GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אשר: הדרג המדיני, לצורך העניין פה – יש שני דברים שהדרג המדיני צריך לקבל עליו החלטה וצריך למקד את זה לשם, ולא לקצין כזה או אחר, זה אל"ף, הנושא הביטחוני, ובי"ת- הנושא התקציבי, של לעשות את הדברים הללו כדי שההנחיות של רב הכותל ירדו גם לביצוע.
יעקב אשר: לכן אני חושב שצריך לעגן – הרי מה שקורה פה, בשנים האחרונות, שמנסים בעצם לקעקע את הסמכות ההלכתית בכותל.
יעקב אשר: הכותל הוא מקום קדוש על כל סביבותיו, וההנחיות הללו אמורות לחייב את הדרג המדיני, אלא אם כן יש עניין של פיקוח נפש בוועדה הסודית.
יעקב אשר: צריך לקבל את ההחלטות, להעביר אותן באותם דרגים, באותן ועדות סודיות למיניהן ולצאת לפעולה.
יעקב אשר: מה שצריך לעשות – על פי ההנחיות ההלכתיות.
יעקב אשר: אבל לא לברוח ימינה ושמאלה, לא בהר הבית, בדברים ההלכתיים שהם בעצם עצם הלוז של העניין הזה, לא בנושא של נשות הכותל וגם לא בנושא של פח הזבל על הכותל הקטן.
<משה דגן: המשרד - - -
מירי רגב: במילא המשרד אין לו מה להגיד, הכותל לא כפוף אליכם, אז מה יש לכם להגיד?
<משה דגן: הכותל הקטן, אנחנו יכולים לפעול להכניס אותו לחוק המקומות הקדושים - - -
<קריאה: הוא נמצא שם.
<משה דגן: הכותל בכללותו נמצא.
<משה דגן: יש טענות שכביכול, כיוון שהכותל הקטן לא נמצא בחוק המקומות הקדושים אז לכאורה אין אחריות עליו.
<משה דגן: אבל ככל שהוא ייכנס, ואנחנו מתכוונים לפעול להכניס את זה, ואז ממילא האחריות תהיה שלנו ואנחנו מתכוונים לפעול בעניין הזה.
אורית סטרוק: אני מאד שמחה שנציג משרד הדתות דיבר לפני.
אורית סטרוק: אני חושבת ששמענו פה אבסורד, תרתי סתרי מכבוד הרב האחראי על הכותל - - -
מירי רגב: בעיניי זה לא אבסורד, הר הבית והכותל אחד הם, ולכן כל המדיניות קשורה במשרד ראש הממשלה.
אורית סטרוק: קודם כל הרב לא יכול לומר, עם כל הכבוד לו, שהקרן למורשת הכותל לא עברה למשרד הדתות ולכן הכותל הקטן הוא לא במשרד הדתות, אבל הקרן למורשת הכותל מטפלת רק בכותל שהוא לא הכותל הקטן.
אורית סטרוק: לכן אני בהחלט מברכת על הרצון של משרד הדתות.
אורית סטרוק: אני חושבת שלא צריך לחכות לשום החלטה רשמית.
אורית סטרוק: אם אתה תבדוק מה נמצא ברשימת המקומות הקדושים שאתם מטפלים בהם יום יום, יש שם עשרות מקומות שבודדים - -
<משה דגן: שלא הוכרזו ובכל זאת, מכורח המציאות - - -
אורית סטרוק: - - מתוכם הוכרזו, אז אנא מכם, תפעלו בעניין הזה.
אורית סטרוק: זו בושה לעם ישראל מה שקורה במקום הזה.
אורית סטרוק: בהמשך לזה אני חושבת שזו בושה, ממש בושה לשמוע שמשטרת ישראל צריכה לדווח בפורום סגור איך לפנות פח אשפה מהמקום הקדוש ביותר, ודאי הר הבית הוא יותר - - מהכותל, אבל לא יעלה על הדעת שפינוי האשפה- ראו לאיזה תהומות הגעתם.
אורית סטרוק: אסור ליהודים לעלות להר הבית ברמאדאן כי זה רגיש, ואסור לעלות בסוכות, כי זה גם רגיש.
אורית סטרוק: ובמקום הקדוש להם אסור לפנות אשפה של ערבים וצרכים של הערבים כי זה רגיש.
אורית סטרוק: והכל רגיש.
אורית סטרוק: אז עם כל הכבוד, גם אנחנו רגישים.
אורית סטרוק: מה שאתם בעצם אומרים לנו כאן, רבותיי, מפקדי המשטרה, וזו כן אחריות שלכם, לא של הדרג המדיני – אתם אומרים שהכלל שקובע אצלכם הוא קול דאלים גבר.
אורית סטרוק: איפה שיש סכנה להתפרצות שם זה רגיש ולא נעשה כלום, גם אם ידרכו עלינו.
מירי רגב: יש לך משהו להציע?
אורית סטרוק: אני מציעה לקבוע תג"ב- תאריך גמר ביצוע.
אורית סטרוק: אני רוצה לשמוע מתי משרד הדתות שרוצה לטפל בעניין הזה, מתחיל לטפל בעניין הזה.
אורית סטרוק: לוח זמנים.
נסים זאב: בסוגיה הקודמת היה נוח לדבר בהיבט ההלכתי, כי כשאנחנו רוצים לכסות על החולשה המדינית שלנו אנחנו אומרים: ההלכה אוסרת.
