GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל מריל: זה אלמנט שנקבע בתכנית מתאר ארצית, בהחלטה של מועצה ארצית, ואני אומרת לכם שתמ"א 35, המקסימום האפשרי זה 8 יחידות דיור לדונם ואנחנו מגיעים ואם לא, אנחנו נצופף עוד ונגיע.
<מיכל מריל: לאחר הניתוח שנעשה, מצאנו שיש צורך בעתודות קרקע נוספות.
<מיכל מריל: בג’סר, למעשה בתחום הבנוי, אנחנו מאפשרים ציפוף ועיבוי באזורים וברקמה הבנויה ומילוי של חללים נוספים שהם לא בנויים.
<מיכל מריל: כמובן, שכל זה יהיה תנאי להרחבה נוספת.
<מיכל מריל: מעבר לזה, זה לא נותן את הפתרון המלא.
<מיכל מריל: אנחנו נדרשים לעתודות קרקע נוספות ועתודות הקרקע האלה, לאחר שעשינו בחינה מרחבית של רגישות סביבתית-נופית, שמה לעשות?
<מיכל מריל: גם זה שיקול מאד מרכזי בתכנון.
<מיכל מריל: תשמע, אתה יכול להסתכל בציניות ולגחך אבל זה לא יעזור משום שאני מתייחסת עניינית - -
<ראובן ברקו: בשביל זה האנשים האלה נמצאים פה.
<ראובן ברקו: מהרהורי ליבך את מדברת.
<ראובן ברקו: אלי ישי אסר עליכם את כל הפנטזיה.
<ראובן ברקו: עשיתם עבודה רשלנית, לא ישבתם עם בית חנניה אפילו פעם אחת - -
דוד אזולאי: רבותי, תאפשרו לה להגיב.
דוד אזולאי: אני אתן גם לכם.
<מיכל מריל: כל מילה שלכם בסלע.
<מיכל מריל: - - אנחנו בדקנו גם מזרח ובדקנו מערב, ואנחנו מודעים להצעה תכנונית אחרת שעלתה ואנחנו חולקים עליה, אנחנו חושבים שהיא לא נכונה ושהיא לא לקחה בחשבון את מלוא המידע שיש.
איילת שקד: סליחה, מה החסם להתפתח צפונה?
<מיכל מריל: בצפון יש דברים מאד רגישים שמוגדרים כשטח שמורת טבע בג’סר א-זרקא, תמ"א 8.
<יורם שגיא: את אפילו לא יודעת, זה פארק צפרים, זה לא הוכרז כשמורת טבע.
<יורם שגיא: זה בריכות דגים שהפכו אותן לפארק צפרים.
<יורם שגיא: את אפילו לא עשית שיעורי בית כמו שצריך.
<ענת ברקו: - - -
<מיכל מריל: לקחת ממעגן מיכאל זה בסדר.
דוד אזולאי: אנשי בית חנניה, בבקשה תאפשרו לאנשי המקצוע.
דוד אזולאי: .. גברתי.
דוד אזולאי: אדוני, אני מבקש מכם.
עפו אגבאריה: גם 80 משפחות, אתם לא מתביישים?
דוד אזולאי: אדוני, אני מבקש ממך לא להתערב ולא להפריע.
דוד אזולאי: חבר הכנסת אגבאריה, אדוני, אני מבקש.
דוד אזולאי: אני באמת שומר על איפוק אבל יש גבול.
<מיכל מריל: - - ציינו כאן גם את תמ"מ 6.
<מיכל מריל: במסגרת הדיון בתמ"מ 6 נאמר שתכנית המתאר תבחן את הצרכים בצורה פרטנית יותר.
<מיכל מריל: תמ"מ 6 למעשה בוחנת את מכלול היישובים בראיה מרחבית כוללת.
<מיכל מריל: היא לא יכולה להיכנס לרזולוציה של פרטים מאד מדוקדקים בשטח, וזה התפקיד של תכנית המתאר.
<מיכל מריל: בתכנית המתאר, במסגרת התכנית, אנחנו זיהינו את הצרכים האלה.
<מיכל מריל: יש מחסור אקוטי של מוסדות ציבור, אין איפה לשים להם.
<מיכל מריל: יש חוסר בבתי ספר, שתי חטיבות עליונות, יש חוסר בבית ספר יסודי.
<מיכל מריל: הכיתות מפוצצות.
<מיכל מריל: אין שטח, אין מקום.
<מיכל מריל: אין שטחים ציבוריים לשחק בהם.
<מיכל מריל: אין כלום, אין שום דבר.
<מיכל מריל: אני מסכימה עם הטיעון שתוספת עתודות קרקע למגורים זה לא הפתרון האולטימטיבי והיחיד.
