GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דפני ליף: וכאן באמת יש שאלה בנוגע לאיזון, הסכנה כאן היא שחיקת מעמד בדמוקרטיה במדינת ישראל בגלל שברגע שיש חוסר אמון כל כך משווע, וזה למה הפניתי לתגובות של רוב חברי הכנסת שיושבים בוועדה הזו, טמונה בה סכנה.
<דפני ליף: וכאשר ילד בן 10 מתחנך לראות ששוטר לא מקבל עונש, הוא מקבל קידום על התנהלות מסוג זה, הסכנה היא אדירה בנוגע לסוג החינוך שהוא מקבל מבית, מהרחוב ומהשכונה שלו ולא רק מבית הספר.
<דפני ליף: תודה.
זבולון כלפה: סליחה, מי זה עושה את הרעשים שם?
זבולון כלפה: יש פה מישהו שרוצה לצאת נראה לי.
זבולון כלפה: חבר הכנסת דוד אזולאי.
דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני יושב כאן ומאזין, אני חייב להגיד שתמיד ניהלתי את הדיונים האלה כיושב-ראש, אני יושב מול אנשי המשטרה ואני חייב להגיד: לבי לבי עליכם.
דוד אזולאי: אולי זה לא נשמע לכם רציני אבל זה כואב לי, כואב לי כי אני חושב שאין לנו – איך אומרים פה חברי מהמשטרה?
דוד אזולאי: אמרו את זה הרבה פעמים ואני אשתמש בזה – אין לנו משטרה אחרת.
דוד אזולאי: רק אתם.
דוד אזולאי: אנחנו צריכים לשמור על המשטרה.
דוד אזולאי: אבל אני חושב שבראש ובראשונה המשטרה צריכה לשמור על עצמה.
דוד אזולאי: כשאנחנו מסתכלים על התמונות האלה אלה תמונות ששוות אלף עדים.
דוד אזולאי: כל תמונה כזאת מדברת בעד עצמה.
דוד אזולאי: להסתכל ולראות.
דוד אזולאי: לצערי הרב היו כאן הרבה דיונים בנושא של אלימות שוטרים, שימוש בכוח לא סביר כלשון השוטרים, ואני לא זכיתי אפילו פעם אחת שיבואו אנשי המשטרה ויגידו: אתם צודקים, טעינו, נתקן, לא נחזור על השגיאות האלה.
דוד אזולאי: לא זכיתי לכך, למה?
דוד אזולאי: אולי זאת מדיניות של המשטרה.
דוד אזולאי: ואני אומר לכם, אני מכבד את האנשים שיושבים כאן אבל אני חושב שהם לא הכתובת, הם לא הכותבת לדברים האלה.
דוד אזולאי: אני חושב שבדיון כזה מן הראוי שהמפכ"ל ישב והוא ישמע את הדברים והוא יגיב לדברים והוא יקבע את המדיניות והוא יגיד מה שצריך.
דוד אזולאי: מה אני הייתי מצפה מדיון כזה: דבר ראשון, צריך להיות מסר למשטרה של חשבון נפש.
דוד אזולאי: כאשר כאן מגישים הצעה בנושא של אלימות המשטרה ממגוון הקשת הפוליטית של הבית, ימין ושמאל, ערבים ויהודים, דתיים ולא דתיים, כולם, בנושא הזה, זה משהו שצריך להגיד דרשני.
דוד אזולאי: ואתם, אתם המשטרה – ואני אומר לא אתם, הממונים עליכם, עם כל הכבוד, אתם לא יכולים לקבל את ההחלטות האלה, הממונים עליכם צריכים לעשות בדק בית וחשבון נפש.
דוד אזולאי: כאשר מדובר באלימות שוטרים אנחנו רוצים להאמין במשטרה, אנחנו רוצים לתת קרדיט למשטרה, אנחנו רוצים שהמשטרה תהיה הגורם ששומר עלי כאזרח.
דוד אזולאי: לצערי הרב זה לא ככה.
דוד אזולאי: לכן אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, אחד הדברים שהייתי מבקש ממך הוא לפנות לשר לביטחון פנים, לפנות למפכ"ל, ולדרוש מהם להציג כאן תוכנית בפני הוועדה איך מונעים אלימות של שוטרים, אחרת, רבותי, אנחנו הולכים לאבד את הגבולות.
דוד אזולאי: אנחנו צריכים לזכור דבר אחד: הדמוקרטיה מאפשרת לנו להפגין ותפקידה של המשטרה לשמור על הדמוקרטיה.
דוד אזולאי: אם אנחנו לא נדע איפה הגבולות אנחנו בסוף הדרך.
דוד אזולאי: הזכיר כאן חברי את סוריה, אני לא רוצה אפילו לחשוב בכיוון הזה.
דוד אזולאי: המשטרה היא גורם אחראי שהתפקיד שלה למצוא את האיזון, ואם אנחנו רואים את התמונות האלה ואחרי שנאמר פה על תיאום, תכנון מעמיק, הערכת מצב, אז אחרי כל הדברים האלה יש אלימות, רבותי, יש לנו סיבה לא לישון בלילה ולדאוג.
דוד אזולאי: ולכן, אני חוזר ופונה אליך, אדוני היושב-ראש, ובזה אני מסכם, לדרוש מהשר לביטחון פנים, מהמפכ"ל, להציג תוכנית חינוך נגד אלימות שוטרים, להציג אותה בוועדה שגם אנחנו נוכל להגיב עליה.