נסים זאב: אני אמרתי, מה שמר"ן פסק זה קודש קודשים ואנחנו לא מערערים אחרי זה.
נסים זאב: אבל אני אומר – הסוגיה היא לא הלכתית, היא מדינית.
נסים זאב: האם יש לנו עמוד שדרה, או אנחנו שפנים פה, וחגבים, בעיני עצמנו.
נסים זאב: ושוב, בגלל העניין ההלכתי – ופה אין בעיה הלכתית אליבא דכולי עלממא, נכון או לא, הרב רבינוביץ?
<שמואל רבינוביץ: אין בעיה.
נסים זאב: אז היתה הצעה של עירית ירושלים שבשיתוף פעולה עם משטרת ישראל יטפלו בסוגיה הזו.
נסים זאב: אז למה שלא תצא החלטה?
נסים זאב: אלא אם כן יש הוראה שונה שאומרת – אסור לנו לעשות שום דבר במקום, כל עוד ראש הממשלה אסר.
נסים זאב: כיוון שזו המדיניות של ראש הממשלה, הוא צריך לקבוע את המדיניות, אבל הוא לא אמר לא לעשות, לא לפעול.
נסים זאב: הוא לא שלל.
נסים זאב: אם אין את השלילה לפחות נתקדם ברמה החיובית.
נסים זאב: אני מציע שהמשטרה בשיתוף עירית ירושלים צריכה לפעול בעניין הזה.
<שמואל ברקוביץ: שמי ד"ר שמואל ברקוביץ, אני מתיימר להיות מומחה לענייני המקומות הקדושים, וכתבתי פה חוות דעת מקיפה לכל מי שצריך על הכותל המערבי הקטן – היסטוריה, קדושה, ומבחינה משפטית.
<שמואל ברקוביץ: בקיצור, המסקנות הסופיות של הדבר הזה – ראשית כל, יש עובדות פשוטות: הכותל המערבי הקטן הוא מקום קדוש, הוא חלק מהכותל המערבי שאנחנו מכירים לכל אורכו, הוא הוכרז כמקום קדוש, אדוני, נציג משרד הדתות.
<שמואל ברקוביץ: הכותל המערבי הוכרז כמקום קדוש בתקנות השמירה על מקומות קדושים, תשמ"א-1981, הכותל הקטן – אין ויכוח שהוא חלק מהכותל המערבי, ונכון, הוא מקום קדוש.
<שמואל ברקוביץ: אין כאן בעיה הלכתית, אין כאן מחלוקת אורתודוקסית, לא רפורמית, לא כלום.
<שמואל ברקוביץ: אין כאן בעיה הלכתית בכלל, כולם מסכימים, כולל הרב רבינוביץ – שמעת את זה.
<שמואל ברקוביץ: דבר שני – כל הסמכויות שהיו בידי ראש הממשלה בעקבות פירוק משרד הדתות בעבר, הוחזרו למשרד הדתות, ב-5 למאי, 2013, לפי החלטת ממשלה.
<שמואל ברקוביץ: תמצא את האזכור שלה בחוברת הזו, ואם אתם רוצים, תוכלו לטפל.
<שמואל ברקוביץ: לפי החוק ולפי מה שמקובל במדינת ישראל, מי שמופקד על הטיפול בכותל המערבי זה הקרן למורשת הכותל, שזו עמותה ציבורית בשליטת משרד ראש הממשלה.
<שמואל ברקוביץ: היא קיבלה ב-10 השנים האחרונות, עד 2015 תקציב של 85 מיליון שקל כדי לפתור את כל בעיות התשתיות של הכותל לכל אורכו, ולא מוגבל לאיזה קטע של הכותל.
<שמואל ברקוביץ: הקרן הזו אחראית, ואם תפתחו באינטרנט – הקרן למורשת הכותל, תראו את פעולותיה, בתשתיות פיזיות, בחניונים, בתקשורת, בצנרת, במקומות חניה, בשלטים, במה שאתם לא מעלים על דעתכם, כולל פינוי אשפה, כולל הכל.
<שמואל ברקוביץ: היא יכולה לעשות את הכל עכשיו, מחר בבוקר, כמו שהיא עושה בכותל המערבי הגדול – בכותל המערבי הקטן, לכל אורכו.
<שמואל ברקוביץ: מבחינה הלכתית הגוף המוסמך לטפל בכותל הקטן, לדאוג, למשל, שאולי יהיו שם סידורים, לקבוע את גדרי ההלכה שם, ואין בעיה הלכתית - הגוף הזה יושב פה, זה הרב רבינוביץ, שהתואר שלו הוא – רב הכותל והמקומות הקדושים.
מירי רגב: אבל הוא אומר שזה באחריות רוה"מ.
<שמואל ברקוביץ: לכן לא צריך כאן שום דיונים, שום ועדות סודיות ושום בעיות הלכתיות.
אורית סטרוק: - - הוא לא אסר עליו לעשות את זה.
<שמואל ברקוביץ: צריך לדעת על איזה אשפה אנחנו מדברים.
<שמואל ברקוביץ: סליחה שאני אומר: יש שני סוגי אשפה, ודבר יותר חשוב זה כבוד הכותל הקטן.
<שמואל ברקוביץ: זה שלא ישתינו שם, שלא ימרחו צואה, זה שלא יעשו שם אירועים של הפרת סדר - -
מירי רגב: לא נעים לשמוע, אבל זה קורה.
