GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה זלמן פייגלין: זו לא דמגוגיה, זה הפתרון.
משה זלמן פייגלין: ועוד איך אכפת לי, ועוד איך אכפת לי.
<עובד חוגי: בינתיים שהאנשים האלה יוכלו לחיות כמו בני-אדם.
מיכל רוזין: הטרדות מיניות ופגיעות מיניות, מאוד אכפת לך.
מיכל רוזין: ואם זה ישראלי, גם אכפת לך?
מיכל רוזין: ממש מטריד אותך.
משה זלמן פייגלין: התת-סעיף של התת-סעיף יותר חשוב ממה שקורה בדרום תל-אביב.
מיכל רוזין: לא, זה לא, אבל תפסיקו להסית שתי אוכלוסיות מוחלשות אחת בשנייה.
מיכל רוזין: זה לא קשור אחד לשני.
ישראל חסון: מה זה "חשוד בפלילים"?
דוד צור: נכון, שתענה על העניין של הפלילי.
מירי רגב: חשוד בפלילי – את יכולה לענות מה זה?
מיכל רוזין: מוציא דמגוגיה זולה.
משה זלמן פייגלין: זו לא דמגוגיה זולה, זו מציאות - - -
מיכל רוזין: בשביל קולות בבחירות, תפסיקו כבר, תתייחסו ברצינות.
<דינה זילבר: לשאלתה של חברת הכנסת זנדברג, אז מה שקורה זה שהחוק, כפי שנאמר כאן בצדק, מאפשר לשים במשמורת מסתננים מעצם העובדה שהם שוהים בישראל מבחינה בלתי חוקית.
<דינה זילבר: עכשיו עלתה הטענה, מה קורה אם חלקם של אותם אנשים מעורבים בעבירות פליליות, למשל, נתפסו בחטיפת טלפון, עבירות אלימות קלות כאלה ואחרות, גניבת אופניים, דברים כאלה.
<תומר רוזנר: חשודים בעבירות האלה.
מיכל רוזין: חשודים.
<דינה זילבר: אני אומרת, נתפסו למשל על-ידי המשטרה - - -
<תומר רוזנר: חשודים בעבירות.
<דינה זילבר: חשודים, עדיין לא עברו הליך פלילי.
מיכל רוזין: לכן הם חשודים.
<דינה זילבר: אבל עדיין מהווים סכנה לסדר הציבורי מבחינת איכות החיים הכוללת באזורים שבהם הם גרים, דהיינו - - -
דב חנין: חשודים שהם סכנה.
<דינה זילבר: חשודים, אני מקבלת את זה - - -
מירי רגב: כולם חשודים.
מירי רגב: כשהם בדרום תל-אביב הם חשודים, כשהם בצפון תל-אביב הם מייד - - -
<דינה זילבר: ובכלל זה גם אנשים מתוכם שהורשעו בעבירות פליליות - - -
מיכל רוזין: כמה מהם?
<דינה זילבר: חלקם.
<דינה זילבר: אני לא יודעת לתת לך את המספרים, המשטרה תענה.
<דינה זילבר: אני כרגע מנסה להסביר את הסוגיה ששאלת לגביה.
<דינה זילבר: הטענה היא שאם את יכולה לשים במשמורת – וזו עמדת המדינה כפי שהיא באה לידי ביטוי בחוק – מסתננים צחים כשלג שלא עברו שום עבירה, למעט העבירה של כניסה בלתי חוקית לישראל - - -
דוד צור: אז ודאי, ודאי.
דוד צור: כמה כאלה עצרו?
<דינה זילבר: זה לא כזה פשוט ודאי, ודאי, אבל - - -
תמר זנדברג: - - - מעצר מינהלי.
<דינה זילבר: לא, זה לא מעצר מינהלי, זה אמצעי שנועד במסגרת מה שלמשל נשאלתי פה, למה לא לקחת את ה-5,000, נניח, ולשים אותם – אז האמירה היא שבשלב ראשון במסגרת סדרי העדיפויות שהמדינה קובעת לעצמה להשמה במשמורת, ייתכן והמדינה תחליט שמוטב לשים במשמורת בשלב ראשון את האנשים שחשודים - - -
דוד צור: אז אין החלטה כזו עוד?
<דינה זילבר: לא, יש החלטה כזאת.
<דינה זילבר: יש נוהל כזה, שמופעל על-ידי המשטרה ובימים אלה עובר גם - - - על מנת להקל את האפשרות הזאת.
תמר זנדברג: אפשר עוד שאלת הבהרה?
מירי רגב: לא, גמרנו עם שאלות הבהרה.
מיכל רוזין: רק הקואליציה שואלת שאלות הבהרה?
מיכל רוזין: עם כל הכבוד, מירי, באמת.
תמר זנדברג: שאלת הבהרה, מה?
מירי רגב: מיכל היחידה ששואלת שאלת הבהרה, ובזה נגמרו שאלות ההבהרה.
מירי רגב: כל אחד את השאלות שלו ישאל בתורו.
מירי רגב: תודה, דוד.
מירי רגב: מיכל, בבקשה, שאלת הבהרה אחרונה.
דוד צור: תיתני למשטרה לתת לנו נתונים.
מירי רגב: תודה שאתה אומר לי לתת למשטרה, כי באמת לא התכוונתי לתת להם לדבר.
מירי רגב: אתן גם למשטרה לדבר.
מירי רגב: מיכל, בבקשה.