זבולון כלפה: אסתי סגל שמבקשת להציג מצגת, 3 דקות.
<אסתר סגל: אני מקווה שנעבור את זה מהר.
<אסתר סגל: אם אנחנו מדברים על עשבים שוטים אז בואו נראה כמה מהעשבים השוטים.
<אסתר סגל: אני רוצה להגיד משהו לפני זה, סיפר לי חבר שהוא היה צריך להיות מאלה שפינו בגוש קטיף, הם קיבלו שם הוראה לא להפעיל כוח, השוטרים, החיילים והיס"מ קיבלו הוראה לא להפעיל כוח כי אמרו להם שכשיש כוחות כל כך גדולים לא צריך כוח, המפגינים או האנשים מבינים את הרעיון.
<אסתר סגל: זאת אומרת, בואו נראה כאן שכל שני מפגינים של המחאה נפגשים באיזשהו מקום, מיד יש לידם 3 ניידות.
<אסתר סגל: הנה, איך לא מפעילים כוח.
<אסתר סגל: אז בואו נראה קצת.
<אסתר סגל: אנחנו מתחילים בחברת הכנסת שלא נמצאת כאן, סתיו שפיר, שנעצרת בזמן פינוי מאהל התקווה.
<אסתר סגל: היה לא צו הרחקה מהמאהל, היא לא היתה בתוך המאהל אבל היא כמובן נגררה לתוך הניידת.
<אסתר סגל: מכאן, אחרי הפינוי, בערב, היה כעס מאוד גדול, הגיעו הרבה פעילים לרחבת העירייה כדי להפגין.
<אסתר סגל: 11 עצורים היו, זה נראה ככה.
<אסתר סגל: זה יגאל רמבם, כאן הוא נפצע ואנחנו נראה אותו אזוק בבית החולים.
<אסתר סגל: זה היה אגב יום ההולדת שלו, בבית חולים.
<רגב קונטס: אחרי שעיכבו אותו 3 שעות מלהגיע לבית חולים.
<אסתר סגל: יש שני שוטרים לידו ששומרים.
גבי לסקי: דרך אגב, אסור על פי חוק.
זבולון כלפה: סליחה, אי אפשר כמה דוברים בבת אחת, היא מספיק מייצגת אתכם טוב.
<אסתר סגל: יש לנו כאן סרטון אבל אני אחסוך מכם את המראות הקשים ונתקדם.
<אסתר סגל: מכאן מתחיל חורף של עימותים קשים וקטנים עם המשטרה אבל נקודת המפנה היא בתחילת הקיץ.
<אסתר סגל: אבל לפני זה אנחנו נראה – תראו למשל איך נראה פינוי מאהל כיכר רבין, למה צריך לגרור ככה את הבחורה?
<אסתר סגל: למה לא.
<אסתר סגל: נאוה לוי זקין ששברו לה צלע בדבר הזה שאתם רואים כאן, אלימה מאוד.
<אסתר סגל: הלאה, בואו נסתכל של שוטרים בבגדים אזרחיים, ככה זה נראה, ככה ברוטשילד תופסים בן אדם ומכסחים אותו.
<מרטין קיאל: כתב האישום נמחק,
<אסף אבן חן: נמחק בהחלטת שופט.
זבולון כלפה: שניה, שניה.
זבולון כלפה: אתם מפריעים לחברתכם לדבר.
<אסתר סגל: ככה נראה העניין.
<אסתר סגל: ועכשיו אנחנו מגיעים לקטע שראינו קודם את דפני, היא הקימה אוהל בשדרות רוטשילד, היה יום שישי בצהרים, היה נורא נורא נחמד.
<אסתר סגל: שימו לב איך זה נראה.
<אסתר סגל: ככה זה התחיל, כן, התחילו להגיע אנשים, שימו לב, ככה זה נראה.
<אסתר סגל: יש לנו עוד המון תמונות שהם מחלקים פרחים לשוטרים אבל זה הגיע לזה, כמובן, וכאן יש עדות של אייל עופר, שמעולם לא היה רגשן במיוחד אבל הוא מתאר איך זה היה.
<אסתר סגל: לטענת המשטרה דפני תקפה שוטר.
<קריאה: 4 שוטרים.
זבולון כלפה: הלאה.
<אסתר סגל: בבקשה, דפני, הנה, אנחנו רואים את כל האירועים האלה.
<אסתר סגל: אבל דפני לא היתה היחדה כמובן כי שאר האנשים נתקפו גם הם.
<אסתר סגל: שימו לה איך זה נראה, תומר שרון, תומש, השחקן, תראו אותו, הנה, ככה זה נראה.
<אסתר סגל: חבל שענת הופמן לא נמצאת כאן, השיטה של או בגרון או היד מאחורי הגב מאוד חביבה על המשטרה.
<אסתר סגל: כך זה ממשיך, הנה, בבקשה.
<אסתר סגל: ואז איליאן מרשק מתעד את האירוע, זה מה שקורה לו.
<אסתר סגל: עכשיו אנחנו יכולים לראות כאן סרטון אבל אני מניחה שאין לנו את הזמן.
זבולון כלפה: לא, אין לנו את הזמן לזה כרגע.
זבולון כלפה: יש לנו עוד מספר דוברים וצריכים לסיים עוד מעט.
