GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן כבל: הנתק בין החזית של העורף ובין החזית בא אנו נימצא יהיה עוד יותר גדול מתמיד וזה רק יעצים את תחושת הלחץ ואת תחושת החרדה שתתקיים אצל החיילים שנמצאים בחזית.
איתן כבל: מערכת הביטחון, אני אומר לך גדי אגמון, צריכה וחייבת לתת דעתה איך היא נותנת מעטפת חדשה.
איתן כבל: זאת תפיסה אחרת לגמרי, איך לתת את המעטפת הזאת למשפחות.
איתן כבל: זה לא דבר שהיה עד היום, זאת מעטפת חדשה לגמרי.
<גדי אגמון: אני אירתם בעניין.
איתן כבל: זאת תפיסה חדשה לגמרי ואני מקווה שנדע לתת לה תשובה.
איתן כבל: אני מקווה שיהיה לנו יום פורה.
איתן כבל: יש לנו יום ארוך, עם המון נושאים להתעסקות ולדיון.
איתן כבל: אני מקווה שנדע להציף כמה שיותר נושאים.
יוני שטבון: תודה רבה לכם, וגם תודה רבה לחבר הכנסת כבל ולחברת הכנסת מירי כבל על השותפות.
יוני שטבון: אתם יודעים, בפוליטיקה זה לא מובן מאליו שככה הולכים ביחד בהובלה קדימה, ופה יש ממש בית חם בנושא הזה.
יוני שטבון: אני סמג"ד במילואים.
יוני שטבון: הזיכרון שלי מהמילואים – למה אני אומר זיכרון?
יוני שטבון: כי היום כאשר אני רוצה לצאת למילואים, כחבר כנסת אני צריך לעבור דרך יחידה שתאשר לי את הכניסה – אני זוכר הכי טוב את הריח.
יוני שטבון: אתה עולה על המדים של המילואים, פתאום כל הבית מלא בריח הזה.
יוני שטבון: נשות המילואימניקים, אתן בטוח מכירות את זה, והנה הילדה מכירה את זה.
יוני שטבון: אשתי מכירה את זה – פתאום כל הבית מריח בריח של אבא, בריח של השמן של הנשק ובריח המדים.
יוני שטבון: האווירה סביב המילואים – כל הבית מתכנס סביב האווירה הזאת.
יוני שטבון: אני רואה פה את ההנהונים – כולם מכירים את זה.
יוני שטבון: הריח הזה הוא ריח של שותפות במדינה.
יוני שטבון: זאת הציונות בצורה הכי פשוטה שיש.
יוני שטבון: פתאום כל הבית הופך להיות אנחנו המדינה.
יוני שטבון: זה כבר לא אני הפרטי, המשפחה שלי.
יוני שטבון: אני חושב שהמילואים זה בדיוק הנקודה הזאת.
יוני שטבון: אמרתי את זה בכמה מקומות.
יוני שטבון: זה שמורת הטבע האחרונה של הקונצנזוס הישראלי.
יוני שטבון: ממש ככה, שכולם מתכנסים פה.
יוני שטבון: אפשר לראות את הפסיפס של האנשים שנמצאים כאן.
יוני שטבון: אני אומר את הדברים האלה דווקא בתקופה שהיא רגישה בשני מובנים.
יוני שטבון: יש היום שיח נוקב, אולי חלקו מאחורי הקלעים וחלקו נמצא בצורה גלויה, סביב סוגיית צבא העם, האם צריך ללכת למודל של צבא מקצועי או צבא העם.
יוני שטבון: אני חושב שמי שיושב כאן
יוני שטבון: ברור לו שחלק מביטחונה של מדינת ישראל וחלק מהשותפות של החברה הישראלית נובע מכך שהצבא הוא צבא העם.
יוני שטבון: ולמה זה צבא העם?
יוני שטבון: כי יש פה את הנשים, יש פה את הילדים שכולם מגויסים לציונות הזאת.
יוני שטבון: כאשר אנחנו נאבד את זה, אנחנו נאבד את החברה הישראלית.
יוני שטבון: דבר שני, אנחנו שומעים היום על חרב הקיצוצים שפוגעת ישירות באנשי המילואים.
יוני שטבון: קיבלתי בשבועות האחרונות שיחות טלפון גם מהחטיבה שלי וגם מחטיבות אחרות, ואתם בוודאי מכירים את זה, על אנשים שאמרו להם להגיע לימי מילואים הרבה יותר מקוצרים, פחות זמן אימונים ובסוף – אני לא נכנס פה עכשיו לכל מה שהולך מאחורי הקלעים, אבל לא יכול להיות שנפגע בכשירות המבצעית של חיילי המילואים.
יוני שטבון: בסוף אתם-אנחנו נמצאים בחזית, וכפי שאיתן כבל אמר, זה לא רק אתם, זה כולנו פה, זה המשפחה.
יוני שטבון: אז תודה רבה על השותפות, ובאמת על הזכות להיות שותף ביום הזה.
מירי רגב: רשות הדיבור לחבר הכנסת דוד צור.
מירי רגב: שלום לאלירן גפסו, מהצעירים שעושים מילואים, הוא סטודנט.
דוד צור: שלום לכולם.
דוד צור: גם אני רוצה קודם כול לברך את אנשי השדולה, היושבת-ראש ואיתן כבל ויוני שטבון.
