GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רז שלו: גם אם ירצו הנפגעים לקבל סיוע, שללא ספק יהיה קטן הרבה יותר מהפגיעה האמיתית והצרכים המיידים, הם יהיו חייבים לחתום על ויתור הזכות הלגיטימית והבסיסית לתבוע את הפיצוי המגיע להם מהאחראים לנזק, שזו מדינת ישראל, מבחינתנו.
<רז שלו: אם לא המדינה שבנתה את החומה, ולא משרד הביטחון שהיה אחראי שהחומה לא תהפוך לסכר, אז מי אחראי?
<רז שלו: איך אנחנו נדע במצב זה שלקחים הופקו?
<רז שלו: איך אנחנו נדע שלא נמצא את עצמנו שוב לכודים בבתים שלנו כשיירד הגשם הראשון?
<רז שלו: ואנחנו הרבה יותר חוששים כשאנחנו שומעים את משרד הביטחון היום.
<רז שלו: איך נדע שלא נאבד בשעות ספורות את היקרים לנו, ואת כל מה שעבדנו עבורו כל חיינו?
<רז שלו: עד היום לא היה גורם אחד שהיה אמיץ מספיק לומר שטעינו.
<רז שלו: אנחנו יודעים איפה, ואנחנו לא ניתן לזה לקרות שוב.
<רז שלו: עד היום לא היה מי שידאג לצרכים הבסיסיים של הנפגעים, פרט להם, עצמם, כי זה עולה כסף, כי לא שילמנו מספיק למדינה.
<רז שלו: לא מצאתם לנכון לשחרר שקל אחד בלי להחתים אותנו על ויתור מראש על כל היתר שמגיע.
<רז שלו: איך נסמוך עליכם?
<רז שלו: מה שבאנו לומר לכם פה זה שאנחנו לא סומכים, לא סולחים, לא מוותרים, לפחות עד שתעשו את הצעד הראשון הצפוי מכם והוא לקיחת האחריות.
<רז שלו: ובנוסף, חייבת להתבצע בדיקה לעומק, אולי בבת חפר, על ההתנהלות של חברות הביטוח ואיגוד השמאים, כי יש פה התעללות ממש במשפחות ברמה בלתי מתקבלת על הדעת.
<קריאה: כן, בהחלט.
דוד צור: הצגת יפה, אני חושב, את היישוב.
דוד צור: אני רוצה לשמוע את משרד האוצר, ואחרי זה את המפקח על הביטוח, גם לגבי הטענות שנשמעו לגבי הביטוח.
דוד צור: כן, בבקשה, נציג משרד האוצר.
סימן טוב: יונתן ממשרד האוצר.
דוד צור: מה התפקיד שלך?
סימן טוב: רכז פנים.
סימן טוב: אני אתחיל להסביר את הרציונל של אותו סיוע סוציאלי שהתקבל בהחלטת הממשלה, ואחר כך גם במודל הסיוע שנבנה.
סימן טוב: הרציונל, מצד אחד, הוא להחזיר את שגרת החיים למסלולם, לסייע להחזיר את שגרת החיים למסלולה.
סימן טוב: ומצד שני, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו לא פוגעים בתמריצים של האזרחים לעשות ביטוח.
סימן טוב: ויש פה גם נציגים של אגף שוק ההון, שיוכלו להרחיב על זה בהמשך.
סימן טוב: יש חשש מאוד-מאוד גדול בצד של המדינה של איך אנחנו גורמים לזה שאנחנו משמרים את אותו תמריץ של אזרח - - -
דוד צור: אבל רובם פה עשו ביטוח.
<קריאה: זה לא עוזר להם.
סימן טוב: אם יהיו שאלות, אחר כך אני אתייחס לשאלות.
סימן טוב: בהתאם לכך נבנה הסיוע.
סימן טוב: הסיוע במהותו הוא סיוע סוציאלי.
סימן טוב: זה לא סיוע שנבנה בשביל לבוא ולשפות באופן מלא את הפגיעה.
סימן טוב: לא על זה אנחנו מדברים.
סימן טוב: כל הסיוע הזה הוא סיוע סוציאלי לנפגעי השיטפונות.
סימן טוב: וזה לא קרה רק בבת חפר: גם חדרה זכאית לסיוע הזה.
סימן טוב: זהו.
<קריאה: במה זה מתבטא?
דוד צור: מה אתם נותנים?
דוד צור: אז מה הסיוע?
<תומר רוזנר: מה ההתניה?
<קריאה: סוציאלי.
<קריאה: קח שקל ותחתום שאתה - - -
דוד צור: שתי שאלות: אחת, אז מה הסיוע?
דוד צור: לא הבנו כי סתמת במשפט לא ברור.
דוד צור: שתיים, מאיפה באה ההתניה הזאת?
דוד צור: הרי זו זכות וחירות שניתנת לאדם ללכת.
דוד צור: אם זה סיוע, אז יוגדר כסיוע.
דוד צור: אם זה, לצורך העניין, תגדירו את זה כמקדמה או לא יודע איך תגדירו את זה, אבל הזכות הבסיסית של אדם.
דוד צור: אגב, אני לא בטוח – יגיד היועץ המשפטי אם אני טועה – אני לא בטוח שזה לא איזה סעיף מקפח בכלל, שלא יעמוד גם אם אפילו הם יחתמו, הם יוכלו לגשת אחרי זה לבית המשפט, ועדיין בית המשפט ישמע אותם.