<אסתר סגל: ברק לוי נקרא ככה, ככה הוא נראה אחרי זה, זה היה הערב.
<אסתר סגל: ואם תסתכלו טוב אתם תראו את שלום צנעני שמחזיקים אותו אבל את היד של השוטר שנכנסת לו בדיוק בלחי, שם מצד ימין, זה שמאחוריו, הבוקס בפרצוף, וכתוצאה מזה היתה הפגנה ספונטנית.
<אסתר סגל: הנה דפני הולכת, תראו את היד של הבחורה שלידה, זו התוצאה של העדינות של העשבים השוטים במשטרה וככה זה נראה ברחבת העירייה, אבל תוך זמן קצר מאוד זה הפך להיות דבר כזה.
<אסתר סגל: את לירון אחדות שאנחנו רואים כאן מצד שמאל תכף אנחנו נראה מלווה בשוטר.
<אסתר סגל: היא עשתה מזה צחוק אבל היא נגררה.
<אסתר סגל: זה ככה נראה מצחיק אך היא נגררה על-ידי השוטר.
זבולון כלפה: אסתי.
<אסתר סגל: לא, יש לזה המשך וזה חשוב כדי שאתם תראו כי יש - - -
<קריאה: תבינו על מה אתם מדברים.
<אסתר סגל: שימו לב לבחורה הזאת ותראו מה שהשוטר עושה.
<אסתר סגל: הלאה, תסתכלו על הבחורה הזאת, תסתכלו גם איך הבחורות האלה נראות, כך שזה ברור לכם שהן לא באו לתקוף שוטרים עם בגדים כאלה.
<אסתר סגל: תסתכלו על הדבר הזה.
<אסתר סגל: הלאה.
<אסתר סגל: אם אנחנו מדברים על עשבים שוטים, בבקשה, תכירו את אוחיון, מפקד מרחב - - -
זבולון כלפה: טוב.
<אסתר סגל: לא, לא טוב, בכלל לא טוב.
<אסתר סגל: לא, לא, אתם חייבים לראות את זה כי זה דבר שמתמשך.
זבולון כלפה: סליחה, אני קובע פה את סדר היום ולא את.
<אסתר סגל: נכון.
זבולון כלפה: סיכמנו על 3 דקות, קיבלת כבר למעלה מ-5 דקות.
<אסתר סגל: תן לי עוד שניה כי אני רוצה להראות איך שזה מתמשך.
זבולון כלפה: בבקשה לסיים.
<אסתר סגל: יוסי שפרלינג, בבקשה, אם אנחנו מדברים על מח"ש שחוקר, יוסי שפרלינג כמובן לא קיבל שום דבר.
<שיר נוסצקי: למה הוא לא קיבל?
<שיר נוסצקי: דיברתם על המקרה הזה?
<אסתר סגל: דפני, אחרי הדבר הזה, מה שהיא קיבלה זה כתב אישום והוזמנה לשימוע בבית המשפט.
<אסתר סגל: הלאה, בואו נראה.
אורית סטרוק: שדפני תבוא ביום שלישי הבא לוועדת חוקה והיא תבין למה.
<אסתר סגל: רגע.
<אסתר סגל: כל זה צריך היה להיות בוועדת חוקה.
אורי מקלב: זה מונע ממנה את הדרך לכנסת, נכון?
אורי מקלב: זה מנע ממך את הדרך לכנסת?
<אסתר סגל: שניה, אני רוצה רגע להמשיך.
אורית סטרוק: כן, שהיא תבוא ביום שלישי הבא לוועדת חוקה לדיון על נוהל אישור שפיטה והיא תבין איך זה עובד.
<אסתר סגל: חברת הכנסת סטרוק, שניה, תני לי רק לגמור להעביר את זה.
זבולון כלפה: חברים, סליחה.
זבולון כלפה: אסתי, לסיים.
<אסתר סגל: אני רוצה שתראו, יש כאן משהו מאוד משמעותי, לא מדובר כאן רק במכות, מדובר כאן במעקבים אחרי פעילי המחאה, צלמים משטרתיים שמצלמים סמויים פרובוקטורים.
<אסתר סגל: שימו לב עכשיו, הנה כאן למשל צילמנו את הסמוי הזה, הנה הסמויים.
<אסתר סגל: אך אתם לא מכירים את הרכב הזה, מה פתאום הרכב הצבאי הזה עושה כאן?
<אסתר סגל: מה הוא עושה בהפגנות של המחאה?
<אסתר סגל: תכירו, זה צריך לעקוב אחרי ההפגנות של המחאה.
<אסתר סגל: מה לצבא יש בהפגנות אזרחיות?
<מרטין קיאל: צריך לזכור שאלה אזרחים שבאו להפגין ולא עשו אף עבירה, עוקבים אחריהם עם מצלמה - - -
זבולון כלפה: אסתי, תודה רבה.
<אסתר סגל: יש כאן מעבר - - -
זבולון כלפה: אסתי, אסתי, תודה רבה.
זבולון כלפה: קיבלת מספיק.
<דוד דהאן: יש לי הצעות לפתרון, יש לי הצעות.
זבולון כלפה: לא, אין שום הצעות כרגע.
זבולון כלפה: חבר הכנסת מקלב, 3 דקות בבקשה.
אורי מקלב: אני רק רוצה להזכיר ולומר שוב שזה שאנחנו נמצאים כאן מכל חלקי הבית בישיבה הזאת זה לא דבר שמובן מאליו, זה לא קורה כל יום שיש לנו את אנשים האלה, כולם, שיש לנו אחדות דעים.