דוד צור: אני לא חבר השדולה, אבל הלב שלי פה, גם כמי ששירת שנים רבות בכל מיני צמתים וגם עשיתי מילואים תקופה קצרה, אבל על החשיבות של העניין הזה אני לא רוצה להכביר במילים.
דוד צור: אני דווקא רוצה להתייחס לסוגיה אחת שמוטלת לפתחנו כחברי כנסת, שיכולים גם לחוקק וגם להשפיע שלא בחקיקה.
דוד צור: אני יותר ויותר מתוודע לעניין הזה כי מגיעות אליי פניות בנוגע לפיטורים של אנשי מילואים שיוצאים לתעסוקה או לשירות מילואים.
דוד צור: מכיוון שנחקק פה חוק שלכאורה אוסר לפטר אותם חודשיים אחרי שהם מגיעים למילואים אז התחילו לפטר אותם לפני שהם יוצאים למילואים.
דוד צור: נראה לי בלתי מתקבל על הדעת שגופים לא יירתעו מעניין הזה.
דוד צור: כפי שהכנסת הצליחה להגן, בצדק, על נשים בהריון מפני פיטורים, אני חושב שהשר- - -
מירי רגב: זה חוק שחיים כץ ואני הובלנו, שאין לפטר נשים בהריון מהצבא.
דוד צור: כפי שהצלחנו שם, אנחנו צריכים להגן על אנשי המילואים.
דוד צור: פיטורים של אנשי מילואים, או לפני או אחרי, זה דבר שיהיה טאבו.
דוד צור: לדעתי אנחנו יכולים גם בחקיקה או בפנייה לשר בנט בעיקר, כי זה בתחום אחריותו במשרד הכלכלה, להבטיח שלא יהיו פיטורים בלי שימוע לחיילי מילואים, כפי שנעשה עם נשים בהריון, אחרת אנחנו ממש שומטים את הקרקע שעליה אנחנו יושבים.
מירי רגב: בעניין הזה נוכל להביא הצעה משותפת.
מירי רגב: דרך אגב, לא רק של השדולה, של הרבה מאוד חברי כנסת שיכולים להצטרף לזה.
מירי רגב: דרך אגב, זה היה הנושא העיקרי שדיברנו עליו עם בעלי העסקים ביום המילואים הקודם.
יוני שטבון: זה נושא רחב.
מירי רגב: היו קצת שיפורים, אבל עדיין אנחנו רואים שמפטרים מג"דים ואנשי מילואים.
מירי רגב: הרבה מאוד אנשים נרשמו לדיבור, וגם אתה תדבר, יושב-ראש העמותה, אבל אני רוצה לשמוע קודם את הנשים.
מירי רגב: אנחנו שומעים אתכם באמת לאורך כל השנה.
<אבי סייג: צריך לדאוג להם לארנונה בוועדת הכספים.
מירי רגב: צריך לדאוג לא רק לארנונה אלא לעוד כמה דברים מעבר לכרטיס שהן נכנסות אתו.
מירי רגב: אני רוצה קודם כול לפתוח את הדיון עם הנשים.
מירי רגב: אחר-כך אבי כהן יציג רעיון שיש לו לגבי הרשויות המקומיות ופיני קבלו יוכל להתייחס גם לסוגיה הזאת.
מירי רגב: בבקשה, הנשים, הבמה שלכן, נשות אנשי המילואים.
מירי רגב: ילדים של אנשי מילואים שרוצים להגיד משהו מוזמנים.
מירי רגב: חשוב לי לשמוע אתכם, חשוב לכולנו לשמוע אתכם.
<גילה אפריאט-קורצר: אני אשתו של ערן קורצר שהוא מג"ד בגדוד 7, שנעדר כרגע כי הבוקר הוא היה באישור תוכניות אז הוא יגיע עוד מעט.
<גילה אפריאט-קורצר: ראשית, רציתי להגיד תודה רבה על ההזדמנות הזאת ועל הזכות הזאת.
<גילה אפריאט-קורצר: אנחנו רואים זכות גדולה להיות כאן ולהשמיע קצת את קולנו.
<גילה אפריאט-קורצר: יש באמת הרבה דברים שאפשר לדבר עליהם.
<גילה אפריאט-קורצר: אבחר כרגע אחד, וזה הנושא שלנו כנשים עובדות.
<גילה אפריאט-קורצר: גם כך זו סוגיה לא פשוטה בכלל, להיות אמא ולהחזיק בקריירה, כשיש בית וילדים.
<גילה אפריאט-קורצר: נכון שאנחנו בעידן שבו החלוקה בין בני הזוג כבר מתחילה להשתנות במקצת, אך עדיין לא הגענו למקום שהייתי שמחה שנגיע אליו.
מירי רגב: בסוף את תצאי למילואים והוא יישאר בבית.
<גילה אפריאט-קורצר: אנחנו בכיוון הנכון, אבל אני חושבת שהנושא של יציאה למילואים – נכון שאני מדברת מפרספקטיבה של אשת מג"ד, שכמות ימי המילואים שהוא עושה כמעט הרבה ביותר בקרב אנשי מילואים בכלל, אבל מול המעסיקים, כאשר בן הזוג לא נמצא, ובמשפחה שיש בה ילדים, בדרך כלל בשגרה נזקקים ונעזרים בו בטיפול בבית ובילדים.