דוד צור: תמיד לרשותך.
מיכל רוזין: קודם כול, טוב שיש לנו מערכת משפט שמגנה על עצמנו, הפוליטיקאים מעצמנו.
מיכל רוזין: אבל אני רוצה לשאול, האם הנוהל של היועץ המשפטי לממשלה, כמו שדוחקת חברת הכנסת שקד לעניין, האם הוא אמור להכשיר בעצם את אותה החזרה מרצון – שוב מכבסת מילים, כמו "המשמורת" שזה כלא – שבעצם תגיד לאנשים, או שתכנסו לכלא, או - - -
<דינה זילבר: לא, הם כבר שוהים.
מיכל רוזין: לא, אני מדברת על השאר.
מיכל רוזין: האם הנוהל אמור להכשיר את שאר האנשים?
מיכל רוזין: האם הוא אמור להכשיר, אומרת איילת שקד שהיא מצפה שזה יעבור גם לשאר האוכלוסייה של הפליטים מבקשי מקלט, מבקשי עבודה, כל אחד על-פי הגדרתו, האם מדובר פה בכך שיציעו לאותם אנשים, למשל, לצפון סודנים או אריתריאים, זה לא חשוב כרגע, כל אחד עם הפתרונות שמציעים לו, יציעו לו החזרה מרצון בדרך של – או שתיכנסו לכלא או שתצאו מהארץ?
<דינה זילבר: אני רוצה להסביר, חד-משמעית - - -
מיכל רוזין: הבנתי שזה מה שהיועץ המשפטי עומד להכשיר.
מירי רגב: שאלת, תני לה לענות.
<דינה זילבר: אני רוצה להשיב.
<דינה זילבר: קודם כול, הנוהל אמור לחול רק על אנשים שנמצאים במשמורת, אנשים מתוך תל-אביב, בין אם הם צפון סודנים, אריתריאים שרוצים לצאת, אף אחד לא בודק בציציותיהם, כי אם מישהו מחליט שכתוצאה מכלל האמצעים שמדינת ישראל נוקטת, או בגלל החלטה אישית שלו הוא לא מעוניין יותר לשהות בישראל, עולה על מטוס, וחוזר לארץ מוצאו, לארץ אחרת – המדינה בכלל לא מתכוונת להתערב בזה, ואני חושבת שזה מימוש אופטימלי של הרצון החופשי.
<דינה זילבר: הנוהל בכלל, בכלל לא רלוונטי לגבי אנשים שנמצאים כרגע, שוהים במרכזי הערים, לא חל עליהם.
תמר זנדברג: תוכלי בבקשה לפרט לגבי התחייבויות - - -
מיכל רוזין: תיעשה בדיקה לגבי אנשים שב"סהרונים"?
<דינה זילבר: שנייה, אני פשוט מנסה להשיב לכולכן - - -
מיכל רוזין: תיעשה בדיקה ספציפית?
<דינה זילבר: כרגע הנוהל אמור לחול רק על אוכלוסיית המסתננים ששוהים בתוך מתקני משמורת, והוא נועד לרפא או להתמודד עם הטענה שבעצם מישהו ששוהה במתקן משמורת, את מטילה ממילא מגבלות על הרצון שלו - - -
מיכל רוזין: או שאתה נשאר בכלא או שאתה הולך – זה מה שהיועץ המשפטי מנסה למכור?
<דינה זילבר: לא, ש-או שאתה נשאר בכלא או שאתה הולך.
<דינה זילבר: הבן-אדם בא ואומר לך, כפי שהיה לא מזמן לפני כמה שבועות, הייתה איזו שביתת שבת של כמה עשרות שוהים שבאו ואמרו, תנו לנו לצאת, זה היה דווקא אחרי אותה הוראה שהיועץ הוציא.
<דינה זילבר: ואז השאלה, יכולה להיטען טענה, האם האנשים האלה באופן אמיתי מעוניינים לצאת, או שהם מעוניינים לצאת בגלל שהם שוהים בתוך מתקן משמורת, כמו שלהגדרתך, בתוך כלא, המדינה מעדיפה לכנות את זה מתקן שהייה.
מיכל רוזין: כמו שאומרים ביהדות: הסכמה מאונס.
מירי רגב: את רואה, את מבינה את שאלת ההבהרה הזאת?
מירי רגב: זה כבר הפך להיות נאום.
מירי רגב: דינה, כשאתם תסכמו את נוהל החזרה מרצון, אתם תציגו אותו פה.
<דינה זילבר: מן הסתם, ועדת הפנים תעודכן בעניין.
מירי רגב: משרד החוץ, אני מבקשת לדעת אם אתם מעורבים במדינה שלישית.
<אוהד צמת: אני מהלשכה המשפטית, נמצא אתי עמנואל סרי ממחלקת אפריקה.
<אוהד צמת: משרד החוץ – קודם כול כל הנושא של מדינה שלישית, כפי שכבוד היושבת-ראש, כינית את זה, נמצא בתחום טיפולו ובאחריותו של חגי הדס השליח המיוחד של ראש הממשלה.
<אוהד צמת: כמובן שמשרד החוץ מסייע, מיודע ועובד באופן צמוד עם חגי, אבל הנושא נמצא בתחום סמכותו ואחריותו, הוא מנהל את המגעים, לא משרד החוץ באופן ישיר.
מירי רגב: יש לכם משהו?