אורי מקלב: ומה שמפריע לי מכל מה שדובר כאן, מכל הדיבורים, מכל המראות שראינו פה, זה דווקא המשפט שחוזר על עצמו, כולל מהשר ועד מפכ"ל וממ"ז וגם היום קצינים בכירים שאני מאוד מאוד מעריך אותם באופן אישי, זה הדבר הזה שזה שכולם באים בטענות סימן שאנחנו בסדר.
אורי מקלב: זאת אמירה שהיא - - -
זבולון כלפה: על זה דיברנו, עמדנו על זה מקודם.
אורי מקלב: אבל זה בדברים שלי.
אורי מקלב: זאת אמירה שחוזרת על עצמה כל הזמן והיא זאת שלא נותנת לנו לצאת מהמצב הזה שבו אנחנו נמצאים, בזה הם מכסים גם על המצפון שלהם אבל ודאי על הדיבור הציבורי.
אורי מקלב: דרך אגב, עשינו פעם סטטיסטיקה, עוד בקדנציה הקודמת, רוב השאילתות לשר לביטחון פנים היו על אלימות משטרה בהפגנות או במצבים כאלה ואחרים ובכולן התשובה גם כן אותו דבר, אנחנו יודעים מראש את התשובה שהשר לביטחון פנים מקבל מהמשטרה, שהקשר בינם לבין המציאות הוא מקרי ביותר.
אורי מקלב: על עובדות ממש ממשיות, שאנשים שהיו שם יודעים, 10,000 איש יודעים, 5,000 יודעים אחרת והוא יגיד לך: לא, לא עצרנו 10,000 איש בדרך לכותל למשך 40 דקות, עצרנו אותם 7 דקות מדויק.
אורי מקלב: גם זה לא היה.
אורי מקלב: אבל מה לעשות, יש אמירה אחת.
אורי מקלב: איך השר לביטחון פנים אומר לי?
אורי מקלב: אתה היית שם?
אורי מקלב: גם לא היית שם, ואפשר לחשוב שהשר לביטחון פנים כן היה שם שמה שהוא עונה לי זה בתור אחד שהיה שם ומדד בדיוק את הדקות.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, זה לא רק נגמר באלימות משטרה, זה ממשיך במעצרי שווא, בתיאום עדויות של שוטרים, זה נמצא בענישה קולקטיבית, אלימות נגד עצורים והשפלת עצורים.
אורי מקלב: אני גם מייצג את הציבור החרדי, בשונה אולי מציבורים אחרים לא רק שהוא מוכה כפליים, הוא גם לא יכול לתעד הרבה דברים ואין רתיעה ממנו בגלל שאולי זה נעשה בשבת והוא לא מחזיק אמצעים, אין לו גם את האמצעים, אין לו גם ארגוני זכויות אדם שעומדים לצדו ויודעים להגן עליו בעניין הזה, ולא רק זה, רוב רובם של העצורים הם הולכי רגל תמימים שבכלל לא קשורים להפגנות.
אורי מקלב: בשונה מהפגנות של גופים אחרים – ואני כל הזמן מתריע ואומר: אנחנו באחדות על האלימות שיש, אנחנו קוראים למשטרה לשמוע את הדברים האלה – בשונה מהם, ההפגנות נמצאות גם באזור אוכלוסייה.
אורי מקלב: זה לא שבאים לכיכר כזו או כיכר אחרת, זה מקום המגורים של אותו נער שנעצר במעצר שווא, הוא ירד מהבית שלו, ליד מקום הלימודים שלו, וכן הלאה וכן הלאה.
אורי מקלב: אני מלווה את זה הרבה, אני לא יודע אם כמו אורית סטרוק אבל גם.
אורית סטרוק: אורי מקלב צודק, הציבור החרדי הוא הציבור הכי מוכה, הכי מוכה.
זבולון כלפה: אורית, תודה.
אורי מקלב: התמונות שלנו, שאנחנו לא נביא מהארכיון שלנו זה הרבה הרבה יותר, אבל אני מזדהה מאוד עם התנועות האלה.
אורי מקלב: בנושא הזה לבוא ולהגיד: עשבים שוטים, או לבוא להגיד שזה חלק מהשוטרים, רבותי, זה שאתם עומדים ומגנים על זה זה גם ממשיך לתת לגיטימציה.
אורי מקלב: אני מוכן לקבל שזה לא כל השוטרים, אני מוכן אולי לקבל שזה חלק, נניח.
אורי מקלב: אבל אתם נותנים בלגיטימציה שלכם, בציניות של התשובות שלכם, בהתנכרות לכל התלונות האלה, אתם נותנים גם לעשבים האלה לגדול פרא מכיוון שאחד, מה יעשה הנער ולא יחטא.
אורי מקלב: כל מי שיש לו יצר, ולא משנה מה הסיבה שאותו אחד מכה שוטר, גם אם - - -
זבולון כלפה: חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: עכשיו יש לי הצעה.
אורי מקלב: הרי זו לא פעם ראשונה שאנחנו יושבים, לא בוועדה הזאת ולא במליאה.