<גילה אפריאט-קורצר: הדבר הזה נלקח מאתנו כאשר הוא נעדר ונמצא במילואים ואז אני צריכה להתמודד מול המעסיק ולהגיד: תראה, הבעל עוד פעם במילואים ואני צריכה להיעדר שעות מהעבודה.
<גילה אפריאט-קורצר: נכון שהתברכתי במעסיק שתומך מאוד ואני עובדת הרבה מאוד שנים במקום העבודה שלי, אבל אני חושבת שאני מדברת בשמן של הרבה מאוד נשים, שעוסקות בכל מיני סוגים של עבודות ולא תמיד המעסיקים טולרנטיים לעניין הזה.
<גילה אפריאט-קורצר: אולי אפשר לנסות, כפי שיש שעות מחלה לבדיקות הריון או כפי שיש כל מיני דרכים שהמעסיקים מקבלים פיצוי, אז אולי אפשר להגיד: הנה, אותה אישה מציגה צו מילואים – מ-X ימים והלאה, לא על יום מילואים אחד שבן הזוג נעדר, אני מבינה שזה דבר שלא יתבצע – אבל מכמות מסוימת של ימי מילואים אולי ניתן לבוא עם הצו ולהגיד: מעסיק יקר, הנה, בן הזוג שלי נמצא עכשיו במילואים, אם אני במקום 9 שעות עבודה- - -
איתן כבל: שיבינו מה קורה.
<אבי סייג: היום יש את זה במגזר הציבורי ואנחנו רוצים לעשות את זה במגזר הפרטי גם כן, שעה ביום.
איתן כבל: אתקן אותך מכיוון שהצעת החוק היא שלי.
איתן כבל: לא סתם פניתי לרועי קונפינו ממשרד האוצר ולא סתם הסתכלתי על רח"ט תומכ"א, עוד בקדנציה הקודמת ניהלנו קרב, כאשר הצעת החוק עברה בקריאה טרומית.
איתן כבל: הוויכוח היה מי ישלם.
מירי רגב: זה לא עבר בסוף?
איתן כבל: זה לא עבר עדיין.
איתן כבל: במסגרת הציבורית זה לא קיים, זה נוגע רק לרצון טוב של המעסיקים.
<אבי סייג: אבל יש פנייה של נציב- - -
איתן כבל: לא מתאים לך אחרי כל-כך הרבה שנים שאתה אומר- - -
<אבי סייג: יש לי את התגובה הכתובה.
איתן כבל: עזוב את התגובה.
איתן כבל: אני מדבר אתך מה קורה באמת בפועל.
מירי רגב: מה זאת אומרת "מי ישלם את זה?
מירי רגב: " – משרד האוצר, או הצבא, או משרד הביטחון?
מירי רגב: איזו עלות היתה להצעת החוק?
איתן כבל: כאשר הנחתי את הצעת החוק משרד האוצר אמר – זה התחיל מהערכה של 70 מיליון שקל לשנה.
איתן כבל: אמרתי: איך 70 מיליון שקל?
איתן כבל: מה, כולם עושים מילואים?
איתן כבל: הרי זה לא יכול להיות.
איתן כבל: מה, לכולם יש ילדים, וכולם, וכולם, וכולם?
איתן כבל: בסופו של עניין הסכום לאט-לאט ירד והגיע להערכה סביב 6-7 מיליון שקלים.
איתן כבל: תקן אותי, רועי קונפינו, אם אני טועה.
איתן כבל: זה בסך הכול 6-7 מיליון שקל, זה לא סכום בשמים.
איתן כבל: הוויכוח נכון לרגע זה הוא מי ישלם את הסכום הזה.
מירי רגב: חצי-חצי.
איתן כבל: אגיד לכם עוד דבר.
איתן כבל: בזמנו סיכמתי עם שרגא ברוש, ראש התאחדות התעשיינים, שהסכים שהמעסיקים יספגו את זה.
מירי רגב: הוא היה בפורום הקודם ודיבר על זה.
איתן כבל: אמרתי שאני לא מסכים שהם ייקחו את זה על עצמם כי זה נתון להשתנות, אחד חושב כך, יבוא מישהו אחר ויחשוב אחרת.
איתן כבל: זאת צריכה להיות אחריות המדינה בחוק.
איתן כבל: לכן הגשתי את הצעת החוק פעם נוספת.
איתן כבל: רועי קונפינו, כתבתי אותה באופן קצת שונה, במובן הזה שייתכן שהשעה הזאת תוחזר למשפחה דרך ה"תלוש" של חייל המילואים, בדרך כזאת, כי אם תתחיל התחשבנות בכל מקום ומקום לא נצא מזה.
איתן כבל: הצעת החוק מונחת לפתחה של הכנסת והמשמעות שלה, שרעיה של איש שיצא למילואים – או להיפך, בעל של אישה שיצאה למילואים, ויש כאלה, לא הרבה אבל יש – תוכל לבחור להגיע למקום העבודה שעה מאוחר יותר או לצאת שעה מוקדם יותר ממקום העבודה.
איתן כבל: זאת השתנות דרמטית, אני אומר את זה לכם.
איתן כבל: יושבים כאן חברים שלי.
איתן כבל: זה אחד הנושאים שנראים לכאורה – מי שלא חי את עולם המילואים לא מבין עד כמה זה קריטי, איך גדוד שלם עם טלפון אחד עושה ב-7:00 בבוקר הכוונה כמו בתחנת מוניות.