<שמואל ברקוביץ: - - זו אחריות בראש ובראשונה של הקרן למורשת הכותל בסיוע משטרת ישראל.
מירי רגב: אנחנו נוריד לקרן חצי מהסכום שלה.
מירי רגב: תקבלו חצי מהסכום שלכם.
<שמואל ברקוביץ: האשפה עליה מדובר זה שני סוגי אשפה.
<שמואל ברקוביץ: על אשפה אחת אחראית משטרת ישראל.
<שמואל ברקוביץ: ב-2004 היא נתנה את חסותה לכסות פסולת בניה ששפכו הערבים ליד הכותל הקטן בקונסטרוקציה של ברזל, שאפשר לראות אותה פה בתמונה, שמאחוריה יש פסולת בניה ואשפה, מחוברת לכותל המערבי הקטן בברגים ובמלט, והמשטרה מסרבת לאפשר את הפינוי הזה בטענה שזה מפר את הסטטוס קוו.
<שמואל ברקוביץ: אני מומחה למקומות הקדושים, עוד לא שמעתי שזבל מהווה חלק מסטטוס קוו.
<שמואל ברקוביץ: זה לא נכון בשום מקום קדוש – לא בארץ ולא בעולם.
<שמואל ברקוביץ: משפט אחרון – יש פח אשפה ענקי שעומד ליד הכותל הקטן, שהחתולים מבקרים בו.
<שמואל ברקוביץ: המוסלמים זורקים לידו שקיות אשפה, וזאת אשפה מסוג שני שאפשר גם לפנות אותה מחר בבוקר.
<שמואל ברקוביץ: זה הכל.
ישראל אייכלר: אם זה נוגע לפיקוח נפש ושפיכות דמים – אני לא חושב שיש דבר שכדאי שתהיה שפיכות דמים עליו, אבל כאשר אני רואה שכאשר מדובר בעליה להר הבית המשטרה חוששת משפיכות דמים, וכאשר מדובר על הכותל הקטן, כאשר אני לא רואה שום בעיה, לכאורה, של שפיכות דמים, הם אומרים: אי אפשר, בגלל שפיכות דמים, ראש הממשלה ומדיניות.
ישראל אייכלר: כאשר רוצים לפגוע במאות אלפי יהודים שבאים אל הכותל המערבי על ידי נשות הכותל, בא בית המשפט ומחייב את המשטרה לעבוד בכוחות אדירים, לפגוע ברגשותיהם של מאות אלפי אנשים, אבל בכותל הקטן – יש להם בעיה ביטחונית.
ישראל אייכלר: אותם כוחות שיש לכם להביא את נשות הכותל - - -
אורית סטרוק: הם לא - - -
מירי רגב: סליחה, זה מפריע, אני לא מוכנה לנהל ככה דיונים.
ישראל אייכלר: אותם כוחות משטרה שיש לכם להביא את נשות הכותל מול מאות אלפי אנשים מכל העולם תביאו לכותל הקטן, ואני בטוח שזה יהיה בשקט.
מירי רגב: הסיכום הוא כזה: קודם כל אני מבקשת לבדוק עם משרד ראש הממשלה האם האחריות למורשת הכותל היא גם על הכותל הקטן, ואם לא – לקצץ להם את התקציב, מ-85 מיליון לחצי, ואת החצי השני להעביר לגורם אחר שיטפל בכותל הקטן.
מירי רגב: לא יכול להיות שמישהו בא ומחליט לעשות את הצרכים שלו על הכותל הקטן, לא יכול להיות שאבנים שם יפלו חס וחלילה על ראשו של אחד המתפללים ואז מישהו יתעורר, או שחס וחלילה על ראשם של אחד מהילדים שמשחקים שם, מהשכונה המוסלמית, כי אז יגידו שאנחנו בכוונה עשינו את זה.
מירי רגב: אז צריך לטפל באבנים שם.
מירי רגב: יש שם ילדים שמסתובבים ליד הכותל הקטן ומספיק שאחד יתקרב, לעשות משהו על הכותל, נופלת עליו אבן ואז יאשימו אותנו, שהכותל הקטן הוא בכלל באסטרטגיה כדי לפגוע בילדים קטנים שמסתובבים שם.
מירי רגב: לכן יש כאן עניין של חיי אדם – גם מוסלמים וגם יהודים מתפללים.
מירי רגב: פינוי אשפה מתחייב משם, וצריך להסיר את פח האשפה.
מירי רגב: אם זו החלטה של ראש הממשלה לא לבצע את זה, אני מבקשת שיסביר לנו למה.
מירי רגב: יהיה דיון עם השר לביטחון הפנים שהוא בוועדת השרים לענייני ירושלים, יחד עם השר לענייני ירושלים, יהיה דיון אתם, לא עם נציגיהם, יחד עם המפכ"ל, שיסבירו לנו מדוע לא מתייחסים לכותל הקטן כחלק מהכותל המערבי.
מירי רגב: אני רוצה שמשרד ראש הממשלה ייתן לנו תשובה על העניין הזה עד תחילת המושב.
<שמואל ברקוביץ: צריך גם מישהו שייתן תשובה למה זה לא נראה כמו מקום קדוש.
<שמואל ברקוביץ: למה אין שם שלט שזה מקום קדוש, למה אין שם ספסלים, ספר תורה, ארון קודש.