<תומר רוזנר: אם טענת משרד האוצר היא, והוא הדגיש, שמדובר בסיוע סוציאלי שמטרתו אינה - - -.
<תומר רוזנר: אם יש כזאת התניה, נשמע מדוע.
בועז טופורובסקי: יש כזאת.
סימן טוב: הסיוע הוא בהיקף של שמונה מיליון שקלים, מה שנקבע בהחלטת הממשלה.
סימן טוב: הסיוע הוא דיפרנציאלי בהתאם לגודל הנכס, ויש לו כל מיני מבחנים של איך בדיוק הוא בנוי.
סימן טוב: ואכן כן קיימת - - -
דוד צור: התניה?
דוד צור: אתה יכול להגיד לנו מה ההתניה?
סימן טוב: התושבים יצטרכו לבחור האם הם הולכים למסלול שבו הם רוצים לקבל את הסיוע הסוציאלי מהמדינה או שהם הולכים למסלולים אחרים.
בועז טופורובסקי: אז איך זה סיוע סוציאלי?
<תומר רוזנר: אז איך זה מתיישב עם מה שאמרת קודם, שאין מטרת הדבר הזה לשפות על הנזק?
סימן טוב: מתפיסת המדינה לא הגיוני, מצד אחד, שגם המדינה תבוא ותסייע בסיוע מיידי, שהסיוע צריך, מה ששאלתם, למה זה הסיוע – הסיוע במהותו הוא לבית.
סימן טוב: אם כל הסיוע הוא באמת היה סיוע לרשויות, צריך להבין שזה סיוע חריג.
סימן טוב: אמנם, המדינה, בדרך כלל, לא באה ומסייעת לתושבים שהבתים שלהם נפגעו.
סימן טוב: מצב שבו המדינה מסייעת לפגיעה בבתים, היא אומרת: אי אפשר גם וגם.
סימן טוב: לא יהיה פה, מצד אחד, גם אפשרות לקבל את הסיוע לשיפוץ הבתים.
סימן טוב: ומצד שני, גם אפשרות של להגיש תביעה נגד המדינה.
<תומר רוזנר: תראה, אתה אומר בעצמך שמטרתו של הסיוע הוא להחזיר את החיים למסלולם במהירות הגבוהה ביותר, ולעזור לתושבים להתגבר על המשבר המיידי.
<תומר רוזנר: כשאתה אומר בעצמך: לא מדובר פה במטרה של לשפות אותם על הנזק או לפצות אותם על הנזק.
<תומר רוזנר: זה לא מתיישב עם הטענה שאתה אומר שאי אפשר גם וגם.
<תומר רוזנר: ברור שאי אפשר שהתושבים יתעשרו במירכאות על חשבון זה שהם יקבלו גם סיוע וגם פיצוי מלא על הנזק.
<תומר רוזנר: אנחנו גם לא רוצים להיות רווחה.
<תומר רוזנר: הממשלה ראתה צורך לתת פה סיוע מיידי, מצד אחד.
<תומר רוזנר: ומצד שני, היא אומרת בעצמה, לפי דבריך, שלא מדובר פה בפיצוי, לא מדובר בפיצוי, אפשר לומר בהחלט, אני יכול להבין התניה שתאמר שכל פיצוי שייפסק יקוזז ממנו הסכום שהתקבל כסיוע.
<תומר רוזנר: את זה אני יכול להבין, כי אנחנו לא רוצים שהתושבים יתעשרו על חשבון הדבר הזה.
דוד צור: זה פיתרון שמקובל עליכם?
סימן טוב: לא
<תומר רוזנר: אז תסביר.
סימן טוב: הסברתי.
סימן טוב: התפיסה מאוד ברורה: מצד אחד, לא יכול להתבצע תהליך שבו – אנחנו מדברים פה על אותו גוף – גוף, שמצד אחד, יעביר סיוע לתושבים.
סימן טוב: ומצד שני, אותו גוף יתבע על ידי התושבים.
דוד צור: לא, אני לא מצליח להבין את ההיגיון שעומד בבסיס הדברים.
דוד צור: הציע לך פה היועץ המשפטי פיתרון, לדעתי, גאוני.
דוד צור: אמר לך: תקזז בהמשך.
דוד צור: אתה יודע מה?
דוד צור: אני אלך אתך יותר רחוק, אפילו אם יימצא שזה אפס, כן?
דוד צור: אז בכלל לא הייתה הבעיה.
דוד צור: אבל פה הוא אומר לך: תקזז בהמשך כל תביעה שתיקבע, את סכום הפיצויים שיתקבל, שהגדרת אותו כמענק סיוע – אני לא אוהב את המילה סוציאלי – לצורך העניין, כמענק סיוע חד פעמי.
<קריאה: מיידי.
דוד צור: מיידי, להחזרת החיים למסלולם.
דוד צור: תקזז אותו מתביעה עתידית, מכל פיצוי שיהיה בתביעה עתידית.
דוד צור: איפה הבעיה עם העניין הזה?
דוד צור: אז אני מבין שאתה לא מוסמך לקבל אולי, כי צריך להתייעץ עם היועצים המשפטיים אולי.
דוד צור: תחזרו הביתה, תתייעצו עם היועצים המשפטיים.
דוד צור: זה נראה לי פיתרון מצוין.
בועז טופורובסקי: זה התקבל בהחלטת הממשלה או זו החלטה של משרד האוצר?
<אסף מיכאלי: לא, זה בהתאם למודל הסיוע שנבנה על ידי משרד ראש הממשלה, משרד האוצר וייעוץ - - - היועץ המשפטי לממשלה.