מירי רגב: אתם יכולים להאיר את עינינו באיזשהן השלכות מבחינת מדיניות ההגירה באירופה ובמדינת ישראל?
<אוהד צמת: קודם כול צריך להבין שכל נושא ההגירה זו סוגיה גלובלית שמעסיקה מדינות רבות, כמובן שלא רק אותנו.
<אוהד צמת: מהבחינה הזאת לישראל יש מאפיינים ייחודיים, שלא קיימים בשאר מדינות העולם.
<אוהד צמת: קודם כול העובדה שיש לה גבול יבשתי עם יבשת אפריקה, מה שמהווה נקודת מעבר יחסית נוחה.
<אוהד צמת: בנוסף, ישראל כמובן מדינה מפותחת, והיחסים שלה עם המדינות השכנות לה הם מורכבים, מה שמקשה על פיתוח אסטרטגיות להתמודדות אזורית עם הבעיה, כמו שעושות לדוגמה, מדינות באירופה: כמו שלאיטליה לדוגמה היה הסכם עם לוב, אני חושב שהיו עוד הסכמים עם ספרד, עם מרוקו, כל מיני סוגיות כאלה.
<אוהד צמת: לישראל יש הרבה יותר בעייתיות בפיתוח שיתופי פעולה מהסוג הזה.
<אוהד צמת: למה?
מיכל רוזין: לא רוצים להיות חברים שלנו.
ישראל חסון: למה משרד החוץ לא יודע לפנות לסיוע למדינות כמו צרפת וכאלה, שינהלו בשבילנו?
ישראל חסון: דרך אגב, פה בדיון הזה נשגב מבינתי, חגי הדס מטפל בעניין הזה, יש שר הסברה, יש אחראית על זה, משרד החוץ רק שובת?
ישראל חסון: למה אתם לא יודעים להפעיל את מערכת הקשרים הבין-לאומית שלכם?
<אוהד צמת: קודם כול, משרד החוץ מסייע לחגי - - -
ישראל חסון: טוב, מסייע לחגי, בסדר, כולנו מסייעים לחגי.
מיכל רוזין: סיב"ה מסייעת.
איילת שקד: האם משרד החוץ נתן את המכתב שביקש משרד המשפטים לגבי החזרה לצפון סודן?
מיכל רוזין: הם אויבים, הם לא עובדים ביחד.
דב חנין: או שיש רק דובר אחד בדיון?
<אוהד צמת: על איזה מכתב בדיוק?
איילת שקד: אתה לא מכיר את המכתב שמשרד החוץ מבקש לתת?
מירי רגב: שנייה, איילת, סליחה, לא שאלתי לגבי הגבולות ולגבי מדינה שלישית, ברור לי שזה חגי הדס, הבנתי שמשרד החוץ לא שותף בעניין הזה, לכן אין לכם חוות דעת.
מירי רגב: לכן כל הספין התקשורתי שעשיתם סביב הבג"ץ, לא ביקשו מאתנו חוות דעת, זה לא הדבר הנכון.
מירי רגב: לא ביקשו, כי לא היו צריכים לבקש מכם - -
ישראל חסון: נכון, נכון.
מירי רגב: - - כי נקבע בשיתוף פעולה בין משרד החוץ לבין משרד ראש הממשלה שחגי הדס עושה את זה.
מירי רגב: אז סתם ליצור עוד ספין על בעיה שגם ככה קיימת, היא לא הייתה נכונה, אז את זה בוא נשים בצד.
מירי רגב: אז אנחנו היום יודעים שמשרד החוץ לא אמור לתת חוות דעת לגבי מדינה שלישית, אלא אמור לסייע לחגי הדס בעניין הזה, וטוב שכך, שאחד מרכז את זה, ולא כל אחד מושך לכיוון שלו.
מירי רגב: שאלה שנייה שאני שואלת, בעקבות המהומות בשוודיה – גם אתם מבחינת היועץ המשפטי לממשלה, בכלל משרד המשפטים שאמור מראש לחשוב על בעיות עתידיות שיכולות להיות במדינת ישראל, אנחנו מבקשים מאנשים לצפות מראש מה הבעיות ולתת להם פתרונות, לא רק כשזה קורה להתחיל לטפל בזה – האם המהומות בשוודיה עם הסוגיה של ההגירה, עם התפרצויות שם, עם האלימות שם, מלמדת משהו – ושם זה עוד חוקי, ושם הכול בסדר – האם זה יכול - - -
דב חנין: המהומות בשוודיה הן מהומות של שכונות העוני.
דב חנין: אולי את רוצה גם לגרש את תושבי שכונות העוני?
מירי רגב: לא, ההפך הוא הנכון, אני רוצה לעזור להם.
דב חנין: כן, זה בדיוק ככה.
מירי רגב: אני שואלת, האם אנחנו למדים משהו או אין שום קשר למדינה שלנו, ואנחנו יכולים לעזוב את זה.
<דינה זילבר: כאמירה כללית, בדרך כלל משפט מטבע הדברים מתמודד עם הסדרה של תופעות אחרי שהן קורות, בהרבה מקרים החיים - - -
מירי רגב: לא מנבא אותן, רק בצבא צריך לנבא את האיומים.
מירי רגב: אצלכם מטפלים בהם רק אחרי שהאיום נקרה.
מירי רגב: לא, שאדע, כי בצבא אני יודעת שדורשים מרמטכ"ל ומשר הביטחון להגיד מה האיומים העתידיים, ואיך אתה נערך להם.