מירי רגב: תיכף אסכם בעניין הזה.
<יהודה אונגר: דיברנו אפילו על חצי שעה-חצי שעה.
מירי רגב: לא, עזוב חצי שעה-חצי שעה.
מירי רגב: אנחנו נצטרף להצעת החוק של חבר הכנסת כבל, אם הוא יאשר לנו.
מירי רגב: אם לא, נעתיק אותה ונטפל בזה.
מירי רגב: אנחנו חייבים לקדם את זה.
מירי רגב: הוא הביא את גילה אפריאט-קורצר היום אז בשבילה אנחנו חייבים לקדם את זה.
<גילה אפריאט-קורצר: לא תיאמנו, אגב.
מירי רגב: זה יהיה רשום על שמך: "חוק גילה".
<גילה אונגר: עניין שעות העבודה הוא בהחלט קריטי מאוד-מאוד.
<גילה אונגר: אני חושבת שאולי לא כדאי להגדיר את זה יותר מדי, אלא פשוט שתהיה אפשרות להוריד שעה מיום העבודה.
<גילה אונגר: זה יפתור הרבה בעיות.
מירי רגב: כלומר, באופן כללי, לאו דווקא בבוקר או בערב.
<גילה אפריאט-קורצר: בתיאום עם המעביד.
איתן כבל: בהצעת החוק אין הגדרה.
איתן כבל: החוק קובע שהאישה או הבעל, אם אשתו במילואים, יחליטו.
איתן כבל: כלומר האישה תודיע למעסיק שלה אם מתאים לה באותו יום בוקר או ערב, שזה שעה אחת.
איתן כבל: אין הגדרה מתי.
איתן כבל: זה בתיאום מול המעסיק.
<גילה אפריאט-קורצר: זה כמו שעת הנקה, שלא מוגדרת כשעת בוקר או ערב.
<גילה אפריאט-קורצר: זה פשוט שעה פחות.
מירי רגב: גילה אונגר, את רוצה להוסיף עוד משהו מעבר לנושא שעלה כאן?
מירי רגב: את חושבת שיש עוד נושא שאנחנו יכולים לקדם מול הצבא, מול משרד' הביטחון, מול גורמים אחרים?
<גילה אונגר: אני יכולה לציין משהו ששמתי אליו לב בעיתון "במחנה".
<גילה אונגר: לפני חודש יצא עיתון שהוקדש לאנשי מילואים.
<גילה אונגר: היה כתוב שם בקטן על כל מיני שירותים שניתנים בזמן מילואים, כמו החלפת גלגל מפונצ'ר.
מירי רגב: רציתי להגיד את זה, אבל אז יגידו: מה, עוד פעם את עושה את האישה כזאת חלשה?
מירי רגב: היה איזה רעיון שדווקא עלה על-ידי שוקי, הקמל"ר לשעבר.
<חמדה מרק: זה עובד, יש סיוע כזה.
<גילה אונגר: מאוד שמחתי לראות את זה בעיתון.
מירי רגב: מה זה כולל?
<חמדה מרק: שמי חמדה מרק ואני מנהלת את הקרן לקליטת חיילים משוחררים ואת היחידה להכוונת חיילים משוחררים.
<חמדה מרק: מה שעשינו הוא מועדון "בהצדעה".
<חמדה מרק: במסגרת מועדון "בהצדעה" התקשרנו עם חברת ביטוח, שבעצם מאפשרת כמעט בכל תחום לבקש סיוע לבן או בת הזוג, כאשר בן הזוג או בת הזוג אינם בנמצא ולא יכולים לסייע.
<חמדה מרק: זה בכל הדברים.
מירי רגב: זה עובד?
<חמדה מרק: זה עובד.
מירי רגב: גם אינסטלטור?
<חמדה מרק: גם.
מירי רגב: את מכירה את הבעלים שבאים מהמילואים עם חצי מכנס למטה והם מסובבים את הברז.
מירי רגב: כך אנחנו אוהבים אותם.
איתן כבל: הבעיה, שיש אינסטלטורים.
איתן כבל: סיבה לא לישון טוב אחר-כך במילואים...
מירי רגב: סוף-סוף תתגעגע לאשתך ותראה כמה היא שווה.
יוני שטבון: יש בעיה של מידע?
<חמדה מרק: חשוב לי להבהיר את הדברים.
<חמדה מרק: זה באמת across the board, זה בכל התחומים: בשירותים לבית, בתקלות צנרת, בקצר חשמלי, בפתיחת דלתות נעולות, אני לא צריכה להגיד לכם שכאשר זה קורה זה לא נעים, בשירותי החלפת צמיג לרכב.
מירי רגב: למה אנחנו לא יודעים את זה?
<חמדה מרק: מי שחבר במועדון "בהצדעה" יודע את זה.
<חמדה מרק: זה מופיע באתר.
<חמדה מרק: אני ביקשתי להגדיל את זה, שהכתובת תהיה ברורה ושיהיה יותר פרסום, וכך נעשה.
מירי רגב: גדי אגמון, יש אפשרות שכאשר מעבירים את צו הקריאה למילואים יועבר יחד עם זה טופס מסודר של חמדה מרק עם פירוט כל השירותים האלה של חברת הביטוח?