בועז טופורובסקי: יש כאן נציג ממשרד ראש הממשלה?
דוד צור: מי זה נציג משרד ראש הממשלה?
<קריאות: הרי זה נגזר מהחלטת הממשלה, אז בוא נראה.
<רני אידן: לזכותו של מר דן להב שהוא למחרת האירוע היה במקום וראה את גודל האסון.
<קריאה: תודה דן.
דוד צור: תראו, אני בכלל אומר: אין פה טובים ורעים.
דוד צור: גם משרד האוצר ומשרד הביטחון, שאנחנו תוקפים אותו במקרה הזה, אין פה טובים ורעים.
דוד צור: כל אחד מנסה - - -
<קריאה: לא, יש חוסר חמלה וגבהות לבב.
דוד צור: אז אני אומר, באופן כללי: אין פה טובים ורעים.
דוד צור: יש פה מדינה שצריכה לדאוג לאזרחיה.
דוד צור: עכשיו, יש פה ויכוח אידיאולוגי וגם עקרוני:
דוד צור: עד כמה מדינה אחראית לכל אזרח ואזרח, ועד איפה האחריות הזאת נגמרת והאזרח מתחיל גם לדאוג לעצמו.
דוד צור: תראי, אמרת ה-incentive לביטוח, ואני מבין את האמירה הזאת.
דוד צור: אבל פה יש תושבים שגם ביטחו, גם עשו הכול.
דוד צור: יש להם טענה שצריכה עדיין, כנראה, להיות מוכחת מול משרד הביטחון, אבל כרגע הם במצוקה.
דוד צור: לכן, המדינה צריכה להתגייס ולעזור להם.
<תומר רוזנר: הממשלה החליטה שכן, שהיא רוצה.
דוד צור: והממשלה החליטה שהיא רוצה.
דוד צור: הגדירה את זה גם כסיוע סוציאלי, אני אומר – נעשה slash – מענק חד פעמי, מיידי, להשבת החיים למסלולם.
דוד צור: אומר פה נציג משרד האוצר: אבל מותנה שמעתה ואילך לא תתבעו אף אחד מאיתנו בכלום.
דוד צור: מה העמדה של משרד ראש הממשלה?
דוד צור: האם זה היה בהתניה כזאת?
<דן להב: דן להב, סגן ראש אגף פנים במשרד ראש הממשלה.
<דן להב: עוד לפני שאנחנו משנים את ההסדר, קודם כל, היה הסדר.
<דן להב: וגם ההסדר הזה שהיה, טוב יותר או פחות טוב, לא יושם.
<דן להב: אוקיי?
<דן להב: הם לא קיבלו את הכסף, האנשים.
<דן להב: זאת עובדה.
דוד צור: אבל הייתה התניה?
<תומר רוזנר: ברור, כי הם עד היום - - -
<דן להב: רגע.
<דן להב: עכשיו, אני במקרה, כשבאתי, כבר כל הכיסאות היו מלאים, אז ישבתי מאחורנית.
<דן להב: ובמקרה הזה זה גם היה המקום המתאים, מכיוון שההסדר הזה הוא באחריות של משרד האוצר, מנכ"ל משרד האוצר.
<דן להב: ואנחנו בדיוק, את השאלות שאנשים שואלים פה:
<דן להב: איפה הכסף, ולמה הוא לא מגיע – שאלנו.
<דן להב: שאלנו לא פעם ולא פעמיים.
<דן להב: - - - משרד ראש הממשלה הוציא מכתבים.
דוד צור: אבל זה ברור שהם לא ייקחו את הכסף אם יש התניה כזו.
<תומר רוזנר: מי מוליד את ההתניה?
<תומר רוזנר: הם טוענים - - -
<דן להב: שנייה, שנייה.
<דן להב: תיכף אני אגיע לעניין הזה.
<דן להב: חכה.
<דן להב: אני אומר: קודם כל, גם לגבי ההסדר, נניח שמישהו רוצה ומוכן לחתום על ההתניה – הוא לא קיבל כסף.
<דן להב: הוא גם לא יקבל עדיין כסף, כי עוד אין הסדר שהוא עוד לא אושר.
<דן להב: נכון, מר רני אידן?
<רני אידן: - - -
<דן להב: יפה.
סימן טוב: לא, יש הסדר - - - אושר.
<דן להב: אולי לא, אני לא יודע.
<קריאה: לא אושר, לא קיבלנו אותו.
<דן להב: עובדתית, גם אנחנו שאלנו את השאלה: למה הוא לא מיושם בזמן.
<דן להב: וכשאני אומר "אנחנו", זה מנכ"ל משרד ראש הממשלה, שהוציא מכתבים מאוד חריפים בעניין הזה למשרד האוצר.
<דן להב: כולל פניות שלי למנכ"ל משרד האוצר – עשרות טלפונים.
<דן להב: רק כדי לחבר את מר רני אידן שיענו לו לטלפון בכלל, זה היה מאמץ שדרש מעורבות אינטנסיבית שלנו.
<רני אידן: ואם תצטרך לצלצל ליועץ המשפטי לממשלה בשביל שיזרז את הדפים שלו.
<דן להב: אז לגבי ההסדר שישנו.
<דן להב: לגבי שינויים בהסדר: במסגרת ההסדר היו דיונים.
<דן להב: התקבלו, היו עמדות מסוימות.
<דן להב: אני יכול להגיד, לגלות פה שהעמדה שלי הייתה כמו העמדה שלכם בעניין הזה.