מירי רגב: רק משרד המשפטים אומר, אתה לא נערך לאיומים, כשהוא קורה, אני מטפל בו.
מירי רגב: להבין את זה רק, כדי להבין את הרציונל של החשיבה.
מיכל רוזין: היא לא גוף תכנוני כמו צה"ל.
<דינה זילבר: שוב, עם כל הכבוד, אני חושבת שמשפט זה כלי, כלי שאמור להסדיר סוגיות מורכבות - - -
מירי רגב: להסדיר את הסוגיה לדוגמה, שעניי עירך קודמים.
מירי רגב: לדוגמה, סוגיה אחת שבית-המשפט צריך להסדיר.
<דינה זילבר: אם להתמודד עם הסוגיה הזאת של הנושא של המסתננים לפני שקרתה התופעה, אני חושבת שהציפייה לחוקק חקיקה שתתמודד עם משהו שלא קרה - - -
מירי רגב: לא צריך לחוקק חקיקה, יש לכם תוכנית מגירה?
מירי רגב: האם חשבתם על זה?
מירי רגב: האם חשבתם מה יהיה?
<דינה זילבר: תוכנית מגירה לתופעות שתקראנה?
<דינה זילבר: אני לא חושבת שזה מתפקידו של משרד המשפטים.
מירי רגב: כן, בנושא כזה, אני יודעת.
מירי רגב: משטרת ישראל, קצר, נא להציג את עצמך, כמה מעצרים אתם עושים, באיזה נושאים אתם עושים את המעצרים, כמה מתוך אותם מעצרים משוחררים ואחרי כמה ימים, בבקשה.
<אלעזר כהנא: אני מהייעוץ המשפטי למשטרה.
<אלעזר כהנא: אני לא יודע מה הכוונה "מעצרים", אדבר אולי על שאלות שעלו פה לגבי הנוהל.
<אלעזר כהנא: ראשית, בערך 50% מאותם, פחות או יותר, מה-400 שדיברו עליהם זה אנשים שהורשעו – דיברו על היחס, זה בערך 50%, 50% בין אלה שהוגשו לבין אלה שלא עברו הליך פלילי והועברו למשמורת.
<אלעזר כהנא: כשאנחנו מדברים על העברה למשמורת, מבחינתנו זו העברה למשרד פנים, ותהליך המשמורת או לא משמורת, המבחן הוא מבחן מינהלי במשרד הפנים.
<אלעזר כהנא: מבחינתנו מדובר על רמת ראיות מאוד גבוהה, היא ברמה - - -
מירי רגב: לא, עכשיו אמרת פה דבר מדהים.
מירי רגב: שבעצם מי שקובע מי שילך למשמורת זה לא אם הוא פלילי או לא - -
מירי רגב: - - אלא אתה משמיע - - -
<אלעזר כהנא: לא, זה לא מה שאמרתי.
מירי רגב: אז בוא תן לי להבין, כי כשמסבירים לי לאט אני מבינה.
מירי רגב: אז אני רוצה רגע להבין, אתה משטרה, אמור אם גורם – כל אזרח במדינת ישראל, בוודאי אם הוא לא אזרח במדינת ישראל – גורם שעושה איזושהי עבירה, אם זו גניבה, אם זו הפרעה, אם זה אי-שמירה על הסדר הציבורי, אתה בעצם עוצר אותו, לוקח אותו למעצר, אנחנו משתדלים שזה לא יהיה מעצר לילה, כדי שהמשטרה תבצע את סמכותה – סתם דיון אחר שדנו בו, לא לעניין – אבל אתם בעצם עוצרים ומחליטים אם הוא צריך להישאר עצור עד תום ההליכים, לא צריך להישאר - - -
<תומר רוזנר: בית-משפט מחליט.
מירי רגב: בית-משפט מחליט.
מירי רגב: כמה אנשים אתם מביאים?
מירי רגב: אתם מביאים את זה עכשיו לבית-משפט, או מביאים את זה למשרד הפנים?
<אלעזר כהנא: זה תלוי במקרה, תלוי בחומרת האירוע, תלוי האם יש לנו עילה לבקש מעצר עד תום ההליכים.
<אלעזר כהנא: קצת אפרט את זה.
מירי רגב: תסביר לי מה עובר למשרד הפנים, כי לא ידעתי שמשרד הפנים יש לכם גם יכולת חקירות, זה דבר אדיר.
<אלעזר כהנא: יש נוהל מסודר – דיברה על הזה הגברת זילבר, – של היועץ המשפטי לממשלה שעושה תבחינים, ברור שבעבירות חמורות ההליך הוא הליך פלילי.
<אלעזר כהנא: אנחנו מעמידים לדין - - -
מירי רגב: מה זה עבירה חמורה?
<אלעזר כהנא: אני לא נכנס פה להגדרות.
מירי רגב: לא, תגיד לי.
מירי רגב: מה זה לא נכנס?
<אלעזר כהנא: זו שאלה של נסיבות, של רצידיביזם, זה שאלה של - - -
מירי רגב: רק רצח זו עבירה חמורה?
<אלעזר כהנא: לא, ממש לא, זה עבירות פשע - - -
מירי רגב: אני שואלת, מה זה עבירה חמורה?
<אלעזר כהנא: עבירות פשע, ויכולות להיות גם עבירות עוון חמורות - - -
דוד צור: שוד, חטיפת טלפונים.