<גדי אגמון: התחייבנו לפני שבועיים לוועדת המשנה, וחבר הכנסת כבל היה בוועדה הזאת, לפרסם את זכויות אנשי המילואים בצורה אקטיבית יותר, או דרך צווים או דרך אתרי האינטרנט או דרך מערכות המידע האחרות.
<משה בנימיני: לכתוב הביתה, כמו שמגיע הצו.
<גדי אגמון: מתוך הבנה שלא כל המידע מצוי בידי האנשים.
<גדי אגמון: אנחנו רוצים להכין איזה מידעון שיעביר את כל המידע למערך המילואים, כי יש הרבה מאוד נושאים, וגם אדבר עליהם בהמשך.
איתן כבל: מאחורי הצו אפשר להוסיף את המידע.
<חמדה מרק: אנחנו מפעילים את זה.
<חמדה מרק: נעשה את זה.
מירי רגב: מה זה "נעשה את זה"?
<חמדה מרק: כפי שאת אומרת, נעשה פרסום.
מירי רגב: למה העליתי את הנושא?
מירי רגב: לא ידעתי שזה קיים.
מירי רגב: בעבר קמל"ר הציע להעביר את האחריות למרכז השלטון המקומי ולהקים שם גוף, שברגע שמישהי גרה בנתניה, או לא משנה היכן, היא יודעת שהיא יכולה להתקשר למוקד של העירייה ואז מוקד העירייה שולח לה את מי שהיא צריכה: גרירת רכב וכולי, על כל בעיה שיש היא מתקשרת למוקד העירייה.
מירי רגב: אמרנו שננסה לקדם את זה דרך משרד הפנים, דרך הרשויות המקומיות ונבדוק עם כמה ראשי עיריות אם בכלל זה אופציה, האם אפשר להעביר אליהם את האחריות או לא.
מירי רגב: עכשיו את אומרת שיש לך פתרון לזה, וזה מצוין, אבל לא יודעים על כך.
מירי רגב: אם חבר הכנסת כבל ואני, שמתעסקים בזה כבר שנים, לא יודעים על כך, זה פשלה שלכם.
<חמדה מרק: קודם כול, זה חדש.
<חמדה מרק: זה נכנס בעוצמה בשנת 2012 וממשיך לפעול ב-2013.
יוני שטבון: קודם כול, זאת יוזמה ברוכה.
מירי רגב: אני מבקשת שתסגרי עם גדי אגמון איך לפרסם את המידע.
מירי רגב: גדי אגמון, זה בסדר לפרסם את זכויות אנשי המילואים, אבל באופן קבוע שיהיה כתוב מאחורי הצו: "חברת ביטוח לסיוע" , שהם יידעו.
מירי רגב: זה עוזר מאוד כאשר אדם נמצא בלחץ.
מירי רגב: זה דרמטי.
<גילה אפריאט-קורצר: רציתי להוסיף עוד נקודה אחת, שלא כולם חברים ב"בהצדעה", ואולי טוב שכך, כי יש בכל זאת מגבלה.
<גדי אגמון: אנחנו רוצים לשמור את זה כמועדון אקסקלוסיבי לחיילי מילואים פעילים, אותם שמשרתים יותר מ-10 ימי מילואים בשנה.
<גילה אפריאט-קורצר: אני מסכימה עם זה, כי זה בדיוק המקום הזה.
<גילה אפריאט-קורצר: תמיד מדברים על מועדון "חבר" שבאמת נחשב מועדון יוקרתי מאוד בארץ.
<גילה אפריאט-קורצר: "בהצדעה" קיבל באמת תנופה גדולה מאוד.
<גילה אפריאט-קורצר: אנשים אומרים: אה, יש לך חברות ב"בהצדעה", איזה כיף לך, תזמין לי כרטיס.
<גילה אפריאט-קורצר: אני חושבת שצריך לשמור את זה.
איתן כבל: יש כאן אנשים בוועדה שהיו מהמובילים.
<גילה אפריאט-קורצר: צריך לשמור את זה, אבל אז אם מצרפים את זה לצו זה עלול ליצור בעיה מול אנשים שנקראים ליום מילואים אחד או ליומיים.
איתן כבל: צריך להגיד לכם באמת מילה טובה על העניין הזה.
יוני שטבון: שחברים ב"בהצדעה" יקבלו את זה.
מירי רגב: שישלחו לכולם.
<גדי אגמון: ממילא, וזה עבר גם בחקיקה ממש לפני מספר חודשים, כאשר שינינו והתאמנו את ההגדרה "משרת מילואים פעיל" למודל התלת-שנתי במקום המודל השנתי ולמודל של 20 ימים במקום מודל של 10 ימים.
<גדי אגמון: גם בעניין זה היה לנו שיח ארוך עם משרד האוצר על המשמעויות שנגזרות, והעברנו את זה.
<גדי אגמון: כאשר אנחנו מודיעים בכל שנה מי זכאי לפי המודל התלת-שנתי האחרון, גם שם נוכל להעביר את הפרטים הרלוונטיים.
איתן כבל: אלה דיונים שהתקיימו פה.
איתן כבל: זה עלה מתוך הוועדה שלנו, מתוך השדולה, העלינו את עניין המודל התלת-שנתי ותפיסת חייל המילואים על-פי מודל תלת-שנתי, ושהתעודה תהיה בתפיסה על פי מודל תלת-שנתי ולא חד-שנתי.