<דן להב: היא לא התקבלה.
<דן להב: וחזקה עליי שמה שיתקבל על ידי האנשים המוסמכים לקבל, שזה היועץ המשפטי לממשלה, שהנושא נבחן על ידי הנציגים שלו ועל ידי מנכ"לי המשרדים - - -
דוד צור: יש פה ממשרד המשפטים מישהו?
דוד צור: נציג משרד המשפטים?
דוד צור: היועץ המשפטי לממשלה?
בועז טופורובסקי: כל אחד מגלגל את זה למישהו אחר.
<תומר רוזנר: לא, לא, בוא נשמע.
<תומר רוזנר: אני רוצה להבין איך אפשר להתנות תנאי כזה.
<תומר רוזנר: זה תנאי בלתי סביר בעליל.
דוד צור: אוקיי, אני מבין שאין, ואנחנו נשמע את - - -
בועז טופורובסקי: מצאנו מישהו שלא נמצא כאן, שעליו האחריות.
דוד צור: לא, לא, זה לא ייגמר ככה.
דוד צור: מה כוונת
דוד צור: כם לעשות עם זה בטווח המיידי, בהמשך?
דוד צור: מבחינת עבודת מטה, כריכוז הנושא, האם אתם מתכוונים לנסות לבטל את ההתניה הזאת, שכנראה היא, כרגע, עומדת כמכשול בכלל ביישום של ההסכמה שיש, שאומר פה נציג משרד האוצר.
דוד צור: שאגב, זו כבר בשורה, שיש כבר הסכמה.
<תומר רוזנר: אבל זה דמה.
בועז טופורובסקי: אבל היא מותנית.
<תומר רוזנר: זה דמה.
דוד צור: היא לא דמה, היא לא דמה.
בועז טופורובסקי: היא מותנית.
<תומר רוזנר: היא דמה כי אני לא מכיר אדם שיסכים לדבר כזה.
דוד צור: אז אוקיי.
דוד צור: אז אני שואל האם יש כוונה, מבחינתכם, לחזור אחורה ולעשות בעניין הזה?
דוד צור: האם מנכ"ל משרד ראש הממשלה זה האינסטנציה?
<דן להב: עבודת המטה כבר נעשתה.
<דן להב: הסוגיה הזאת כבר נדונה במסגרת עבודת המטה.
<דן להב: היו עמדות שונות, ואני אמרתי: עמדתי הייתה כעמדתכם, היא לא התקבלה.
<דן להב: אם משרד האוצר רוצה לפנות ליועצים המשפטיים שלו - - -
דוד צור: הוא בטח לא ירצה.
דוד צור: הוא שואל אם אתה - - -
<דן להב: הוא אמון על ההסדר עכשיו.
דוד צור: אבל לו אין אינטרס.
דוד צור: הוא גם אמר את זה בצורה ברורה.
דוד צור: אני מכבד את העמדה שלו.
דוד צור: לא מקבל אותה לחלוטין, אבל אני מכבד את העמדה שלו.
דוד צור: אוקיי, הבנתי.
<תומר רוזנר: אז להביא את זה חזרה לממשלה.
בועז טופורובסקי: רק שאלה: מה סכום הפיצוי המקסימלי שיכולים לקבל לפי ההסדר החדש?
<קריאה: 75 אלף שקל.
<חיים חייט: 75 אלף שקל.
<קריאה: 80-75 אלף שקל.
סימן טוב: 75 אלף שקל.
בועז טופורובסקי: 75 אלף שקל.
בועז טופורובסקי: אני נזכר שאף אחד לא יסכים - - -
דוד צור: אבל רגע, זה לא מדויק.
דוד צור: כי חברות הביטוח – רציתי לשמוע את המפקח על הביטוח.
דוד צור: המפקח על הביטוח, זו ההגדרה?
<אסף מיכאלי: כן.
דוד צור: בוא נשמע אותך רגע.
דוד צור: כי בעצם, אם יש לנו פה מצב שבו כמעט 90%, 90% מהתושבים למעשה אמורים לקבל את הכסף מהביטוח, שהוא תת ביטוח; לצורך העניין, אולי 50% מהערך האמיתי, במקרה הטוב, כנראה.
דוד צור: בנוסף לזה, יקבלו גם את המענק.
דוד צור: הדלתא שנשארה, לכאורה, היא דלתא מסוימת, שפה - - -.
דוד צור: ולכן ההתניה, לכאורה, היא התניה לא צודקת בכל קנה מידה.
דוד צור: אבל בואו נשמע את המפקח על הביטוח.
<אסף מיכאלי: אני חייב להודות שלא ברור לי תיאור הדברים כפי שאתה מציג אותו.
<אסף מיכאלי: אני לא מבין למה אתה מתכוון כשאתה אומר שהביטוח, בקרב אותם אלה שבחרו לעשות ביטוח בחברות הביטוח, מדוע מדובר בביטוח חלקי.
דוד צור: יש פה תת ביטוח.
דוד צור: הוא לא בגללכם, לצורך העניין.
דוד צור: אני יכול לומר לך ש-90% מתושבי המדינה יש להם ביטוח שהוא תמיד ביטוח תת ביטוח.
<קריאה: חסר.
דוד צור: ביטוח חסר או איך שתקרא לזה, וזו עובדה.
דוד צור: כי חברות הביטוח – ואני לא משמיץ פה.
דוד צור: אני לא אומר את זה באופן גורף – הפרמיות "דופקות" כמו שעון.