מירי רגב: תגיד לי מה זה?
מירי רגב: אתמול התקשר אלי אבא של חבר, שהוא הלך מכות עם מישהו, נמצא כבר שלושה ימים במעצר.
מירי רגב: אני שואלת אותך, זו עבירה חמורה?
<אלעזר כהנא: תקיפה יכולה להיות חמורה.
<אלעזר כהנא: אם היא גורמת חבלה של ממש זה יהיה מעצר.
מירי רגב: זאת אומרת, הניסיון להרביץ לאיזשהו תושב, זו עבירה חמורה.
מירי רגב: אז בואו לא נגיע לרצח.
מירי רגב: תקשיבו רגע, אני מתכוונת להבין מהדיון מה קורה עם סוגיית המסתננים.
<אלעזר כהנא: אני מנסה רק להסביר.
מירי רגב: תסביר לי בצורה פשוטה, מה זה עבירה חמורה?
מירי רגב: על מה אתם עוצרים מסתנן ועל מה לא.
מירי רגב: ועל מה אתם עוצרים ומעבירים למשרד הפנים - - -
תמר זנדברג: הם עוצרים על הכול, השאלה, על מה מכניסים לכלא ללא משפט.
מירי רגב: על הכול הם עוצרים, אני יודעת שעל הכול הם עוצרים, בגלל זה כולם מסתובבים חופשי ברחובות דרום תל-אביב.
מירי רגב: אז עכשיו אני שואלת אותך שאלה, על מה אתם עוצרים?
תמר זנדברג: אם את טוענת שלהיות זר במדינת ישראל זו עבירה פלילית שדינה מעצר מינהלי ללא משפט, אז בואו נגיד את זה.
מירי רגב: אני לא טענתי, אבל - - -
תמר זנדברג: אם את טוענת שאנחנו חיים בדמוקרטיה עם מערכת משפט - - -
מירי רגב: אבל זה החוק, מה לעשות?
איילת שקד: תמר, זה חוק המסתננים.
תמר זנדברג: אין בעיה, אם זה החוק, אני מבקשת מהתחלת הדיון להבין - - -
מירי רגב: את יכולה לשנות את החוק.
מירי רגב: את חברת כנסת, את יכולה לשנות את החוק, יש לכם הרבה כוח במרצ, תנסו לשנות את החקיקה.
תמר זנדברג: אני יודעת שמאוד קשה לך עם מרצ, משום מה את חוזרת על זה חזור וחזור, אבל זה לא הדיון כאן.
<אלעזר כהנא: יש לנו מספיק ניסיון, ידע והיכרות עם התחום הזה, כדי לדעת – את אומרת, שאתם עוצרים, אנחנו לא עוצרים, אנחנו מביאים לבית-משפט שייתן צו מעצר.
מירי רגב: כמה אתם מביאים?
<אלעזר כהנא: גם במעצר ימים, ובוודאי במעצר תום הליכים, שזה מבחנים עוד יותר מורכבים, מחמירים.
<אלעזר כהנא: ולכן, כשאנחנו יודעים שמדובר בעבירה שמבחינת החומרה שלה, מבחינת הסיכון לציבור, מבחינת עילות המעצר, אין עילה להמשך המעצר, או הוא לא ייעצר עד תום ההליכים, אז לא אלך עם זה לבית-משפט, כיוון שבית-משפט לא יעצור אותו.
<אלעזר כהנא: כשמדובר - - -
תמר זנדברג: אז במצב כזה אתה הולך למשמורת?
<תומר רוזנר: זה מה שהוא אומר, נו.
<אלעזר כהנא: אסביר בשני משפטים, ואחר כך תשאלו כל שאלה.
תמר זנדברג: לא, זה דבר מדהים.
דוד צור: הוא עוד לא אמר כלום.
תמר זנדברג: הוא אמר את זה במפורש כרגע.
<אלעזר כהנא: לא אמרתי כלום עדיין.
<אלעזר כהנא: אסיים, אז - - -
תמר זנדברג: עבירות קלות, שדינן לא משפט, מועברות למשמורת.
דוד צור: תני לו לדבר רגע, תמר.
תמר זנדברג: אוקיי, אז תסביר מחדש.
<אלעזר כהנא: עבירות שבהן, אתן דוגמה - - -
<תומר רוזנר: חטיפת פלאפון.
<אלעזר כהנא: חטיפת פלאפון.
<אלעזר כהנא: בוא נעשה את זה יותר קל, שתי חטיפות פלאפון, פעמיים חטף פלאפון - - -
<עובד חוגי: ארבע גם, אזרום אתך.
<עובד חוגי: מכיר.
<אלעזר כהנא: תעצור בשתיים, לצורך העניין, ארבע יהיה לנו יותר קל לקבל מעצר עד תום ההליכים, למרות שאני לא – לבית-משפט יש שיקול דעת.
<אלעזר כהנא: אז בשני מקרים כאלה, הניסיון מלמד שבדרך כלל לא יהיה מעצר עד תום הליכים, המשמעות שהאדם הזה ישתחרר.
<אלעזר כהנא: היכולת להמשיך את ההליך הפלילי כמעט אפס, משום שאין לנו, לא כתובת, לא יכולת לחזור אליו, לא יהיה הליך פלילי.
תמר זנדברג: ואז מה אתה עושה?