<מיכל מריל: זה חלק מסל כלים רחב שצריך להעניק לישוב הזה ברמה לאומית, ברמה ממשלתית, ,ברמה של איגום משאבים וזה חלק - -
דוד אזולאי: למה אתם לא מציגים את כל התכניות - -
<מיכל מריל: סליחה רגע, אני מייצגת כרגע את התכנון - -
דוד אזולאי: אז אני שואל אותך שאלה ותעני לי: למה אתם לא מציגים את מכלול התכניות שלכם לציבור הזה כדי שידעו שזה לא רק קטע מצומצם אלא יש עוד דברים אחרים?
<מיכל מריל: אתה מדבר על כלים נוספים?
דוד אזולאי: כן, את אמרת.
<מיכל מריל: לא, במסגרת הדוחות שלנו, שהוצאנו, אנחנו המלצנו על כלים נוספים.
<מיכל מריל: זה לא כלי שהוא דווקא בסמכות משרד הפנים או בסמכות התכנון.
<מיכל מריל: בסמכות התכנון זה כרגע לבחון את הצרכים של הפיתוח ולהציע את הכלי התכנוני שיאפשר את הפיתוח של הישוב.
<מיכל מריל: יש כלים נוספים שהם תקציבים, שמשרדי ממשלה צריכים להתאחד, לאגם את המשאבים האלה ולראות איך מקדמים את הדברים.
<מיכל מריל: ראש המועצה יכול לספר לכם מה הוא עושה בתחום החינוך שם.
<מיכל מריל: הוא עושה הרבה, זה מעבר לנושא התכנוני.
<מיכל מריל: עכשיו, עלו פה כל מיני דברים שאני רוצה להתייחס אליהם.
<מיכל מריל: לגבי תמ"מ 6: תמ"מ 6 קבעה גודל של ישובים וקבעה נכון, בהמלצת החוקרת, שישובים לא יתרחבו.
<מיכל מריל: יחד עם זה, באותה נשימה - -
<קריאה: אז תחליטי...
דוד אזולאי: סליחה רק רגע.
דוד אזולאי: אנשי בית חנניה, פעם אחרונה.
דוד אזולאי: אני אומר לכם שאני אפסיק את הדיון ואתם יודעים מה?
דוד אזולאי: שמישהו אחר ידון בזה, אני לא חייב את זה לאף אחד.
דוד אזולאי: אם אתם לא רוצים לעזור לעצמכם, אני לא חייב לעזור לכם.
<מיכל מריל: - - באותה נשימה שתמ"מ 6 אמרה את אמירותיה והתקבלה החלטה, באותה נשימה נאמר בצורה מאד מפורשת שצרכי הפיתוח של ג’סר יבחנו במסגרת תכנית המתאר, וזה מה שאנחנו עושים היום.
<מיכל מריל: למשרד הפנים אין איזו שהיא אג'נדה שהיא בית חנניה - -
באסל גטאס: את יכולה להתייחס לענין של המחלף ולהזזת הכביש?
<מיכל מריל: שניה, אני אתייחס.
דוד אזולאי: אני חושב שזה אחד הנושאים המרכזיים בדיון הזה לפחות, וזאת מטרת הדיון הזה.
<מיכל מריל: אני אתייחס גם לזה.
<מיכל מריל: עכשיו ככה: במהלך התכנון, למעשה קודמה תכנית נוספת: תת"ל 31 לשיפור ושדרוג כביש החוף.
<מיכל מריל: אנחנו, במסגרת התכנית, זיהינו צורך לספק עתודות קרקע נוספות.
<מיכל מריל: העתודה הכי נכונה מבחינה סביבתית שמצאנו, לאחר בחינה מדוקדקת של השטח והרגישות הסביבתית והנופית והבחינה בתכניות מתאר ארציות ומחוזיות בהירארכיה גבוהה, מצאנו שהשטח שבתחום בית חנניה הוא השטח הנכון ביותר להרחבה.
<מיכל מריל: ולכן, מכיוון שכך ומכיוון שבמקביל התקדמה תכנית לתשתית לאומית של שיפור בכביש החוף, חשבנו שנכון יהיה במסגרת הזאת לבצע תיאום עם התכנית הזאת ונוצר חלון הזדמנויות, כדי שאפשר יהיה להרחיב את ג’סר מזרחה בצורה רציפה.
<מיכל מריל: לאפשר תפקוד אורבני נכון ולא באופן שהיישוב מדלג מעל הכביש לצד השני.
<מיכל מריל: זה לא נכון תפקודית, זה לא נכון תכנונית, זה לא נכון לג’סר.
<מיכל מריל: זה פשוט לא נכון.
<מיכל מריל: הוועדה לתשתיות לאומיות השתכנעה שנכון להסיט את הדרך ולאפשר את האופציה הזאת.
<מיכל מריל: אם זה לא יקרה עכשיו, זה יהיה מאוחר מדי.