דוד צור: כשבאים לשלם, אז זה תמיד איפשהו מרדדים.
<אסף מיכאלי: לא, אני מוכרח להודות שאני לא מקבל את הקביעה הזו.
דוד צור: זכותך.
<אסף מיכאלי: בסדר, אז אני גם אנמק.
<אסף מיכאלי: סכום הביטוח, קודם כל, ברגע שאדם רוכש לעצמו ביטוח, הוא קובע את סכום הביטוח.
<אסף מיכאלי: זאת אומרת, סכום הביטוח זה סכום שמתבסס בדרך כלל על הערכה של המבוטח – מה העלות, על מנת להקים מחדש את הנכס.
<אסף מיכאלי: וסכום הביטוח צריך להיות, בדרך כלל, מתאים.
<אסף מיכאלי: מצבים של תת ביטוח הם מצבים שגם המבטח וגם המבוטח משתדלים להימנע מהם.
דוד צור: ביטוח משכנתא שלוקח אדם ביום שהוא קונה את הדירה, לצורך העניין, והדירה הזאת אחרי זה פי שלושה בערך האמיתי שלה בשוק.
<אסף מיכאלי: לא רלוונטי.
<אסף מיכאלי: אני אסביר.
דוד צור: אני שואל.
דוד צור: בוא תסביר שנשכיל.
<אסף מיכאלי: דווקא הדוגמה של ביטוח משכנתא היא דוגמה טובה, כי בביטוח המשכנתא, בדרך כלל, יש הלימות מלאה בין השווי של המבנה – אני שם בצד את השווי של הנכס – השווי של המבנה, זאת אומרת מה העלות שצריך להשקיע על מנת להקים מחדש את המבנה.
<אסף מיכאלי: בדרך כלל, יש הלימות מלאה בין השווי הזה לבין סכום הביטוח.
<אסף מיכאלי: אבל צריך להבין, תמיד יש מצבים של תתי ביטוח וכולי, אבל נשים את זה רגע בצד.
<אסף מיכאלי: קודם כל, לפני כן, משהו כללי: האירוע בבת חפר הוא מקרה קיצון של אירוע בכלל רחב ממדים של סופה שהתחוללה ברחבי מדינת ישראל.
<אסף מיכאלי: במהלך האירוע הזה היו בעצם אלפי נזקים שונים לנכסים, גם לדירות וגם לרכבים.
<אסף מיכאלי: בעצם, באותו רגע שהחל האירוע, המפקח על הביטוח הקים חדר מצב מיוחד שמטרתו באמת לוודא שחברות הביטוח ערוכות לקליטה וטיפול, על מנת להשיב לציבור המבוטחים את כספם, בדיוק כמו שמתחייב בחוזה הביטוח.
<אסף מיכאלי: גם כשאנחנו סקרנו, וגם במיוחד לקראת הדיון אבל גם בכלל, את הטיפול וההיערכות של חברות הביטוח דה-פקטו, מיום הנזק עד בעצם היום, אנחנו רואים את תמונת המצב.
<אסף מיכאלי: יש שונות בין החברות, אבל בגדול חברות הביטוח, והתמונה שנציג התושבים תיאר היא אכן תמונה אמינה: עם למעלה משליש כבר הסתיים הטיפול בעניינם.
<אסף מיכאלי: קרוב לשליש כבר נמצאים בהליכי בנייה.
<אסף מיכאלי: צריך לזכור שבדרך כלל ביטוח מהסוג הזה, ביטוח שדומה כמו לתשלומים של בנק, כהלוואה לאדם שבונה נכס.
<אסף מיכאלי: זה תשלומים שניתנים בשיעורין עם התקדמות הבנייה.
<אסף מיכאלי: אז מצב של טיפול שהוא טיפול ממושך, הוא מצב שהוא מקובל וסביר.
<אסף מיכאלי: אני רוצה להגיד דבר נוסף: גם לקראת הדיון שזימנתם אותנו, אנחנו ביצענו גם בדיקה אצלנו במערכות של פניות הציבור של המפקח על הביטוח.
<אסף מיכאלי: לא ראינו גם פנייה שהתקבלה, איזושהי תלונה - - -
<קריאה: אין לנו - - -
<אסף מיכאלי: אנחנו, לפחות, עשינו איזושהי סקירה אצלנו לחפש תלונות פרטניות של מבוטחים כלפי חברות ביטוח – לא ראינו.
<אסף מיכאלי: אבל כמובן שככל שיש - - -
דוד צור: השמאים הם שלכם?
<אסף מיכאלי: לא.
<אסף מיכאלי: אבל אני רק רוצה לסיים את האמירה הזו, כי זה חשוב לי להגיד גם לציבור המבוטחים שנמצא כאן.
<אסף מיכאלי: ככל שישנן תלונות פרטניות, המפקח על הביטוח כמובן שיעמיד את הצוות המיוחד לטובת הנושא הזה וייתן גם מענה בהקדם.
דוד צור: היועץ המשפטי רוצה לשאול אותך, ברשותך, שתי שאלות.
<אסף מיכאלי: בבקשה.
<תומר רוזנר: שאלה ראשונה: אירועים בלתי צפויים, רכבים וכולי, הם אירועים שיש להניח שיקרו, לצערנו, גם במקרים נוספים.
<תומר רוזנר: יש שיטפונות.
<תומר רוזנר: למעשה, החוזרים שאתם מפרסמים לגבי בירור תביעות ויישוב תביעות וכולי בכלל לא מתייחסים למצבים מהסוג הזה.