מירי רגב: ולמה במקום הזה של הכותל הקטן – אנשים פוחדים להגיע אז צריכים להיות שם סדרנים, צריכים להיות שם ספרי תורה, צריכים להיות שם כיפות, מטפחות לנשים, שרוצות, בקיצור, שזה יתנהל כמו כל מקום קדוש אחר.
מירי רגב: אם זה היה חס וחלילה מקום קדוש לנצרות או למוסלמים – אוי, מה שהיה קורה אם זה היה שם, אבל כשמדובר ביהודים, זה בסך הכל יהודים בארץ ישראל בבירתנו, מה זה משנה.
מירי רגב: זה בסך הכל יהודים.
מירי רגב: אתה פתחת בדבריך, כבוד הרב הוא מהכיוון המערבי עד הצפוני.
מירי רגב: אז תחליט - זה חלק מהכותל או לא?
<שמואל רבינוביץ: זה חלק מהכותל.
מירי רגב: אם זה חלק מהכותל – נא טפלו בו כחלק מהכותל.
מירי רגב: אם זה לא חלק מהכותל – תקבלו רק מחצית מהתקציבים לכותל, זה הכל.
מירי רגב: אני מבקשת תשובה על העניין הזה עד לתחילת המושב ועד לחגי תשרי.
מירי רגב: אם אפשר יהיה להסיר את פח האשפה משם, ושיהיו סדרנים שיוודאו שלא מחרבנים ולא משתינים על הכותל - - - זה יהיה מאד נכון לנו.
נסים זאב: די, את לא יכולה להגיד "להטיל את מימיו" במקום "להשתין"?
נסים זאב: קצת סגנון.
מירי רגב: למה לא? זו האמת.
מירי רגב: תראה את זה.
מירי רגב: אני פותחת את ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.
מירי רגב: הכנסת נמצאת בפגרה, מחר זה היום האחרון שהכנסת יכולה להתכנס במהלך השבועיים הקרובים ולמרות זאת חשבתי שנכון לכנס את הוועדה היום למספר דיונים חשובים, שאחד מהם הוא כמובן חופי הרחצה.
מירי רגב: אני שמחה שהגיעו לכאן היום גם חבר הכנסת דב חנין, גם תמר זנדברג ודוד צור כמובן.
מירי רגב: מחר יש לו יום הולדת, אז לא לשכוח לאחל לו בפייסבוק מזל טוב.
מירי רגב: לא מקדימים את יום ההולדת, לכן נתקשר אליך גם מחר.
מירי רגב: אנחנו מברכים את חזרתה של היועצת המשפטית לוועדה, ורד, ברוך בואך, לאחר היעדרות ממושכת מהכנסת, היא הייתה בשליחות המדינה יחד עם בעלה וחזרה לעשות שליחות פה ביחד איתנו.
מירי רגב: בדיון היום ביקשתי לדון בשלושה נושאים מאוד מאוד ברורים.
מירי רגב: אתמול דיברתי עם גדעון סער, שר הפנים, לא הספקתי למצות איתו את הדיון, הוא הבטיח לי שיתקשר הבוקר, לא הצלחנו לדבר, אני אדבר איתו במהלך היום, בהתאם לסיכומים שיהיו פה.
מירי רגב: אני מתארת לעצמי שגם נציג משרד הפנים שנמצא פה, בוודאי כבר דיבר איתו.
מירי רגב: אז יש כאן בעצם שלושה נושאים שאני מבקשת להעלות אותם.
מירי רגב: האחד, אני רוצה שביולי-אוגוסט לא יגבו כסף לחופים.
מירי רגב: כניסה חופשית לחופים, בדיוק כמו שהחוף מאפשר למתקנים וכדומה, אז אנחנו נדבר, אני רוצה שביולי, אוגוסט, ספטמבר, הציבור לא ישלם עבור החופים.
מירי רגב: אחר כך על ההמשך נדבר.
מירי רגב: תמר זנדברג אמורה לרכז יחד עם הגופים הנוספים, צלול, אדם טבע ודין, ודוד אזולאי, שהוא חבר יחד איתה, הצעת חוק בעניין הזה.
מירי רגב: זה מה שאני רוצה.
מירי רגב: קודם כל, יולי, אוגוסט, ספטמבר, שאזרחי המדינה שהולכים ברגל לחופי הים, לא ישלמו על הכניסה.
מירי רגב: דרך אגב, כך זה על פי חוק הסדרת מקומות רחצה.
מירי רגב: ואני מבקשת לשמוע את חוות דעת משרד הפנים.
מירי רגב: הדבר השני, אני רוצה שיאריכו את שעות העבודה של המצילים ביולי, אוגוסט, ספטמבר, בדיוק כמו שעון הקיץ.
מירי רגב: הרי שר הפנים הביא את ההצעה הזאת בדחיפות לוועדת הפנים.
מירי רגב: אנחנו מתייחסים מאוד ברצינות לבקשות שר הפנים ועשינו עבודה מאוד מהירה פה בוועדה, למרות שהיו כאן הרבה מאוד הסתייגויות, אישרנו את שעון הקיץ, מהעובדה הפשוטה שאנחנו רוצים שיהיו יותר שעות אור למשפחה ושעות אור זה אומר שאנשים במדינה שלנו גם רוצים ללכת בקיץ לים, כשהם מסיימים את העבודה בשעה חמש-שש.
מירי רגב: ראיתם מה קרה רק עכשיו באזורים לא מוכרזים.