אורי מקלב: אני מקווה שאולי זו תהיה פעם אחרונה אבל לקראת משהו אחר וזאת ההצעה שלי: אם כנים דברי המשטרה ודברי המפכ"ל – ואני לא מאשים פה את השוטרים האלה, הם נשלחו, אולי הכי קרובים לירושלים, הכי קרובים לכנסת, לא רצו להטריד שוטרים ממחוזות אחרים וזה לא דבר אישי.
אורי מקלב: אם כנים דבריה של המשטרה שהם באמת לא מוכנים, הם נגד הדברים האלה – הם קודם כל אומרים שזה לא קיים, ואם קיים זו תופעה שצריך להוציא אותה מהשורש – אני מציע שהמשטרה בעצמה על ידי מח"ש תשלח להפגנות יחידה שתהיה מיומנת לכך ותהיה מוזמנת לכך שהיא תעקוב.
אורי מקלב: אני מציע שמח"ש לא יבוא כמו המשטרה אחרי האירוע אלא מח"ש יבואו לפני האירוע.
אורי מקלב: אני רוצה את מח"ש בתוך ההפגנות.
<אסף אבן חן: קיימת.
<דוד דהאן: הוא אומר שיש דבר כזה, הוא אומר שיש.
זבולון כלפה: אתה לא היית בשלב הזה, חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: מח"ש נמצא פה, אני שמעתי את הדברים, אני שמעתי, אני הייתי פה.
<שיר נוסצקי: שגם הם יפחדו, שלא רק אנחנו נפחד.
<שיר נוסצקי: שגם הם יחשבו - - -
זבולון כלפה: סליחה, לא זכור לי שנתתי לך זכות דיבור.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לקבל הצעת החלטה פה שקוראת למפכ"ל המשטרה - - -
זבולון כלפה: חבר הכנסת מקלב, תודה.
זבולון כלפה: אוקיי, הבנו.
אורי מקלב: דברי הסיכום ממש.
אורי מקלב: קוראים למפכ"ל המשטרה להקים יחידה מיוחדת, אני הייתי אומר יחידה חוץ-משטרתית בכלל, אבל אם אתה לא מסכים ליחידה חוץ-משטרתית מינימום - - -
דוד צור: אז זה שרת המשפטים.
אורי מקלב: אני גם אפנה לשרת המשפטים אבל אני קורא עכשיו לשר לביטחון פנים בפניה וגם למפכ"ל המשטרה שזה יבוא מצדם, לתת ליחידה שיש לה את המיומנות המקצועית לכך, כמו מח"ש.
אורי מקלב: לא לבוא לקבל עדויות ולהגיד האם לא והאם כן.
אורי מקלב: נמצאים בכל הפגנה, במיוחד בהפגנות שאנחנו יודעים מראש שהן הפגנות רגישות, יעמוד שם צוות שהוא סמוי וגלוי שהוא באמת יתעד את כל מה שקורה.
אורי מקלב: זה הדבר היחיד לדעתי שאולי יעשה סדר בדבר הזה.
זבולון כלפה: חבר הכנסת אילן גילאון.
תמר זנדברג: לא בשביל לפגוע באילן, שהוא ידבר, אבל ממש חשוב שכרמן אלמקייס שנמצאת פה והוטרדה מינית והגיעה לכאן על קביים תגיד שתי מילים.
זבולון כלפה: תמר, תמר.
זבולון כלפה: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: מיותר לציין שאנחנו רוצים טיפול מידי בעניין של כרמן, אני גם פניתי בנושא הזה למפכ"ל.
אילן גילאון: תראו, חברים, אני אשתדל באמת את 3 הדקות לעשות בצורה רזה, לא מתלהמת ואפילו לא מתלהבת, למרות שקצת בא לי אבל אני יודע שסדר היוצרות כאן, חברים במשטרה, שעכשיו אנחנו המשטרה ואתם המפגינים פחות או יותר, אני יכול לעשות את זה כאותו הדבר שאני מלין עליו, לכן אני לא רוצה, לכן אני רוצה לדבר בצורה לא מתלהמת.
אילן גילאון: ואני לא מסכים שהמשטרה הישראלית היא משטרה סורית, ההשוואה הזאת היא בלתי נסבלת.
אילן גילאון: יחד עם זאת צריך להבין, אין מוצאי שבת או אין אירוע אחד שאני לא מקבל קריאות ממפגינים הביתה על שימוש מופרז בכוח.
אילן גילאון: אם זה היה פעם אחת הייתי אומר עשבים שוטים, פעם שניה הייתי אומר אולי התופעה רווחת, פעם שלישית אני חושב שיש בזה פשוט אובדן רסן.
מיכל רוזין: שיטה.
אילן גילאון: לא שיטה.
אילן גילאון: אין לכם שליטה.
אילן גילאון: לא למפגינים אין שליטה באנשים, למשטרה אין שליטה באנשיה.
אילן גילאון: אני לא יכול להתלונן שאף פעם לא קרה שלא פניתי למפקד המחוז – וככה נגמר הריטואל תמיד – ובסופו של דבר הוא מתערב ויכול להיות שהדברים האלה נפתרים, לא פעם הם גם לא נפתרים.
אילן גילאון: פעם אחת אחרי חקירה מוקדמת יותר, כאילו שהמפגינים החברתיים הם פצצה מתקתקת, צריכים לראות מראש מה הולך לקרות, שאולי ויקי וענונו שמה בביתה לפידים שאמורים היו לשרוף את הר הבית בערב חס וחלילה, ערבתי את שר המשטרה בעצמו, הייתי עד לכך איך קצין חוקר עובד על שר המשטרה שלו.