<תומר רוזנר: מתייחסים לבירור תביעה – 30 יום להגיש את התביעה, 30 יום בירור מסמכים.
<תומר רוזנר: יש זמן.
<תומר רוזנר: יש לנו מצבים, כמו המצב שנוצר במקרה הזה, ויש, לצערנו, מצבים נוספים.
<תומר רוזנר: אנחנו יודעים איך משרד האוצר או מס רכוש מטפל במצבים של פגיעות מלחמה.
<תומר רוזנר: יש נהלים לטיפול, למתן עזרה מיידית.
<תומר רוזנר: מדוע המפקח על הביטוח אינו מפרסם חוזר שמטפל במצבים מהסוג הזה של אסונות שדורשים טיפול מיידי?
<תומר רוזנר: זאת שאלה אחת.
<תומר רוזנר: השאלה השנייה היא לגבי הטיפול בתביעות: אתה אומר שסביר בעיניכם שיש התמשכות של הטיפול.
<תומר רוזנר: האם סביר בעיניכם שבאותו אירוע – אנחנו מדברים על אותו אירוע – אחרי שישה-שבעה חודשים, יש ישוב תביעות או ישוב תביעות חלקי, לא משנה, רק בשליש מהמקרים.
<תומר רוזנר: בשני שליש מהמקרים, שאנחנו מדברים על אותו אירוע, אין מחלוקת על העובדות.
<תומר רוזנר: זאת אומרת, יודעים מה העובדות, יודעים מה היה מקרה הביטוח, יודעים מהם תגמולי הביטוח, יודעים הכול.
<תומר רוזנר: מדוע שני שליש מהתביעות, אחרי כל כך הרבה חודשים, אינן מיושבות?
<אסף מיכאלי: עובדתית, המספרים - - -
<תומר רוזנר: זה מה שאתה אמרת.
<אסף מיכאלי: אז בוא נחדד: למעלה משליש, כבר הטיפול הסתיים.
<אסף מיכאלי: אבל חידדתי ואמרתי שיש כשליש שנמצאים בתהליך של בנייה.
<אסף מיכאלי: נכס לא נבנה מהיום למחר.
<אסף מיכאלי: התשלומים שחברת הביטוח משלמת, בדומה להלוואה, הלוואת משכנתא שאתה לוקח מבנק, הם תשלומים שניתנים עם התקדמות הבנייה.
<תומר רוזנר: זה מבחינתי - - - שיושבה.
<אסף מיכאלי: ככל שהאדם מתקדם בבנייה, כך הוא מקבל את הפיצוי מחברת הביטוח.
<תומר רוזנר: זה תביעה שיושבה.
<אסף מיכאלי: ולכן בהגדרה יש פה תהליך של חברת ביטוח שהולכת עם המבוטח לאורך זמן.
<אסף מיכאלי: וזה המצב, קשה להימנע ממנו.
<אסף מיכאלי: אבל דווקא כיוונת לנקודה שהמפקח על הביטוח בהחלט נותן לה זרקור.
<אסף מיכאלי: כי אמרת נכון, חוזר ישוב התביעות, בכלל הוראות פרטניות ביותר ביחס ליישוב תביעה, ביחס לקצב סילוק תביעה של חברות ביטוח.
<אסף מיכאלי: יש גם אמירות מאוד מפורשות בחוזה הביטוח, שזה חוזה ביטוח ששר האוצר מנסח אותו, וגם בחוק חוזה הביטוח שאתה בוודאי מכיר אותו.
<אסף מיכאלי: ולכן, ככל שאנחנו נמצא מקרים שבהם חברות ביטוח פעלו שלא בהתאם לאותן מסגרות, אז בוודאי שאנחנו נרצה לקבל פידבק בנושא הזה, כמו שאמרתי.
<אסף מיכאלי: והמפקח על הביטוח, אוזנו קשובה.
<אסף מיכאלי: ומרגע שאנחנו נקבל את תלונת הציבור הראשונה, הפרטנית, שתתייחס - - - שחברת ביטוח פעלה, אנחנו נטפל בה מיד.
<תומר רוזנר: השאלה הייתה אחרת לגמרי, ולא ניתנה תשובה.
<תומר רוזנר: אסונות המוניים, לצערנו, הם דבר צפוי.
<תומר רוזנר: למה אנחנו צריכים לחכות לזה שבמקרה יקימו חדר מצב - - -
<אסף מיכאלי: - - - הקמה.
<אסף מיכאלי: מה זה להקים?
<אסף מיכאלי: להקים חדר מצב, זה קרה באותו רגע.
<אסף מיכאלי: אני לא מבין מה - - -
דוד צור: הוא שאל אותך למה לא - - -
<אסף מיכאלי: אז בוא תסביר לי מה הציפייה שלך, מה הייתה הציפייה שלך, ואיזו לקונה אתה מזהה - - -
<תומר רוזנר: אז אני אסביר: כמו שבמס רכוש יש נוהל שבו תוך יומיים מתייצבים השמאים במקום, ובודקים, ונותנים למבוטח - - -
<אסף מיכאלי: ותוך כמה זמן התייצבו השמאים של חברות הביטוח?
<אסף מיכאלי: אני, באופן אישי, יודע שנציגים רבים של חברות הביטוח כבר היו מ-day one.
<אסף מיכאלי: אגב, זה גם אינטרס של חברות הביטוח, למען הסר ספק.