איתן כבל: אני שמח באמת שרח"ט תומכ"א והצוות שלו וגם אמיר חי, שלא נמצא כאן אלא בוועדת הכספים, עשו עבודה מאוד-מאוד טובה.
איתן כבל: אלה דברים שהיום נראים לעתים ברורים מאליהם אבל מעולם לא היו קיימים.
איתן כבל: לכן אני חושב שמן הבחינה הזאת זה רק עצה, כי בסוף תחשבו על הדבר הכי נכון שיכול להגיע לכל החיילים.
איתן כבל: אני חושב שלא כדאי לתחוֹם את העניין הזה רק למי שמחזיק את התעודה ושעשה 10 ימי מילואים בממוצע בשנה.
מירי רגב: מה שאפשר לעשות, אולי באמצעות השלטון המקומי אפשר לבדוק אם ראשי עיריות יכולים ומוכנים – הרי יש את המוקד שבמילא עובד 24 שעות ביממה בעירייה כאשר יש פיצוץ וכאשר יש כל מיני בעיות ברחובות העיר.
מירי רגב: ייתכן שאפשר לראות איך אפשר לגבות את זה שם לטובת אנשי המילואים של אותה עיר.
מירי רגב: אפשר לבדוק את זה.
מירי רגב: אני לא רוצה להפיל את זה על ראשי העיריות, אבל זה סוגיה שאפשר לבדוק, לתת מענה במוקד עירוני לאותן משפחות שהאבא נמצא במילואים.
<פיני קבלו: אנחנו נבדוק את בקשתך.
<פיני קבלו: אפילו רציתי קצת להרחיב.
<פיני קבלו: אני חושב, גם כמי שעשה מילואים ביחידה קרבית במשך 25 שנים, והיו תקופות שעשינו גם 70 ימי מילואים בשנה, בסך הכול כמילואימניק מאוד כיף להיפגש עם החבר'ה ולשבת לשתות יחד קפה.
מירי רגב: בטח, בלילה שמישהי אחרת תאכיל ותשכיב את הילדים...
<פיני קבלו: מי שנשאר בבית זו באמת האישה, וגם אשתי נשארה עם 4 ילדים קטנים.
<פיני קבלו: לכן בעניין הזה אנחנו צריכים לחפש מענה.
<פיני קבלו: יש לנו היום הרבה מאוד מוקדים שאפשר להקים של מתנדבים שיכולים למצוא בכל המערכות, בכל ישוב.
<פיני קבלו: לדעתי יוקמו סניפים שישרתו את אנשי המילואים והעירייה כמובן תלווה את זה על-ידי תנועות נוער ועל-ידי מתנדבים ואפשר יהיה לסייע.
מירי רגב: אנחנו מדברים על אנשי מקצוע.
<פיני קבלו: וגם אנשי מקצוע.
<פיני קבלו: יש היום אנשים שיצאו לפנסיה שיכולים לבוא ולתרום, אם זה אינסטלטור, גורר רכבים או כל דבר אחר שאפשר.
<פיני קבלו: אביא את העניין הזה לדיון במרכז השלטון המקומי.
מירי רגב: אנחנו גם נביא את זה לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.
<פיני קבלו: אולי נקים מוקדים של מתנדבים שיסייעו למערך המילואים ושיוכלו לפנות אליהם, יפרסמו גם את מספר הטלפון שלהם בעיתונות.
מירי רגב: יופי, תודה.
מירי רגב: יש פה עוד אשת איש מילואים שיושבת בצד עם שלושת הילדים החמודים שלה.
מירי רגב: ברוכים הבאים לכנסת.
מירי רגב: נשמח לשמוע גם אותך.
מירי רגב: מה את אומרת?
מירי רגב: מה את יכולה להוסיף על הדברים שהעלו נשות אנשי המילואים?
<מאיה גרינשפן: אני מאוד מסכימה איתן, קודם כול, גם בעניין שעות העבודה וגם בעניין מועדון "בהצדעה" שצריך לשמור עליו כמועדון אקסקלוסיבי.
מירי רגב: כלומר, לא לפתוח אותו, כן לאפשר את הדירוג הזה.
מירי רגב: חוץ מזה, יש לך עוד רעיונות שאת חושבת שכדאי ליישם, כאחת שמטפלת ב-3 ילדים כשהבעל נמצא במילואים?
<מאיה גרינשפן: לא חשבתי שאדבר כאן אז לא חשבתי על זה לפני כן.
יוני שטבון: אולי תספרי קצת מה הקשיים שאיתם את מתמודדת, תשתפי את כולם, למרות שכולם מכירים.
<מאיה גרינשפן: אני אחת שמאוד מסתדרת, אז אין יותר מדי קשיים.
איתן כבל: אני בכל זאת רוצה להגיד כמה דברים, אני רואה שאתן לא מספיק יצירתיות.
מירי רגב: חכה רגע.
מירי רגב: גדי אגמון, רציתי לאפשר לך לדבר בהתחלה, אבל חבר הכנסת כבל אמר שאתה תדבר בסוף.
מירי רגב: פה אני מצדיעה לחבר הכנסת איתן כבל, כי הוא עושה מילואים, אז החלטנו לתת לך לדבר בסוף, לכן ידברו לפניך.
<זהר גרינברג: אני מבקש לומר משהו אישי כי הנשים שלי לא נמצאות כאן ובאתי לכאן כנציג.
מירי רגב: ממש משפט קצר.