מירי רגב: כבר יש לנו חמישה הרוגים, רק בגלל שהם שחו באזורים לא מוכרזים.
מירי רגב: לכן אני רוצה להאריך את שעות העבודה של המצילים.
מירי רגב: גם פה אני מבקשת לקבל את עמדתו של משרד הפנים.
מירי רגב: אני בטוחה שהשר יתמוך בעמדה הזאת, כאחד שבא והגן והסביר למה חשוב להאריך את שעון הקיץ.
מירי רגב: דרך אגב, אני בעדו בעניין הזה, אני חושבת שזה היה נכון.
מירי רגב: והדבר השלישי, אני גם מבקשת את התייחסות משרד הפנים ואת השלטון המקומי, זה הזכיינים.
מירי רגב: מי מפקח על מחירי הארטיקים בקיוסקים?
מירי רגב: מי מפקח על המחירים של מי שיושב על חוף הים?
מירי רגב: למה אני, כשאני רוצה לבוא ולהזמין אייס קפה, שעולה 20 שקלים, צריכים להגיד לי 'לא, את יושבת פה בשעת השיא לכן את צריכה לשלם מינימום 30 שקלים'.
מירי רגב: זאת אומרת אני באה עם המשפחה שלי, לא מספיק ששילמתי כניסה, לא מספיק ששילמתי על כיסא - - -
<קריאה: לא מספיק שקיבלת כדור בעין.
מירי רגב: וחוק המטקות יעבור, אתה תראה, אני לא אקבל כדור בעין.
מירי רגב: האמת היא שאני רוצה שדב יקבל.
מירי רגב: לא, סתם, סתם, סתם.
דב חנין: אווירה אופטימית הבוקר, זה בגלל הקיץ.
מירי רגב: כן, זה בגלל הקיץ והים וזה שיש לי עוד זמן ללכת היום לים אחרי הדיונים, כשאני מסיימת פה היום.
דב חנין: אם אנחנו נצליח להאריך את שעות הרחצה, תוכלי אפילו עד השקיעה.
מירי רגב: בקבוק יין מותר לי להכניס לחוף?
מירי רגב: לא, כי זה זכוכית.
מירי רגב: וזה אלכוהול גם.
מירי רגב: לא, אבל חצי כוס מותר.
מירי רגב: אוקיי, אז גם הסוגיה של הזכיינים, מי בעצם מגביל את המחירים.
מירי רגב: לפני שאנחנו נעבור להתייחסויות.
מירי רגב: קודם כל חברי כנסת, נא להירשם, מי שרוצה לדבר.
מירי רגב: אז דב חנין ראשון, כרגיל.
מירי רגב: פיני, אתה מייצג את השלטון המקומי?
מירי רגב: אז כמובן אני אתן לך לדבר.
מירי רגב: וצלול, רשמתי כבר.
מירי רגב: ראיתי גם את הצעת החוק של אדם טבע ודין.
מירי רגב: נמצאים פה?
<אורלי אריאב: כן, עורכת דין אורלי אריאב.
מירי רגב: לפני כן אני רוצה לשמוע דווקא מציל, שהיה שנים בתחום ההצלה, מכיר מצוין את התחום הזה, שיאיר את עינינו.
מירי רגב: הוא גם חבר והוא גם איש מקצוע, אז מר שלום, בבקשה.
<דוד שלום: שלום דוד, לשעבר קבלן ומציל בגוש קטיף, ארבעה חופי הצלה.
<דוד שלום: זה פחות או יותר, כרגע אני לא עושה כלום.
מירי רגב: היית בפלמחים.
<דוד שלום: הייתי בפלמחים ארבע שנים, אחרי זה בתל אביב שנתיים, בגלל קביעות/לא קביעות השנה אני לא יכול לעבוד.
מירי רגב: בוא תגיד לי מה לדעתך אתה יכול להוסיף לנו לגבי שלושת הנושאים האלה, בעיקר לגבי הארכת שעות המצילים, כי אני יודעת שיש כאן בעיה עם המצילים, דור א', דור ב' משתכר בקושי משכורת מינימום וצריך לטפל בכלל בסוגיה הזאת, יכול להיות שנפתח את זה לדיון, לא בדיון הזה, אבל - - - למה אתה מסתכל עליי ככה?
<יחיעם השמשוני: אני יודע דברים אחרים, אבל זה בסדר, נדבר בהמשך .
<דוד שלום: בשנה שעברה, בגלל השעות, אולי ארבע או חמש תחנות הצלה בתל אביב נסגרו בגלל השעות האלה.
<דוד שלום: לפי דעתי, מה שאת אמרת זה נכון ובצדק, צריך להאריך לפי חוק את שעות העבודה, שזה יהיה במקום לשבוע, זה הרעיון שלי, שזה יהיה שנתי ולא עונתי.
<דוד שלום: זאת אומרת שאת כל השעות שעשינו, למשל 100 שעות בחודש, שיעשו את זה בחודשיים, יאריכו את זה לשנה.
מירי רגב: כי מה שקורה היום, שעות העבודה של המצילים, זה הולך לפי עונות?
<דוד שלום: לא, זה הולך פר שבוע, ואבי אפיה יודע את זה מצוין, בדיוק, אם אפשר שהוא יגיד את זה פה, זה עדיף, הוא יגיד את זה יותר מדויק.
<דוד שלום: להאריך את זה, במקום לשבוע, לעשות את זה שנתי, כי בין כה וכה אנחנו לא עובדים.