<אסף מיכאלי: פרק הזמן שבו נציגים של חברות הביטוח התייצבו על מנת לאמוד את הנזקים ולהתחיל לתת מענה ראשוני, היה יחסית מאוד-מאוד קצר.
<אסף מיכאלי: אם כבר, כאן לא הלקונה.
<אסף מיכאלי: שוב, באופן כללי מדובר - - -
<תומר רוזנר: למה שליש מהתביעות עדיין לא מיושבות?
<אסף מיכאלי: תמיד בביטוח יש לפעמים פערים בין הציפייה של המבוטח לקבל פיצוי או שיפוי, לבין האומדנים של חברת הביטוח, ומתגלות מחלוקות.
<אסף מיכאלי: בדרך כלל, המחלוקות האלה מטופלות בהסדרים של פשרה בין חברות הביטוח.
<אסף מיכאלי: אבל מה לעשות, שוק הביטוח מטיבו – לא רק במקרה הזה – באותם מקרי קיצון שבהם יש מחלוקת משמעותית - - -
דוד צור: אבל ניתנת להם איזו מקדמה, לפחות?
<קריאה: או בוויתור של - - -
<קריאה: בוויתור של הלקוח.
<קריאה: זה אותו - - -
<אסף מיכאלי: יש הוראה חד משמעית בביטוח שתשלומים שאינם שנויים במחלוקת - - -
<קריאה: אז למה זה לא קורה?
<אסף מיכאלי: חד משמעית, זה קורה.
<קריאה: אבל נאלצנו לנהל ויכוחים.
דוד צור: בשליש הזה, לא שנוי במחלוקת שהם צריכים לקבל - - -
<אסף מיכאלי: כבוד היושב ראש, תראה, אנחנו באמת נמצאים במצב שגבולות הגזרה מאוד-מאוד ברורים.
<אסף מיכאלי: ולכן, אם יש טענה כלפי צד אחד שחרג מהמסגרת המקובלת ומההוראות שהן מאוד-מאוד ברורות, אז קדימה, אנחנו רוצים לשמוע - - - לתת את המענה.
דוד צור: אני - - - במה שאתה אומר, כי יש צדק בזה - - -
<קריאה: אני רוצה לערער על זה, בבקשה.
דוד צור: יש צדק במה שהוא אומר, במובן הזה שהוא לא מייצג כרגע.
דוד צור: הוא מפקח על חברות הביטוח, הוא לא חברת הביטוח.
דוד צור: לכן, אנחנו - - -
<אסף מיכאלי: אני חושב שזה ברור להם.
<אסף מיכאלי: אני חושב שזה ברור להם שאנחנו כאן לצידם, ולא - - -
<קריאה: אנחנו צריכים אותו.
<קריאה: לצידנו.
דוד צור: מה שאני בא להגיד: הוא מהטובים.
<רויטל כהן: תרכז אותנו - - -.
<רויטל כהן: תרכז.
<רויטל כהן: - - - שנעביר לך את התלונות.
דוד צור: זאת אומרת, הוא אומר לכם: תגידו לי איפה שיש בעיה.
דוד צור: אני אוכל לבוא ולומר להם: תנו לפחות על מה שלא במחלוקת.
<אסף מיכאלי: חד משמעית.
דוד צור: אנחנו מנסים פה לפתור את הבעיות, לא לייצר אותן.
<אסף מיכאלי: אנחנו רוצים לראות פניות פרטניות של ציבור מבוטחים, עם שם, שם חברה.
<אסף מיכאלי: ואנחנו פשוט נעשה בירור באופן מיידי מול כל חברת ביטוח.
דוד צור: עכשיו אני מבקש לשמוע קצת את התושבים.
דוד צור: אז, קודם כל, נשמע את מר חיים חייט ואחר כך את הגברת רויטל כהן.
דוד צור: ואני מבקש עוד נציג אחד שתחליטו מיהו וזהו, כי אני לא אוכל לשמוע את כולם.
<חיים חייט: אני מתנצל, אני לא יודע לנאום.
<חיים חייט: אם הטונים שלי עולים הוא יצבוט אותי.
<חיים חייט: אבל תסלחו לי, אני פקעת עצבים.
<חיים חייט: חיים חייט.
דוד צור: אתה תושב היישוב.
<חיים חייט: אני תושב היישוב.
<חיים חייט: יום שלישי, ב-8 לחודש, 20:10, אני ראיתי חדשות בטלוויזיה.
<חיים חייט: בזה מתחיל ומסת
<חיים חייט: כם החלק שלי באירוע.
<חיים חייט: תתווכחו פה אם זה משרד הביטחון או רשות הניקוז, אני לא יודע מה, יש מדינת ישראל.
<חיים חייט: איזה גורם שלא יימצא אשם הוא מדינת ישראל.
<חיים חייט: הייתה תאונה.
<חיים חייט: תקראו לזה איך שתרצו, זו הייתה תאונה.
<חיים חייט: אני יכול - - - פה, ליועץ המשפטי שיעזור לי, שייגבה אותי, זו הייתה תאונה רשלנית של כשל תכנוני, עם קו אדישות שזה פלילי, על סמך המכתב ששלח מר רני אידן.
<חיים חייט: אני קורבן צד גימ"ל של מדינת ישראל.
<חיים חייט: אפשר לדבר על חברות הביטוח, אפשר להאשים את חברת הביטוח.
<חיים חייט: בסופו של דבר, מדינת ישראל תשלם לי.