מירי רגב: תציג את עצמך.
<זהר גרינברג: שמי זהר גרינברג, עשיתי כ-35 שנים מילואים.
<זהר גרינברג: יש לי אישה ושתי בנות, יש לי גם בן מילואימניק.
<זהר גרינברג: אני רוצה לומר דבר אחד.
<זהר גרינברג: אנחנו זקוקים לאנשי מילואים שיש להם יכולת וחוסן אישי, והחוסן הזה מגיע מן הבית.
<זהר גרינברג: אני מוכן להגיד בצורה הכי בוטה, שבלי אשתי לא הייתי עושה 35 שנים מילואים, אין סיכוי.
<זהר גרינברג: מי שחושב שזה by the way, שזה איזה הובי של אחד מבני הזוג – זה לא כך.
<זהר גרינברג: אנחנו זקוקים לתמיכה האמיתית, וזו תמיכה לא פשוטה, ממש לא פשוטה, ולא מובנת מאליה, דווקא בתקופה שברחוב – איך אומרים – יש פחות ופחות אנשים שמקבלים את המעטפות החומות ונוסעים בבוקר למילואים.
<זהר גרינברג: זאת אומרת, זה לא מובן מאליו.
<זהר גרינברג: חשובה מאוד הפגישה הזאת כדי להבין שכאשר אנחנו מדברים על החוסן של הצבא, זה גם זה.
<זהר גרינברג: אני אומר את זה כמפקד במילואים, שחלק לא גדול מן העבודה שלי היה הקשר עם הנשים של החיילים שלי, כי גם שם צריך לטפח.
מירי רגב: יש לך איזו עצה נקודתית?
<זהר גרינברג: זה עניין של חינוך, איך החברה מקבלת ואיך אנחנו מציגים את זה כלפי חוץ.
<זהר גרינברג: האירוע הזה היום לדעתי הוא צעד ראשון בדרך שצריכה לתת את המשקל האמיתי לבנות הזוג.
<זהר גרינברג: אני רוצה גם להזכיר במילה אחת שיש גם נשים שמשרתות במילואים.
<זהר גרינברג: יש לי שתי בנות ששירתו במילואים.
<זהר גרינברג: לא לשכוח אותן.
מירי רגב: אנחנו לא שוכחים אותן.
מירי רגב: אבי כהן, אנא תציג את ההצעה שלך.
<אבי כהן: למען גילוי נאות, אני פה בשני כובעים.
<אבי כהן: אני מייצג את משרד הפנים, אבל ההצעה הזאת מוגשת בכובע שלי כמג"ד שריון בחטיבה 179 שעכשיו שינו את השם שלה.
<אבי כהן: כאשר מדברים על הטבות לחיילים ולמשפחות, אנחנו רגילים להטבות שמתבצעות בכסף ומגיעות מן השלטון המרכזי.
<אבי כהן: למרות שהשלטון המקומי עושה הרבה.
<אבי כהן: לקחתי את מודל רמת-גן.
<אבי כהן: רוב השירותים שלנו כאזרחים ניתנים על-ידי השלטון המקומי.
מירי רגב: אתה גר ברמת-גן?
<אבי כהן: לא.
<אבי כהן: מודל רמת-גן – כי יושבים כאן הרבה צנחנים – רמת-גן אימצה עוד בתקופת קריניצי את חטיבת הצנחנים ובעקבותיה גם עוד ערים עשו את זה: אשדוד אימצה את גבעתי.
<אבי כהן: אמרתי שאפשר להעתיק את המודל שנהוג ברמת-גן גם לחטיבות המילואים, ליצור קשר.
<אבי כהן: אין הרבה חטיבות מילואים, יש כ-40 חטיבות.
<אבי כהן: זה מכסה את רוב המערך שעושה את העבודה האינטנסיבית.
<אבי כהן: קשר כזה בין רשות מקומית ובין חטיבת מילואים יכול להפיק המון לשני הצדדים.
<אבי כהן: אני עושה ימי כיף לגדוד – ומי שעושה ימי כיף לגדוד שלו והיה שותף יודע איזה ערך יש למשפחה, שיוצרים את הקונוטציה הזאת אצל הילדים ואצל האישה שהצבא של אבא זה משחקים מתנפחים או משהו כזה.
<אבי כהן: העלות קטנה מאוד.
<אבי כהן: אם העלות לאירוע כזה לגדוד שלי היתה 12,000 שקל, לעירייה או לחטיבה זה גרושים.
<אבי כהן: אני מדבר על פתיחת מתקני הרשות המקומית לימי כיף, אני מדבר על קשרי גומלין – אפשר להביא תיכוניסטים לתרגילים של החטיבה.
מירי רגב: קודם כול, זה רעיון מצוין, אבל איך נחלק בין החטיבות לערים?
מירי רגב: יש לך רעיון?
<אבי כהן: זה תלוי קודם כול ביוזמה של רשות מקומית שרוצה לאמץ.
<אבי כהן: לאיש מילואים אין באמת בסיס-אם, לרוב אנשי המילואים.
<אבי כהן: יש לנו את הימ"ח ובגזרה שלנו הוא מצוי מאחורי הגבול.
<אבי כהן: אין לנו באמת בסיס-אם.
<אבי כהן: זה לא שייך לטריטוריה.