<דוד שלום: זה אחד.
מירי רגב: ואז מה זה אומר?
מירי רגב: זה אומר שהם ירכזו את עיקר העבודה שלהם ביולי, אוגוסט, ספטמבר, כי במילא בשאר החודשים כמעט ואין - - - תיכף נשמע גם את עמדתך, אבי.
<דוד שלום: בדיוק, ובעקבות זאת משרד הפנים או העיריות לא יעברו על החוק, כי לפי דעתי כולם עכשיו עוברים על החוק של השעות, שזה אומר במקום 40 שעות שבועיות הם עובדים 50 ומקבלים על זה תוספת כסף.
מירי רגב: בסדר, הם צריכים לקבל תוספת.
<דוד שלום: אז זה שמור לי ואשמור לך בכסף.
<דוד שלום: אם ישנו את החוק, זה לא יהיה.
<קריאה: למה עוברים על החוק?
<קריאה: איך עוברים על החוק?
מירי רגב: אוקיי, זו עמדתך.
מירי רגב: תאיר את עינינו, אבי.
<אבי אפיה: ברצוני להביע הערכה מאוד כנה לחבר, אבל החבר היה אחראי על מצילים, קבלן, לא יודע מה, אני אומר לכם, כמציל מהשטח, אני נותן עבודה כמה שמבקשים ממני בשביל להציל חיי אדם, ולא מעניין אותי חוק ולא מעניין אותי כלום, אני בשטח בשביל להציל אנשים.
<אבי אפיה: אין הרבה מצילים - - -
מירי רגב: כמה זמן אתה עובד?
מירי רגב: תן לי ממוצע - - -
<אבי אפיה: אני עובד 35 שנה - - -
מירי רגב: לא, ביום, כמה שעות אתה עובד ביום?
<אבי אפיה: אני עובד 11 ו-12 שעות ביום.
<אבי אפיה: אני מתחיל בשמונה גומר בשבע.
<אבי אפיה: ואם צריך אז לפעמים אני תקוע, כי אדם בדיוק התחיל לטבוע ואני לפעמים תקוע עד שמונה ולפעמים אני מוזנק מהבית ואני מגיע לחפש נעדרים, ולפעמים אני מוזנק על ידי זק"א, לאיתור נעדרים מתחת לפני המים.
מירי רגב: זאת אומרת אתה ורוב המצילים עובדים משמונה עד שבע?
<אבי אפיה: משבע עד שבע.
מירי רגב: זה כל המצילים?
<אבי אפיה: כל המצילים.
מירי רגב: כל המצילים עובדים משבע עד שבע.
<אבי אפיה: נכון.
מירי רגב: ואם אני רוצה להאריך ביולי-אוגוסט את עבודת המצילים?
<אבי אפיה: אין בעיה.
<קריאה: חוץ מתל אביב.
<קריאה: אני תיכף אתייחס לעניין של תל אביב.
מירי רגב: אז אתה אומר שאם אני רוצה להאריך את העבודה של המצילים על פי שעון הקיץ, עד השעה תשע בערב.
<אבי אפיה: עד השקיעה.
<אבי אפיה: אנחנו נוכל לתת מענה עד לשקיעה.
מירי רגב: מה זה אומר מבחינת נגזרת כספית?
<אבי אפיה: אני אמרתי ואני לא חוזר בי, אותו מצב שיש, מה שמשלמים היום, שימשיכו לשלם את אותה שעה.
<אבי אפיה: לא מבקש שום הטבות כתוצאה מזה, לא מבקש להתווכח על השעה הזאת, כלום.
<אבי אפיה: אנחנו נטו נבוא לעבודה וניתן עבודה ונציל ככל שאפשר.
מירי רגב: זאת אומרת אתה אומר שמבחינתך אתה והמצילים לא גורם מפריע, לעבוד משבע בבוקר עד שעת השקיעה ביולי-אוגוסט.
מירי רגב: לפחות יולי-אוגוסט, שאלה הימים, התקופה שיש חופשה וילדים בחופשה, משפחות בחופשה, ואתה אומר שהנגזרת של זה מבחינה תקציבית זה כלום?
מירי רגב: היא מה?
<אבי אפיה: אני לא מדבר על תקציב, אני לא מדבר על כלום.
<אבי אפיה: אני לא מדבר על כלום.
מירי רגב: אני שואלת אותך, כמה תוספת תקציבית יש לנו מזה?
<אבי אפיה: לא יודע, אני לא מבין בזה.
מירי רגב: התוספת התקציבית היא בעצם משבע בערב עד בוא נניח עשר בלילה?
מירי רגב: שלוש שעות ביום.
<אבי אפיה: לא, אי אפשר יהיה לתת - - -
<יחיעם השמשוני: אי אפשר לעבוד בלילה.
מירי רגב: עד תשע בלילה.
מירי רגב: עד השקיעה.
<יחיעם השמשוני: שקיעה זה לא תשע בלילה.
מירי רגב: שקיעה בשמונה וחצי, רבע לתשע.
<יחיעם השמשוני: אתם מדברים על שעתיים וחצי - - -
מירי רגב: חבר'ה, המנכ"ל, אתה כנראה ישן בלילה, השקיעה - - -
<יחיעם השמשוני: כל לילה אני ישן.
מירי רגב: לא, אתה ישן כנראה בשעות אחר הצהריים המוקדמות, השקיעה היא עד שמונה וחצי רבע לתשע.