<אלעזר כהנא: יתרה מכך, סופו של ההליך הפלילי הזה, בסופו של דבר - - -
מירי רגב: למה צריכה להיות כתובת?
תמר זנדברג: אבל אם אין היתכנות להליך הפלילי, מה אתה עושה?
<אלעזר כהנא: אין היתכנות במובן הטכני, משום שהבן-אדם נשאר בישראל ואין לו כתובת.
תמר זנדברג: מה אתה עושה במצב כזה.
<דוד דהאן: אין פרטים על המסתננים.
<דוד דהאן: אף אחד לא יודע עליהם כלום.
<אלעזר כהנא: במצב הזה, מאחר שלהערכתי האיש הזה מסכן את הציבור, אעביר אותו למשרד הפנים.
<אלעזר כהנא: נשקול האם יש עילה לשלול ממנו את רישיון הישיבה הזמנית, להעביר אותו למשמורת מינהלית.
תמר זנדברג: מעצר מינהלי ללא משפט בעבירות הקלות דווקא, אלה שזה ממש - - -
דוד צור: זה לא עבירות קלות.
דוד צור: הוא לא יגיע למשפט.
תמר זנדברג: לא משנה - - -
איילת שקד: תמר, תקשיבי משהו לידע הכללי שלך, שתביני - - -
תמר זנדברג: ולכן הוא עוקף את מערכת המשפט - - -
איילת שקד: תמר, על-פי אמנת הפליטים שהיא נר לרגלייך, פליט, לא מסתנן - -
מירי רגב: יש פה סדרנים?
מירי רגב: אני לא יכולה לעבוד ככה.
איילת שקד: - - פליט שעבר, הפריע לסדר הציבורי, יכול להיות מגורש - -
מרדכי יוגב: כמה פליטים יש בישראל?
איילת שקד: - - על אחת כמה וכמה מסתנן שעל-פי חוק - - -
איילת שקד: את לא מקשיבה.
תמר זנדברג: אני מקשיבה לך טוב, אבל מדינת ישראל מסרבת להכיר בפליטים.
תמר זנדברג: בואו, אין בעיה.
<קריאה: אבל איילת, זאת הבעיה, הבעיה שזה לא נעשה מספיק – יש 5,000 מקומות שם.
מירי רגב: אפשר להביא לפה, בבקשה, את הסדרן.
מירי רגב: תוציא בבקשה את תמר, שתשתה מים, תירגע ותחזור.
מירי רגב: אני מוציאה אותך מהדיון, את מפריעה לי.
<תומר רוזנר: הנה, יש פה מים, יש פה מים.
תמר זנדברג: את מוציאה אותי מהדיון?
תמר זנדברג: את רצינית?
תמר זנדברג: לא, אני לא יוצאת מהדיון.
מירי רגב: את לא יוצאת, אז בבקשה, תימנעי מדיבור תוך כדי.
תמר זנדברג: אני לא יוצאת מהדיון, עם כל הכבוד.
מירי רגב: די, באמת.
תמר זנדברג: יש גבול.
מירי רגב: יש גבול שלא תפסיקי את הדיון, שלא תפריעי לו לדבר.
מירי רגב: השוטר מנסה לדבר כאן, תני לו לדבר.
מירי רגב: את תגיעי לזכות דיבור, תדברי.
מירי רגב: אני לא יכולה לנהל ככה דיון, אני מצטערת.
תמר זנדברג: אני המומה.
<אלעזר כהנא: אני רוצה להבהיר, ברשותכם - - -
תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, אני ממש המומה.
מירי רגב: די, מספיק - - -
תמר זנדברג: אני מבקשת פה מכל חברי הכנסת, עם כל הכבוד - -
מירי רגב: תמר, אני מבקשת שלא תפריעי לדיון, נקודה.
תמר זנדברג: - - זו לא שאלה אישית, זה לא נושא אישי.
תמר זנדברג: אני מודה לך, אבל עם כל הכבוד, להוציא אותי מהדיון, זו חוצפה שאין כדוגמתה.
מירי רגב: בבקשה, משטרת ישראל.
דב חנין: שלוש הערות.
<אלעזר כהנא: בוודאי שאין מדובר, לא במעצר מינהלי ולא בחלופה להליך הפלילי.
<אלעזר כהנא: ההליך הפלילי הוא הליך פלילי בפני עצמו.
<אלעזר כהנא: בהרבה מאוד מקרים תיקים כאלה, גם כשמדובר בישראלים, יכולים להיסגר על חוסר עניין לציבור במובן הפלילי, לא משום שאין ראיות, לא משום שלא מדובר במישהו שעבר עבירה פלילית או מסכן את הציבור, יש שיקולים שלפעמים התיק הזה נסגר.
<אלעזר כהנא: כשמדובר באדם שמסכן את שלום הציבור, והוא איננו אזרח במדינת ישראל, השיקולים – יסבירו את זה יותר טוב במשרד הפנים או לצורך העניין משרד המשפטים במובן של הפרת כללי - - - במדינת ישראל – או יוצא בזה שיקולים כאלה, שאינם שיקולים מהתחום הפלילי.
ישראל חסון: לא שאיננו אזרח, הוא שוהה בלתי חוקי.
דוד צור: אי-אפשר להביא אותו להמשך הדיון.
<אלעזר כהנא: אני רוצה לומר עוד כמה דברים בהקשר הזה.
<אלעזר כהנא: א.