<אבי כהן: זאת אומרת, גם אם יגידו לי עכשיו שאשקלון היא החטיבה המאמצת שלי – אני חושב שזה יעבוד.
איתן כבל: אם יורשה לי להעיר, היום הרשויות המקומיות מתחבטות בבעיות קשות ובשבילן הוצאה שנתית של 50,000 שקל עבור יחידה מסוימת – ראש העירייה מעדיף לתת את זה לתושבי עירו, זה בא על חשבון.
איתן כבל: מאגר הרשויות המקומיות החזקות שמאמצות חטיבות סדירות וחטיבות מילואים כמעט מוצה.
איתן כבל: התשואה צריכה לבוא מן המדינה עצמה, ממערכת הביטחון.
איתן כבל: כל הסיפור של ערים כמו רמת-גן שמאמצות יחידות, זה נהיה יותר פולקלור, יותר מאשר דבר ממשי.
מירי רגב: הוא כותב כאן דברים שאפשר לעשות, שלא כרוכים בכסף.
מירי רגב: לדוגמה, בני נוער שמגיעים לתרגילים של האבא במילואים; בשירותרום ילדים מכינים שי לחייל, אז במקום שי לחייל אפשר להכין שי לאנשי המילואים.
מירי רגב: אפשר לעשות כל מיני דברים כאלה.
מירי רגב: דרך אגב, עם כל אנשי העסקים שמאמצים לוחמים, אפשר גם לפנות אל אנשי עסקים שיאמצו גדודים במילואים ביחד עם עיר מאמצת.
מירי רגב: זה מחייב עבודה.
מירי רגב: זה מחייב ליצור צוות עבודה עם המעסיקים, עם השלטון המקומי, עם הצבא, לעבוד על זה.
מירי רגב: השאלה אם בא לך להתניע מהלך כזה.
מירי רגב: קודם כול, לפני הבחירות המקומיות הכול יצליח עם הרשויות המקומיות, ויש לנו בחירות עוד מעט.
מירי רגב: אנחנו יכולים בשקט לעשות בספטמבר כנס גדול עם כל ראשי העיריות ועם חטיבות ומילואים וכן הלאה: "עיר מאמצת מילואים", בעיקר שאמורים לבחור בהם לראשות העיר אז זה יכול להצליח.
<אבי כהן: אנחנו מציבים יעד של 7 חטיבות ראשונות ביחד עם השלטון המקומי.
מירי רגב: כפיילוט.
<פיני קבלו: נעביר להם את הרשימה.
<אבי כהן: גרינברג הוא בוגר חטיבה, בוגר הגדוד שלי, שהיום אני מפקד שלו.
מירי רגב: אבל זה לא עוזר לנו.
<אבי כהן: אם נמצא את 5 הערים המאמצות, יכול להיות שזה ידליק את האנשים.
מירי רגב: חבר הכנסת יוני שטבון, מה אתה אומר על זה כפיילוט?
יוני שטבון: בטח, ננסה את זה.
מירי רגב: בסדר, נסכם את זה כך.
מירי רגב: גם פיני קבלו אומר שאפשר להוביל את זה כפיילוט.
<פיני קבלו: גדי אגמון, כדאי שתעשה איזה מיפוי ראשוני.
מירי רגב: אל תדאגו, אנחנו לפני הבחירות המוניציפליות, ראשי עיריות יבואו לכאן ונערוך דיונים בעניין הזה.
מירי רגב: מי עוד רוצה להעלות דבר מה?
<יונתן רון: קוראים לי יוני רון.
<יונתן רון: אני מדבר בשם עצמי, אבל אני מייצג אשת איש מילואים, שהיא גיסתי.
<יונתן רון: זה נוגע מאוד לכל נשות המילואים.
<יונתן רון: אחי עשה סדר גודל של 3,000 ימי מילואים.
<יונתן רון: כשמכמתים את זה לשבוע של 5 ימים זה בערך 13-14 שנים רק של מילואים, עד שהוא מת לפני 3 חודשים, נהרג בהתרסקות הקוברה, בן 49 במותו.
מירי רגב: שלא תדעו יותר צער, שיהיו רק בשורות טובות, אמן.
<יונתן רון: אני עוזר מאוד לגיסתי בכל ההתנהלות מול אכ"א, מול הצבא.
<יונתן רון: מתברר שהחוקים מפלים בצורה תהומית.
<יונתן רון: אלמנה שמתחתנת שוב מפסיקה לקבל גמול מצה"ל, לא מאגף השיקום במשרד הביטחון אלא מצה"ל.
מירי רגב: אבל זה נפתר בחוק, זה תוקן.
מירי רגב: אם אני לא טועה, חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי וחיים כץ טיפלו בזה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
<יונתן רון: באגף השיקום.
<יונתן רון: לא בצה"ל.
<יונתן רון: אלה שני גופים שונים, זה משרד הביטחון וזה צה"ל.
מירי רגב: מה צה"ל נותן שמשרד הביטחון לא נותן?
<יונתן רון: הוא נותן קצבה חודשית עד תקרה מסוימת של שכר, של 5 פעמים קצבת הביטוח הלאומי, 40% לאלמנה, ואם יש 3 ילדים עד גיל 21 זה 70%.
מירי רגב: אתה מכיר את זה, גדי אגמון?
<גדי אגמון: לא.
<יונתן רון: ראש אכ"א מודעת לזה, אנחנו אמורים להיפגש בעוד שבוע.