<אבי אפיה: כן, אבל היום היא כבר יותר קצרה, היום כבר בשבע וחצי.
<אבי אפיה: תסתכלי על שעון שבת, אנחנו רואים ששעון שבת היום הוא בשבע ואם אנחנו מסתכלים על השקיעה, אז השקיעה הולכת בהתאם לזה.
מירי רגב: בסדר, בוא נניח עד שמונה וחצי.
מירי רגב: זאת אומרת הארכה של שעה וחצי לפחות של שעת המציל.
מירי רגב: זה נושא שצריך להתייחס אליו.
דוד צור: שאלת ביניים, יש גם חופים לא מעטים שאין בהם בכלל מצילים, כי חסרים או - - - שם טובעים הרבה.
מירי רגב: נכון, כל המקומות הלא מוכרזים - - -
תמר זנדברג: לא, אבל יש חופים מוכרזים שהתחנה סגורה, בגלל שאין מציל.
תמר זנדברג: חוף הילטון בתל אביב סגור מתחילת העונה.
<אבי אפיה: על זה רציתי - - - פה הייתה הערת ביניים ואני לא הספקתי להגיב.
<אבי אפיה: אני מדבר על כל החופים בארץ, למעט חוף תל אביב.
<אבי אפיה: חוף תל אביב.
<אבי אפיה: חוף תל אביב - - -
תמר זנדברג: חופי, יש הרבה חופים בתל אביב.
<אבי אפיה: בשבילי, כשאני מסתכל על כל הארץ, אז בשבילי זה חוף.
מירי רגב: מה קורה בתל אביב?
<אבי אפיה: בתל אביב יש מצב מסוים בין הנהלת העיר לבין המצילים שם.
<אבי אפיה: זה לא בסמכותי הנושא, נושא הארגון - - -
מירי רגב: שמה זה אומר?
<אבי אפיה: לא יודע מה קורה שם, יש סכסוך - - -
תמר זנדברג: רגע, שנייה, יש ארגון נפרד למצילים בתל אביב?
תמר זנדברג: הם מאוגדים בנפרד?
<אבי אפיה: נכון, כי זו רשות גדולה.
מירי רגב: אז מה אם הם רשות גדולה?
תמר זנדברג: והם לא מאורגנים איתך?
<אבי אפיה: לא.
מירי רגב: אבל בסוף יש משרד הפנים שאחראי על הכול.
תמר זנדברג: אתם מאורגנים בהסתדרות?
<אבי אפיה: אנחנו מאורגנים בהסתדרות.
תמר זנדברג: והם?
<אבי אפיה: הם גם מאורגנים בהסתדרות, אבל כגוף נפרד.
מירי רגב: אוקיי, הבנתי מה אתה אומר.
תמר זנדברג: יש פה מישהו מעיריית תל אביב?
תמר זנדברג: מצילים או הנהלה או מישהו?
מירי רגב: אני רוצה שתסביר לי ביניכם לבין המצילים בחופים בתל אביב.
דוד צור: כמה חופים מוכרזים לא מאוישים?
<יאיר מוהר: כרגע בשלב זה ארבעה.
מירי רגב: יש לנו כל כך הרבה חופים, שאנחנו יכולים לאפשר שארבעה לא יעבדו.
<יאיר מוהר: לא, היינו שמחים לאייש - - -
תמר זנדברג: החופים הכי פופולאריים, דרך אגב.
דוד צור: אין מצילים?
<יאיר מוהר: אין מספיק מצילים שאפשר להפנות לעבודה בעיריית תל אביב.
מירי רגב: מה זאת אומרת אין מספיק מצילים?
<יאיר מוהר: אין, אנחנו מפרסמים מודעות, פונים לכל אמצעי התקשורת ולא מגיעים מצילים לעבודה.
מירי רגב: מה, יש מחסור במצילים?
מירי רגב: מי פה מארגון המצילים?
מירי רגב: אין פה אף אחד מארגון המצילים?
דוד צור: נאמר לנו שזה בגלל סכסוך.
דב חנין: איזה תנאים אתם מציעים?
דב חנין: דור ב', דור ג', דור ד'?
<קריאה: על פי חוקי המדינה.
דב חנין: על פי חוקי המדינה, שזה דור ה'.
<אבי אפיה: שזה דווקא דור ב'.
<אבי אפיה: אבל אני מניח שזה יגיע גם לדור ג' ו-ד' ו-ה', זה רק עניין של זמן.
דב חנין: בסוף לא יהיה אף מציל בכלל.
תמר זנדברג: עובדי עירייה זו העסקה ישירה?
<יאיר מוהר: הם נקלטים בעונת הרחצה כעובדי עירייה.
תמר זנדברג: מה זה בעונת הרחצה?
תמר זנדברג: לכמה זמן?
מירי רגב: ליולי, אוגוסט, ספטמבר.
<יאיר מוהר: הם עונתיים.
דוד צור: וכל פעם מחדש מפטרים אותם?
<יאיר מוהר: כן.
מירי רגב: מה זה עובד קבלן?
<יאיר מוהר: זה לא קבלן.
<יאיר מוהר: זה עובד עירייה.
מירי רגב: לא משנה, זה עובד עירייה שמפטר אותו ומחזיר אותו.
<דוד שלום: אני אתן לכם דוגמה, אני כרגע לא עובד, עבדתי בתל אביב.
<יאיר מוהר: מדובר על עובדים עונתיים.