<אלעזר כהנא: ברמת הנתונים, אני לא נכנס פה יותר מדי לפרטים, יש עלייה ברורה, בין 2011 ל-2012 בכמות החשודים, בכמות כתבי האישום, יש עלייה.
<אלעזר כהנא: ב.
<אלעזר כהנא: יש קושי - - -
מירי רגב: אוקיי, עכשיו אני שואלת אותך שאלה - - -
מיכל רוזין: האם זה אותו נוהל לגבי עובדים זרים שהגיעו עם היתר?
מירי רגב: אי-אפשר ככה לנהל דיון.
מיכל רוזין: רק שאלת הבהרה.
<אלעזר כהנא: עובדים – אותו דבר.
מיכל רוזין: אותו דבר עם עובד זר שהגיע עם היתר.
<אלעזר כהנא: אותו דבר.
<אלעזר כהנא: עובד זר יועבר ויורחק.
<אלעזר כהנא: שם אין בעיה של הרחקה, הוא פשוט יורחק.
<אלעזר כהנא: אנחנו מעבירים להרחקה.
<אלעזר כהנא: אין הבדל אם הוא מסתנן או לא מסתנן.
דוד צור: כמה כאלה שמעורבים בפלילי כבר הוחל עליהם הנוהל?
<אלעזר כהנא: אז אמרנו, סדר גודל של 200 פלוס-מינוס, כי מאז שהוחל הנוהל הזה, זה פחות משנה.
תמר זנדברג: כולם מדרום סודן?
<אלעזר כהנא: אני רוצה לומר עוד משפט אחד, משפט אחרון.
מירי רגב: אני רוצה רגע רק להבהיר, שנייה.
מירי רגב: מה שאתה אומר, אילו זה היה אזרח ישראלי שהיה חוטף פלאפון מאזרח, בגלל שיש לו כתובת, היית לוקח אותו, עוצר אותו, ומשחרר אותו וממשיך את הליכי החקירה.
מירי רגב: משום שבעצם למסתנן אין כתובת, אין תעודה זהות, זה יכול להיות כל אחד שהוא, אתה יודע שבעצם מי שאמור לטפל באותו מסתנן זה משרד הפנים, כי הוא אמור בעצם לא להסתובב חופשי אלא להיות באיזשהו מקום, באיזה מתקן, אתה לא יכול להחזיר אותו למתקן, אתה מעביר אותו למשרד הפנים.
מירי רגב: בעצם אין כאן איפה ואיפה.
מירי רגב: אתה על-פי החוק - -
<אלעזר כהנא: אסביר יותר מזה.
מירי רגב: - - מתנהג אל המסתנן ואל אזרח ישראלי אותו דבר.
מירי רגב: רק שאזרח ישראל, בגלל שיש לו כתובת, אפשר לבוא אחר כך ולהזמין אותו לבית-משפט, מה שבעצם למסתנן אין כתובת, זה נכון או לא?
מיכל רוזין: הרחקת קצת לכת.
<דוד דהאן: יכול לתת שם בדוי.
<אלעזר כהנא: אסביר את זה, גברתי, אפילו יותר טוב.
תמר זנדברג: זה לא בגלל שאין כתובת, זה בגלל שאין ראיות, על מה אתם מדברים?
<אלעזר כהנא: כשיש אדם כזה שעבר עבירה פלילית, נניח, יותר חמורה, יכול להיות שגם אעמיד אותו לדין, ואולי הוא גם יורשע, אבל בלי קשר הוא יעבור לבדיקה של הליך המשמורת בהיבט של משרד הפנים.
<אלעזר כהנא: זאת אומרת, זה שאני "מוותר לו", במירכאות, על ההליך הפלילי משום שאין לי תוחלת להליך הזה, אין לו תכלית, הוא יקבל חצי שנה על תנאי, בין כה וכה הוא עכשיו יושב במשמורת, למה שנלך על ההליך הפלילי?
<אלעזר כהנא: לכן, זה לא בא במקום, זה יכול להיות בנוסף או כשאין אפשרות עוד.
<אלעזר כהנא: משפט אחרון, צריך להבין גם ברמת התופעה והקושי להתמודד אתה.
<אלעזר כהנא: כשאנחנו, נניח, מדברים על עלייה או על כמות החשודים וכמות העבירות וכיוצא בזה, אז אנחנו מדברים על מה שגילינו.
<אלעזר כהנא: אנחנו מכירים, יכולים לדבר פה תושבי השכונה, לאו דווקא דרום תל-אביב, יש קושי בגילוי, כי כשאדם שאיננו אזרח ישראלי, ואין לנו את השמות, ואת היכולת להגיע אליו.
<אלעזר כהנא: יש הרבה מאוד תיקים סגורים, הם לא גלויים, בסטטיסטיקה זה לא תיקים שקשורים לאנשים שהם לא אזרחי ישראל, משום שאין עבריין בתיק, משום שאדם בא ומתלונן, ואומר, בן-אדם פלוני אלמוני, והוא מתאר איך הוא נראה, ולפי האזור ולפי איך שהוא נראה, אז יש להניח - - -
מירי רגב: אתה יכול להגיע אליו.
<אלעזר כהנא: כשמדובר באדם שאיננו אזרח ישראלי, יש הרבה תלונות כאלה והן סגורות, משום שאין שום סיכוי להגיע – התופעה יותר רחבה במובן, מהנתונים שלנו, וכמעט אין דרך להתמודד אתה במישור הפלילי בצורה, כמו שהיינו רוצים, כמו שיותר קל כלפי אזרחים מזוהים ישראלים וכיוצא בזה.