אילן גילאון: ולכן הבעיה היא הרבה יותר חמורה משיטה, הבעיה היא של אבדן שליטה.
אילן גילאון: אני מקבל שהאיזון הנכון הוא האיזון בין זכות הציבור להפגין לבין שמירת הסדר הציבורי, אין לי כל בעיה עם זה אבל המידתיות היא הנושא המרכזי.
אילן גילאון: הבעיה השנייה היא סדר עדיפויות לקוי.
אילן גילאון: חברות וחברים במשטרה, התאהבתם יותר מדי במחאה.
אילן גילאון: אם אתם כל כך אוהבים את המחאה צאו להפגנות.
אילן גילאון: אין שום בעיה וזה בצדק.
אילן גילאון: זה פשוט נכון, אני לא צוחק, ההפגנות האלה הם חלק גם מעניינכם, אתם נמצאים בדיוק באותה קבוצה שצריכה את ההפגנות הללו.
אילן גילאון: אבל כאשר הטיפול שאני רואה באלימות לזקנים, בהתפרצויות לבתים, באלימות מסוג אחר, כל הדברים הולכים ופוחתים ועיקר התעסוקה היא בפצצה המתקתקת הזאת, המפגינים החברתיים, במירכאות כפולות ומכופלות.
אילן גילאון: לכן סדר העדיפויות לקוי.
אילן גילאון: איך אמר דוד אזולאי?
אילן גילאון: צריך לעשות חשבון נפש וצריכה להיות רוח מפקד.
אילן גילאון: צריכה להיות רוח מפקד בדבר הזה.
אילן גילאון: ולכן במדיניות הזאת שקורית אני מוטרד.
אילן גילאון: אני מאוד מוטרד משום שלא קרה, אני חושב מאז שהמחאה התחילה, שהיה אירוע אחד שאנחנו, חברי הכנסת, לא נדרשים להתערב.
אילן גילאון: בלא מעט מהמקרים הייתי בעצמי.
אילן גילאון: גם אני שואל כמו כולם מה למג"ב ולמקומות האלה?
אילן גילאון: למה צריך להפעיל בכלל כוח במובנים רבים שאנחנו מדברים עליהם?
<תמיר חג'ג': פרשים.
אילן גילאון: ואיך אנחנו לא מבינים את האיזון ומהי קדושת המחאה.
זבולון כלפה: חבר הכנסת גילאון, 3 דקות עברו מזמן.
אילן גילאון: בבקשה.
זבולון כלפה: לא, תמשיך.
אילן גילאון: לא, לא.
זבולון כלפה: תמשיך את המשפט האחרון, משפט אחרון תסיים אותו.
אילן גילאון: אמרתי את דברי, אני חושב שהם הובנו.
אילן גילאון: אין פה כחל וסרק.
אילן גילאון: המשטרה היא לא משטרה סורית אבל המשטרה צריכה לעשות מידית חשבון נפש כי יש כאן בעיה של אובדן שליטה, אובדן הרסן ובסופו של דבר סדר עדיפויות לקוי ומקולקל.
אורית סטרוק: כל הפלוגה של היס"מ יודעת ששוטר שהועמד לדין על הכאה ממשיך לשרת, אז מה אתה מצפה שהשוטרים האחרים יעשו?
זבולון כלפה: עו"ד מרטין, בבקשה.
<דפני ליף: מרטין, ממש חשוב שכרמן תדבר.
זבולון כלפה: שניה אחת, אל תדאגי, מטופל.
<דפני ליף: מטופל?
זבולון כלפה: סליחה, תני לי לנהל את העניינים פה לפי הבנתי, תודה.
אילן גילאון: אגב, אני התלוננתי גם על עמונה, שלא יהיה לך אי הבנות.
זבולון כלפה: אין לי ספק, אמרתי לך שאנחנו מאותה מפלגה, סיכמנו שאנחנו מאותה מפלגה כבר, לא?
אילן גילאון: אל תיסחף.
אילן גילאון: אתה עם דוד צור, אתם קואליציה.
<מרטין קיאל: רציתי להעלות כמה נקודות בנוסף לכל מה שנאמר פה – שבאמת זה נדיר, אני פתאום רואה שאנחנו באמת באותו צד בעניין הזה – ראשית, עניין שעולה פה לא מעט לגבי פרשנות המשטרה לחוק, החוק מסמיך אותה לבקש רישיון בשני מקרים אבל הזכות קיימת בכל מקרה.
<מרטין קיאל: המשטרה מתייחסת לכל הפגנה, גם אם היא טעונה רישיון וגם אם היא לא, ברגע שלא ביקשו רישיון כהתקהלות בלתי חוקית.
<מרטין קיאל: הרבה מאוד פעמים זו התשובה שאני מקבל: טוב, זה בלתי חוקי, אתם לא יכולים להפגין פה, למה?
<מרטין קיאל: כי לא ביקשתם רישיון.
<מרטין קיאל: לא צריך רישיון – אין מה לעשות, זאת התקהלות בלתי חוקית.
<מרטין קיאל: דיברנו על זה הרבה.
<מרטין קיאל: מה שכן, אני רוצה לומר לגבי היחס של המשטרה אלי כעורך דין והיחס של המשטרה אל זכויות המפגינים, שזה דבר שנתקלתי פה הרבה מאוד פעמים.
