
תמר זנדברג: מה שאני מציעה, אני רוצה לומר שכדאי שאנחנו כאן בוועדה נעשה לעצמנו ניסוח מאוד מאוד ברור מה באחריות מי.
תמר זנדברג: למשל החופים, דמי הכניסה.
תמר זנדברג: דמי הכניסה, אנחנו צריכים להגיע מבחינתנו להבנה - - -
מירי רגב: זה משרד הפנים צריכים להוציא הנחיה אין תשלום בכניסה.
<פיני קבלו: תמר, היית חברת מועצת עיריית תל אביב, למה לא עשית את זה?
תמר זנדברג: קודם כל עשינו את זה, ניסינו - - - אני לא הייתי ראש העיר עדיין, אם הייתי אולי הייתי - - -
דב חנין: היא לא נבחרה לראשות העירייה.
דב חנין: אולי זה יקרה, אבל היא עדיין לא הייתה שם.
תמר זנדברג: אבל במועצה בהחלט עשינו את זה וגם, דרך אגב, בדיוק את הדברים האלה אמרנו גם אז.
תמר זנדברג: זה לא ייתכן שמצד אחד הרשויות, ושלא תבין, בדיונים אחרים אנחנו פה נעמדנו לצד הרשויות שכל הזמן מטילים עליהן עוד ועוד ועוד אחריויות בלי מקורות מימון, אבל בנושא הזה הדבר הזה הוא באחריות הרשות המקומית מקדמת דנא, כמו שהשכר למצילים מגיע מתקציב הרשות המקומית והיא לא מקבלת עליו כסף צבוע מיוחד לזה, אז זה לא ייתכן שכשצריך להאריך שעה פתאום אומרים 'אין כסף'.
תמר זנדברג: יש פה איזה אבסורד.
<פיני קבלו: זה לא הבעיה של הכסף, אני אחרי זה אתייחס.
תמר זנדברג: נאמר כאן שזו הבעיה של הכסף.
תמר זנדברג: אני רוצה לסכם, משפט אחרון.
תמר זנדברג: הבעיה הזו, של היחסים הבעייתיים בין הרשויות המקומיות לבין משרד הפנים וכתוצאה מזה משרד האוצר בנושאים התקציביים, היא קיימת לאורך כל הנושאים.
תמר זנדברג: היא קיימת בשירותי הדת והיא קיימת בתחבורה וכו' וכו' - - -
מירי רגב: ועכשיו בנושא הזה מה את מציעה?
תמר זנדברג: הנושא הזה הוא לא שונה מזה, ואני מציעה שכאן בוועדה אנחנו נקבל החלטה שאנחנו דורשים הארכת שעות ההצלה, שטח חופשי ממסחור ואי תשלום בכניסה לחופים.
תמר זנדברג: אני מציעה שמשרד הפנים והרשויות המקומיות יביאו לנו הצעה משלהם מי אחראי על מה, וכמו שאמרה יושבת הראש, אנחנו רוצים שהציבור ייהנה מהחופים האלה ואנחנו לא רוצים שהעלות התקציבית והנושאים של הרגולציה ייפלו בין רשויות והציבור יסבול מזה.
מירי רגב: ראש מועצת אשר, ואחר כך אדם טבע ודין ודוד צור.
<יהודה שביט: אני ראש המועצה האזורית מטה אשר.
<יהודה שביט: המועצה האזורית מטה אשר, יש לה 25,000 תושבים, אנחנו אחראים לחוף שמשתרע על 13 קילומטרים, מראש הנקרה ועד עכו, למעט נהריה באמצע שיש לה חלק חוף.
<יהודה שביט: בחלק שלנו יש חמישה חופים מוכרזים, מתוכם שניים מופעלים על ידי רשות הטבע והגנים ושלושה מופעלים על ידי המועצה.
<יהודה שביט: על שניים מהחופים האלה יש לנו אישור של משרד הפנים לגבייה של 12 שקלים בכניסה לחוף, מגיל 13 ומעלה, עד גיל 13 לא משלמים.
<יהודה שביט: אני מסכים לכל מה שנאמר פה, אבל הבעיה היא בהחלט במערכת היחסים בין השלטון המרכזי והשלטון המקומי.
<יהודה שביט: המועצה שלנו מקבלת מענק סיוע, מענק איזון, מה שנקרא, כי אנחנו לא מתאזנים.
<יהודה שביט: מה שאת מציעה זה להמשיך את אותו מצב.
<יהודה שביט: להאריך את שעות המצילים, המשמעות של זה היא לא רק מצילים שצריך לשלם, זו אבטחה, זה משטרה, שמכריחים אותנו לקחת שוטרים בשכר, זה פיקוח, זה אשפה, לגבות אשפה מ-13 קילומטר.
מירי רגב: לא, זה ברור לי לחלוטין שזה מעמיס על המועצה, או על הרשות המקומית - - -
תמר זנדברג: סליחה, אדוני, אני רק מציעה שהרשות המקומית לא תהפוך להיות עסק למטרת רווח.
<יהודה שביט: לא עסק, רק לא להפסיד.
<יהודה שביט: רק לא לעשות עוד הוצאות, לא להפסיד, כי אני לא יכול להיות בגירעון.
<יהודה שביט: זה הכול.
<יהודה שביט: מוציאים אצלנו 600 טון אשפה.
<יהודה שביט: 600 טון אשפה שצריך להטמין, זה מחיר הטמנה, זה היטל הטמנה.
<יהודה שביט: היינו שותפים למשרד איכות הסביבה לחוף נקי, אבל אנחנו היום סוציו אקונומי 6, המשרד לאיכות הסביבה הוריד את ההשתתפות בהשתתפות בחוף נקי, כל זה נופל על הרשות.
<יהודה שביט: אלה דברים שהם לא אפשריים וצריך לעשות גם איזה שהיא הפרדה בין הצפון והדרום ובין מרכז הארץ, למרות שאנחנו כולנו בשלטון המקומי.
מירי רגב: אדם טבע ודין.
<אורלי אריאב: אני רוצה להגיד שני דברים.