מירי רגב: חבר הכנסת - - -
<אלעזר כהנא: עוד משפט אחד לגבי רף הראיות, אני לא זוכר אם אמרתי את זה, רף הראיות להעברה הוא רף גבוה מאוד, אנחנו לא עושים פה הנחות.
<אלעזר כהנא: בדרך כלל מדובר בהליך שיכול היה להגיע, גם הליך פלילי, מבחינת רף הראיות או קרוב מאוד לזה ברמה של ראיות מינהליות מוצקות.
תמר זנדברג: אתה לא עושה טובה כשאתה הולך להליך פלילי, זו מדינת חוק דמוקרטית, אני לא מצליחה להבין - - -
מירי רגב: אני לא מבינה, אזרח בלתי חוקי, אנחנו צריכים להשתמש אתו בהליך חוקי – אני לא מבינה את זה.
תמר זנדברג: צריך לפעול לפי החוק.
תמר זנדברג: כן, זו מדינה דמוקרטית.
תמר זנדברג: מה את רוצה?
<עובד חוגי: מה קשור דמוקרטיה ולאכוף חוק?
מירי רגב: רגע, עובד, אתם כבר מדברים.
מיכל רוזין: החוק הוא לא דמוקרטיה, החוק מאפשר להם את זה.
תמר זנדברג: אבל זה אפילו לא לפי החוק, זה נוהל של משרד הפנים, ריבונו של עולם.
תמר זנדברג: אתה אומר, אני לא יכול ללכת בהליך המשפטי הרגיל, אז אני עוטף אותו במעצר מינהלי – אלוהים אדירים.
מירי רגב: בואו נמתין רגע עד שתמר תסיים את הדיון שלה.
מירי רגב: תסיימי את הדיון שלך.
מירי רגב: סיימת?
מירי רגב: דיברת?
משה זלמן פייגלין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, אני ברשותכם - - -
תמר זנדברג: לא אמרת שנרשמו איילת שקד ואז דב חנין?
משה זלמן פייגלין: היא כבר הייתה צריכה ללכת לוועדה אחרת.
משה זלמן פייגלין: גם אני כבר צריך ללכת, אז אני מבקש, תמר.
תמר זנדברג: כולנו צריכים ללכת, רק לא את כולנו היושבת-ראש מוציאה מהדיון.
דב חנין: לאן הוא צריך ללכת?
משה זלמן פייגלין: אני לוועדת הכנסת.
משה זלמן פייגלין: מה לעשות?
משה זלמן פייגלין: את שואלת כל הזמן את השאלה, איפה הנקודה, איפה הבעיה?
משה זלמן פייגלין: ואני חושב שאני יודע איפה הבעיה, ואני רוצה להסביר.
משה זלמן פייגלין: בסך הכול אם להיות כנים, ברור לגמרי שהדיון כאן הוא לא דיון משפטי.
משה זלמן פייגלין: הדיון כאן הוא דיון אידיאולוגי – אני מניח שאילו לא היה מדובר בגירוש מסתננים, אלא בגירוש מתנחלים או תושבים, נאמר, ברמת הגולן, הדעות כאן היו באורח פלא מתהפכות, נכון?
משה זלמן פייגלין: בקרב הפוליטיקאים, אני מדבר.
משה זלמן פייגלין: בקרב הפוליטיקאים הדעות כאן היו מתהפכות.
משה זלמן פייגלין: נדמה לי שכל אנשי מרצ - - -
תמר זנדברג: שלך היו מתהפכות?
משה זלמן פייגלין: הרבה פחות מאחרים, אגב.
משה זלמן פייגלין: הרבה פחות מאחרים.
תמר זנדברג: דבר בשם עצמך.
תמר זנדברג: זה אולי אומר משהו עליך.
מיכל רוזין: אנחנו די עקביים בשמירה על זכויות האדם, אז אני לא - - -
משה זלמן פייגלין: תאמינו לי, אני גומר, אני מפסיק להפריע לכן.
משה זלמן פייגלין: אני לא הפרעתי עד עכשיו - - -
מירי רגב: פייגלין, תגיד מה שאתה רוצה.
מיכל רוזין: ברגע שהוא מפנה אלינו, אז זכותנו להגיב.
משה זלמן פייגלין: אני טוען שהדעות ועוד איך היו מתהפכות, עיין ערך - - -
מיכל רוזין: דבר לעניין, לא על מרצ.
משה זלמן פייגלין: הנה, אני אדבר אל מרכז החדר עכשיו.
מיכל רוזין: לא, לא על מרצ, דבר על הנושא.
משה זלמן פייגלין: נו, מיכל.
משה זלמן פייגלין: כל עוד אתה מדבר על מרצ, זכותנו להגיב, מה לעשות?
תמר זנדברג: לא, הוא אומר שדעותיו היו מתהפכות.
תמר זנדברג: בסדר, אנחנו מכבדות את זה.
תמר זנדברג: דעותיך היו מתהפכות.
משה זלמן פייגלין: אתה מרשה לי לדבר אליך?
ישראל חסון: דבר אלי.
ישראל חסון: משה מדבר אלי.
משה זלמן פייגלין: אתנסח אחרת, כשעל הפרק עמד - - -
מיכל רוזין: תקריב את עצמך.