<מרטין קיאל: רק לשם ההמחשה, ביום חמישי האחרון היתה איזושהי סיטואציה שאני עדיין לא מבין למה המשטרה בכלל התערבה בה ולמה בכלל בוצעו עיכובים של אנשים שם והביאו אותם – בהתחלה נאמר לי שזה בחשד להפרת הסדר הציבורי, כלומר עבירה פלילית, ואחר כך הסתבר לי שהביאו אותם רק בשביל לעשות שימוע בחצות הלילה, עשו שימוש בסמכות עיכוב ובאלימות, בכוח, סגרו את המקום, לא הסכימו לדחות את השימוע.
<מרטין קיאל: אבל בשביל להגיע לכל זה הייתי צריך לעבור קצין חקירות שהודיע לי שיש ניגוד עניינים בין שני האנשים שאני מייצג, הוא הודיע לי שהוא החליט שיש ניגוד ולכן אני יכול לפגוש רק אחד.
<מרטין קיאל: זה משהו שהוא ממש ממש חולה והולך רחוק הרבה יותר מכל העניין פה.
<מרטין קיאל: המשטרה צריכה להבין שהיא צריכה לעשות את האיזונים אומנם אבל היא צריכה להבין שהעם הוא הריבון.
<מרטין קיאל: האנשים האלה שיוצאים לרחוב, הם צריכים לעזור להם לעשות את ההפגנה הזו, הם צריכים להוציא את ההפגנות האלה לפועל ולא להטיל איזשהם קשיים.
<מרטין קיאל: זה בגדול מה שרציתי לומר, אני מפנה את הזמן אם אפשר לכרמן.
זבולון כלפה: תודה, תכף נגיע אליה.
זבולון כלפה: חברת הכנסת מיכל רוזין, גם 3 דקות לרשותך.
מיכל רוזין: באמת אני אשמח שכרמן תדבר, אני חושבת שזה נוגע גם לדברים שקרו במוצאי שבת.
מיכל רוזין: בדרך כלל אני מסכימה כמעט במאה אחוז עם חברי חבר הכנסת אילן גילאון אבל בעניין הזה צר לי, אילן, אני לא מסכימה אתך.
מיכל רוזין: אני חושבת שלא מדובר פה באובדן שליטה ולא מדובר פה בעשבים שוטים, אנחנו רואים את העדויות, אנחנו משתתפים בעצמנו בהפגנות, מקבלים כמו שאמרת את הטלפונים, מדובר פה בשיטה, מדובר בשיטתיות ובמדיניות ואני חושבת שזו הבעיה.
מיכל רוזין: ולכן גם אין התנצלות ואין אמירה שיש איזה עשבים שוטים או צריך לטפל במקרה כזה או אחר, יש פה שיטה ושיטה שאנחנו רואים אותה לכל אורך הדרך.
מיכל רוזין: חלק מהשיטה הזאת, אני פשוט לא רוצה לחזור על דברים שכבר נאמרו, אבל חלק מהשיטה הזאת הן הטרדות מיניות, וכדי שאני לא אחשד כשמאלנית שרק דואגת למפגינות המחאה אז אני גם פעלתי ביחד עם אורית סטרוק על המפגינות של "נוער הגבעות" שגם אותן הטרידו מינית.
מיכל רוזין: נערות צעירות בנות 14 ו-15 ששוטרים אמרו להם להתפשט ונכנסו לחדר ולא נעלו דלת.
מיכל רוזין: ואותו דבר ההטרדות המיניות שקרו במזרח ירושלים בהפגנות ואותן הטרדות מיניות שגם קורות עכשיו בהפגנות.
מיכל רוזין: זה לא מקרי.
מיכל רוזין: הטרדות מיניות הן שיטה.
מיכל רוזין: בכלל אין שיטה, הן לא אובדן שליטה, הן שיטה בכל דבר.
מיכל רוזין: הן שיטה להגיד לאותן נשים: תזהרו, כי גם זה יקרה לכן, לא רק שננהג כלפיכן באלימות אלא גם זה יקרה לכן וגם זו סכנה שאתן צריכות לקחת בחשבון.
מיכל רוזין: וזו סכנה שלאורך כל ההיסטוריה הכניסה נשים הביתה.
מיכל רוזין: אמרו לנשים: אל תצאו בערב כי יש אנסים ברחוב.
מיכל רוזין: אז גם זו שיטה.
מיכל רוזין: הנושא של הטרדות מיניות זה בהחלט לא רק עשבים שוטים, זה פשע חמור של משטרת ישראל.
מיכל רוזין: דנו בכך לפני שנתיים, זה חוזר ועולה שוב ושוב ושוב ואין מספיק פעילות נגד זה.
זבולון כלפה: אחרונת הדוברים מהארגונים למיניהם זו כרמן.
<תמיר חג'ג': אני גם ביקשתי את רשות הדיבור.
זבולון כלפה: סליחה, יש לנו גם זמנים אחרים לעוד סוגיות אחרות.
<תמיר חג'ג': אני מבקש רק דקה וחצי, לא יותר.
זבולון כלפה: אז תכף נראה.
זבולון כלפה: כרמן, בבקשה.
<אסף אבן חן: אדוני היושב-ראש, אם אפשר רק לאחר הגברת, בנושא של הזכויות שנאמרו.
<שיר נוסצקי: אם אפשר, אסף, רק שיתנו לכרמן לדבר, היא הגיעה לפה עם קביים.