תמר זנדברג: בסדר, אבל אבי, אתה יכול להסביר מה ההבדל בין - - - למשל אני רוצה לשלוח עכשיו את חבר שלי להיות מציל, באיזה תנאים הוא יעבוד לעומת - - -
<אבי אפיה: כולם עובדים על פי הסכם קיבוצי ארצי, התנאים הם בסדר, אבל הם צריכים - - -
תמר זנדברג: כמה חודשים בשנה?
<אבי אפיה: אני אגיד.
<אבי אפיה: אנחנו עובדים שישה חודשים בשנה, בתל אביב עובדים 11 חודשים בשנה.
<אבי אפיה: המצילים שישנם בתל אביב הם שלושה דורות, הם דור אחד שקוראים לו דור מיתר, זה המבוגרים מביניהם, דור א' שלהם זה דור, כמו שכל המצילים בארץ, ודור ב', גם כל המצילים בארץ.
<אבי אפיה: החתך הוא כזה - - -
תמר זנדברג: מה ההבדל בין א' ל-ב'?
<אבי אפיה: המצילים שבדור א' עובדים בערך משהו כמו שבעה חודשים, המצילים דור ב' עובדים שישה חודשים ומופסקת להם העבודה, לרוב שהם לא קבועים, כי אין צורך בכל כך הרבה מצילים שיהיו בסד"כ החורפי.
מירי רגב: אבל בקיץ יש צורך והוא - - -
<אבי אפיה: כן, ולכן מאיישים תחנות הצלה במצילים זמניים, בדרך כלל, ואחרי עונה או שתיים מפסיקים את העסקתם.
<אבי אפיה: זאת התוצאה שאין ריבוי מצילים בשטח, המשכורות של דור ב' נמוכות יחסית לדור א', התנאים השתנו כתוצאה מזה שהאוצר לחץ יותר מדי ואז התנאים ירדו והתנאים ירדו בצורה כזאת שהמצילים עובדים שישה חודשים, אין להם העסקה בחורף למרביתם, הם הופכים להיות זמניים לאורך זמן, מפוטרים וחוזרים, אז יש כאלה שלא נשארים במערכת.
<אבי אפיה: אנחנו מאבדים מצילים מקצועיים, טובים ולאט לאט אנחנו נהיה בבעיה מאוד רצינית, כי גם השכר הוא לא הכי הולם ועל זה אני מקווה שבשנה הבאה תהיה ההתחלה הזאת, אני מציע לוועדה הזו להתערב בכך, כי בשנת 2014, באפריל 2014, אמורה להיות פתיחת הסכם המצילים ואני מציע שמעכשיו נשב לדבר על זה עם האוצר, שבאפריל הבא לא תהיה לנו בעיה.
<אבי אפיה: אני קורא לכולם לשבת ולהתכנס ולהגיע ל-2014 עם הסכם כתוב וסגור.
תמר זנדברג: יש עוד מקומות בארץ שיש בעיה עם המצילים?
מירי רגב: תמר, שנייה רגע, אני אתן לך לדבר.
מירי רגב: דב, אתה רוצה לדבר לפני ההתייחסות של משרד הפנים או אחרי?
דב חנין: לא, אם הם רוצים להתייחס אז אחרי.
מירי רגב: אני רוצה שהם יתייחסו לדברים ואחר כך - - -
<אשר גרנר: ברשותך, מנהל האגף לרישוי עסקים ואתרי רחצה.
<אשר גרנר: ברשותך הייתי שמח, לפני שאני אתייחס, יש פה נציגים של רשויות מקומיות שמכירים את הנושא וחשוב לי לשמוע אותם לפני שאני אתייחס, אז אם אפשר שגם נשמע את הרצליה, גם את לופו מחיפה, גם את איגוד ערים כנרת, שנמצאים פה, דנה, וכמובן אני רוצה לשמוע את מטה אשר, את ראש המועצה של מטה אשר, שגם כתב אלייך מכתב אישי לצורך העניין, וגם לחברי הכנסת.
<אשר גרנר: אז אני חושב שמאוד חשוב, לפני שאני אתייחס, ברשותך.
מירי רגב: טוב, בבקשה.
מירי רגב: אז בואו נתחיל עם חיפה.
<יעקב לופו: אני מציע, לפני שקובעים תוספת של שעה נוספת, שעתיים, שלוש נוספות, לבדוק את היכולת, אם ניתן חוקית לשלם את זה.
<יעקב לופו: ממה שאני יודע, אצלי בחיפה רוב המצילים הם ותיקים, רובם מגיעים לגג השכר, קרי 82.5% שכר מנכ"ל - - -
מירי רגב: משבע עד שבע?
<יעקב לופו: משבע עד שש אצלנו.
מירי רגב: משבע עד שש?
מירי רגב: בארבע אצלכם בחיפה נוסעים לתל אביב?
<יעקב לופו: עד שש, אמרתי.
מירי רגב: עד שש, משש נוסעים לתל אביב, כי יש עוד אור.
מירי רגב: זו עיר קולטת עלייה, חיפה.
<יעקב לופו: אני לא בטוח, אני מציע לכם שוב פעם, לפני שאתם קובעים, לבדוק את אפשרות היכולת לשלם למצמילים האלה, כי אתם תחליטו, אנחנו נשלם והמצילים לא יקבלו את הכסף - - -
מירי רגב: למה שהם לא יקבלו את הכסף?