<חיים חייט: כקורבן תאונה מצטיירת פה תמונה מזעזעת של תאונת פגע וברח.
<חיים חייט: אם זו הייתה תאונה סתמית – מילא.
<חיים חייט: המדינה ברחה.
<חיים חייט: לא הגישה לי, אפילו לא התנצלות.
<חיים חייט: אני רוצה התנצלות.
<חיים חייט: אני רוצה עזרה, אני רוצה חמלה, אני רוצה סיוע כספי מלא.
<חיים חייט: אני לא רוצה 70% של חברת ביטוח, אני רוצה 100% פיצוי.
<חיים חייט: תסלח לי שאני מצביע עליך, - -
<חיים חייט: - - מדינת ישראל עשתה לי את זה, ואני רוצה את כל הפיצוי.
<חיים חייט: מדברים איתי שאני בכלל לא אקבל 75%.
<חיים חייט: יש לי נזקים – תלוי את מי שואלים, כן?
<חיים חייט: – שמגיעים לחצי מיליון שקל.
<חיים חייט: אתם עשיתם את זה, תפצו אותי עכשיו.
<חיים חייט: לא עוד 26 שנה, אני לא אעמוד ב-12 שנה.
<חיים חייט: וכקורבן צד גימ"ל פאסיבי, אני לא צריך להתנצל בפני אף אחד אם אני מבוטח או לא מבוטח.
<חיים חייט: עוד סעיף.
דוד צור: עוד סעיף, אחרון.
<חיים חייט: תחזרו אליי.
<חיים חייט: אתה מבטיח לחזור?
דוד צור: כן, לנקודה הנוספת.
דוד צור: כן, הגברת רויטל כהן, תשלימי את מה שהוא רצה להגיד.
<רויטל כהן: אני קצת שונה בגישה.
דוד צור: רויטל כהן, תושבת היישוב.
<רויטל כהן: מה?
דוד צור: תושבת היישוב.
<רויטל כהן: תושבת היישוב, כן.
<רויטל כהן: אימא לשישה ילדים.
<רויטל כהן: בן זוגי, עמית, פה, לידי.
<רויטל כהן: אני רוצה רגע לזוז ממה שרציתי לומר ולפנות אליך: אני מאוד אשמח אם תקימו איזשהו גוף שירכז את התלונות שלנו.
<רויטל כהן: אני יושבת על המכתב אליכם כבר יותר משלושה שבועות.
<רויטל כהן: זה קשה לרשום את הכול וכמו שצריך.
<רויטל כהן: מאוד נשמח לאוזן קשבת שתרכז אותנו, ותאמין לי, יש אינספור.
<רויטל כהן: לא רוצה להיכנס.
<קריאה: גם האתר לא עובד.
<קריאה: האתר לא עובד.
<רויטל כהן: ניסיתי דרך האתר, לא משנה.
<רויטל כהן: אני אמצא את הדרך להעביר.
<אסף מיכאלי: אני גם אהיה כאן אחרי שאנחנו נסיים את הדיון.
דוד צור: עוד משהו, הגברת רויטל כהן?
<רויטל כהן: כן, כן.
<רויטל כהן: אז כבר הצגתי את עצמי ואת עמית.
<רויטל כהן: רציתי לספר לכם שב-8 לינואר מלאו לתינוקת שלי, שחר, בדיוק חצי שנה.
<רויטל כהן: בזמן שהנקתי אותה שמעתי רעש אדיר של מים שאחריו הגיעה החשיכה.
<רויטל כהן: החשיכה - - - על הקור הגדול, וגל אדיר של ביוב מסריח שפרץ לתוך ביתנו.
<רויטל כהן: מאותו יום חלפה כמעט חצי שנה.
<רויטל כהן: שחר עוד מעט בת שנה.
<רויטל כהן: חצי שנה שביתי הקטנה למדה לזחול על רצפה מלאה בביוב.
<רויטל כהן: שלא משנה כמה נשטוף אותה, מתחת יש - - - שמתאדים כל הזמן אלינו, לרצפה ולחלל הבית.
<רויטל כהן: חצי שנה שהתינוקת שלי מכניסה חפצים לפיה, ובכל זאת, זה השלב האוראלי, מזוהמים בחיידקים צואתיים, ואלוהים יודע באלו חומרים כימיים, כמו שתיארתם, שמגיעים אליהם.
<רויטל כהן: חצי שנה שאי אפשר להשתמש בגינה שלנו שהפכה לאגם של סחי וסירחון.
<רויטל כהן: בבקשה, קחו אחריות.
<רויטל כהן: אני פונה אליך, תוציאו אותנו מהבוץ.
<רויטל כהן: תאפשרו לשחר לגדול בישראל, לא בהודו, בגנגס.
<רויטל כהן: תבטיחו לי שזה לא יקרה שוב.
<רויטל כהן: שאתם תעשו הכול שזה לא יקרה שוב.
<רויטל כהן: לא תגידו: ניקינו, שזה מה שאנחנו יכולים לעשות.
<רויטל כהן: זה הכול.
<רויטל כהן: תודה.
דוד צור: תודה רבה, הגברת רויטל כהן.
דוד צור: אני חוזר למר חיים חייט, ואחרי זה, מה שמך?
<ג'ורג' חמו: ג'ורג' חמו.
<חיים חייט: תן לו.
<חיים חייט: אם הוא רוצה, הוא יכול לדבר לפניי.
דוד צור: מר ג'ורג' חמו, אז דבר.
<ג'ורג' חמו: ואני אפילו נציג.