<אסף אבן חן: לכרמן רשות הדיבור כמובן, אבל נודה לכם אם - - -
זבולון כלפה: תודה לכל העוזרים, לכל האגפים, תודה רבה.
<כרמן אלמקייס: אני רוצה לספר על מה שקרה לי במוצאי שבת וגם על מה שקרה ביום חמישי לפני, כשהמשטרה לקחה איזשהו סרטון, ערכה אותו והציגה אותי בתור שקרנית, מתלהמת, פרובוקטורית.
<כרמן אלמקייס: מי שמכיר אותי, אני יוצאת קרוב ל-3 שנים להפגנות, מעולם לא נעצרתי, מעולם לא קיללתי שוטרים.
<כרמן אלמקייס: "כלי הנשק" היחידי שיש לי זה כשאני מוטרדת, אם זה מינית ואם זה מילולית ואם זה פיזית על ידי שוטרים, אני מדליקה מצלמת וידאו שיש לי, פלאפון שיש לי, זה הדבר היחידי שיש לי.
<כרמן אלמקייס: מה שקרה במוצאי שבת זה שאני וספיר השתתפנו בהפגנה מול ביתו של יאיר לפיד.
<כרמן אלמקייס: כבר 3 חודשים מתקיימות שם הפגנות מדי שבוע, זאת אומרת שזה לא היה משהו יוצא דופן, זו היתה הפגנה שהתנהלה באופן רגיל.
<כרמן אלמקייס: באיזשהו שלב המפגינים היו מאחורי הבית של יאיר לפיד, יש שם יער נטוש וחשוך, דרך עפר, סלעים, היינו שם כולם מאחורה, הלכנו קדימה ואני וספיר חזרנו מאחורה בשביל לבדוק אם נשארו שם מפגינים – התכוונו כבר לפזר את ההפגנה, זה כבר היה לקראת הסוף – ובשביל לראות אם הוא הדליק את האור, אמרו שהוא הגיע הביתה.
<כרמן אלמקייס: עברנו ודיברנו אחת עם השנייה, עמדנו שם.
<כרמן אלמקייס: כשהגענו לשם עמדו שם קבוצה של שוטרי יס"מ, גם בתוך הסורגים ששומרים על הבית שלו, גם מחוצה להם.
<כרמן אלמקייס: איך שהגענו לשם הם התחילו לזרוק לנו הערות, הערות מיניות.
<כרמן אלמקייס: שאלנו אותנו אם בא לנו משהו מהם, מה בא לנו.
<כרמן אלמקייס: לא התייחסנו אליהם, ביקשתי מהם, גם אני וגם ספיר, לעזוב אותנו בשקט.
<כרמן אלמקייס: אין לנו עניין אתם, אנחנו באמת לא מחפשות לריב עם המשטרה ולא שום דבר.
<כרמן אלמקייס: ואז אחד מהם, שוטר בשם סהר בצ'י הסתובב אלינו, אלי ואל ספיר ושאל אותנו אם בא לנו בולבול.
<כרמן אלמקייס: אני וספיר ביער נטוש מאחורה, אף מפגין לא נמצא שם, אנחנו עומדות מול 10 שוטרי יס"מ, אני לא יודעת איך להסביר את זה לכם ולהסביר את זה לך, הגברת שיושבת פה, אם את יודעת מה זה להיות אישה מול קבוצה כזו של שוטרים.
<איילת אלישר: זה מזעזע.
<כרמן אלמקייס: שוטרי יס"מ שנמצאים במדים.
<תמיר חג'ג': מזעזע?
<תמיר חג'ג': אז קודם כל תשעו אותו מהחברה.
<כרמן אלמקייס: ואז כשהוא המשיך להגיד לנו הדלקתי את המצלמה ואמרתי לו: אם אתה כל כך גבר להעיר את ההערה הזאת ולהצחיק את החברים שלך – כל החברים שהיו סביבו צחקו – אז בוא תגיד את זה למצלמה.
<כרמן אלמקייס: הדלקתי את המצלמה, הוא המשיך להגיד לי, הוא המשיך להעיר הערות, אמר: יאללה, יאללה, תחפפו מפה, לא מפחד מכם, וכולם צוחקים מסביב.
<כרמן אלמקייס: ובאיזשהו שלב באתי לכבות את הפלאפון ולהסתובב כי זה הספיק לי מה שהיה לי, הוא קפץ עלי, הוא תפס לי את היד, עיקם לי אותה, לקח לי את הפלאפון, זרק אותו למרחק כמה מטרים.
<כרמן אלמקייס: הייתי בשוק, אמרתי לו: מה אתה עושה?
<כרמן אלמקייס: למה אתה נוגע בי?
<כרמן אלמקייס: למה אתם נוגעים בנו בכלל, לא עשינו לכם שום דבר?
<כרמן אלמקייס: זה לא עניין אותו.
<כרמן אלמקייס: הסתובבתי ללכת, אמרתי לו: אני עכשיו אלך לקחת את הפלאפון שלי, הוא תקף אותי מאחורה, קפץ עלי כמו מטורף, כמו מטורף.
<כרמן אלמקייס: הבחור הזה – אני היום מפחדת ממנו, מבחינתי עכשיו אני מפחדת להיתקל בו, בכל מקום, אני מפחדת שהוא ישלח לי אנשים הביתה על זה שהתלוננתי עליו, אני מפחדת מהבן אדם הזה.