<מיכל מריל: להקים שכונה מעבר לכביש 2, שכונה מנוכרת, שכונה שמדלגת מעבר לכביש ראשי, שכונה שהילדים ירצו להיפגש עם הילדים בג’סר ויצטרכו לעבור את כביש 2, זה לא נכון ולא הגיוני.
<מיכל מריל: ולכן, השתכנעה הוועדה וקיבלה החלטה שצריך להסיט את הכביש הזה כי זה חלון הזדמנויות שלא קורה בדרך כלל.
<מיכל מריל: עכשיו, אני רוצה להתייחס לנושא של "פינוי בינוי": הרבה דיברו על "פינוי בינוי" בג’סר - -
דוד אזולאי: אני לא יודע אם זה רלוונטי לדיון הזה.
משה זלמן פייגלין: לא, אני רוצה לשמוע על זה דווקא.
משה זלמן פייגלין: זה מענין אותי.
דוד אזולאי: לא, אני לא יודע אם כדאי להיכנס לזה, זה לא הנושא שעומד על הפרק ולא הייתי נכנס לזה.
דוד אזולאי: תודה רבה לך, גברתי.
באסל גטאס: באיזה שלב התכנית נמצאת?
<מיכל מריל: התכנית נמצאת כרגע בשלב של ועדות היגוי.
<מיכל מריל: אנחנו עוד לא - -
באסל גטאס: היא עוד לא מופקדת?
<מיכל מריל: לא, התכנית של התת"ל 31, של כבישה חוף, נמצאת כרגע בהשגות הוועדות המחוזיות, השגות הציבור.
<מיכל מריל: למעשה, הוועדה המחוזית, שזו אינסטנציה - -
<קריאות: לא, בהתנגדויות.
<מיכל מריל: כן, בהתנגדויות.
<מיכל מריל: הוועדה המחוזית למעשה דנה וקיבלה החלטה.
<מיכל מריל: היא קיבלה החלטה שתומכת בהסטת הכביש, עם אפשרות לשיפורים גיאומטריים מסוימים כדי שבאמת העקומה הזאת לא תהיה עקומה מסוכנת.
דוד אזולאי: מה מעמדם של התושבים במקרה הזה?
<מיכל מריל: לשאלתך: התכנית הזאת היא כולה במסגרת ועדת היגוי בין-משרדית שכוללת את משרדי הממשלה, כוללת את הרשויות הגובלות.
<מיכל מריל: כרמל הוזמן לישיבות האלה וימשיך להיות מוזמן לישיבות, הוא מייצג את הציבור.
<מיכל מריל: יש לנו ועדה נוספת שאמורה להתכנס בקרוב ובנוסף לזה, היא לוותה בשיתוף ציבור.
<מיכל מריל: אנחנו לא ידענו על הדיון הזה בכנסת, זה תוכנן מראש.
<מיכל מריל: אתמול התקיים דיון שמשתף את בית חנניה והפצנו את זה גם למעגן מיכאל.
<מיכל מריל: אתמול היה דיון מאד סוער במסגרת דיון של שיתוף ציבור שאנחנו עושים בכל היישובים האלה.
<מיכל מריל: הם הביעו התנגדות נחרצת - -
דוד אזולאי: תושבי בית חנניה הופיעו שם?
<מיכל מריל: תושבי בית חנניה היו הרוב, הם הופיעו בהמוניהם, הם באו באוטובוס וקיבלו את מלוא זכות הדיבור.
<ענת ברקו: ו....
<מיכל מריל: אנחנו מבינים את המצוקה שלהם.
<מיכל מריל: אנחנו חושבים שמקצועית ועניינית המהלך שאנחנו עושים הוא מהלך נכון ומוצדק, ואנחנו עושים את זה בישובים אחרים גם, בישובים יהודיים וגם בישובים של המגזר הערבי.
<מיכל מריל: אין לנו שום אג'נדה של לקדם ישוב במגזר הערבי, אין לנו שום אג'נדה של תעדוף של ישובים על פני ישובים אחרים.
<מיכל מריל: אני באה ממנהל התכנון.
<מיכל מריל: אנחנו מסתכלים על המדינה ועל כל תכנון בהיבט מרחבי, בהיבט רחב מאד ואנחנו לא מסתכלים בהיבט מאד מצומצם וקנייני.
<מיכל מריל: אלה התשובות.
דוד אזולאי: למען הסדר הטוב, אני מבקש כרגע נציגות של תושבי בית חנניה, תחליטו ביניכם מי ידבר.
<אריה ברקו: אנחנו רוצים לדבר שניים.
דוד אזולאי: חברי הכנסת, אני אשמע חבר כנסת אחד ואחד מהתושבים.
דוד אזולאי: ראשון הדוברים מחברי הכנסת יהיה חבר הכנסת באסל גטאס.
דוד אזולאי: בבקשה אדוני.
באסל גטאס: איך שאני רואה את הדברים, יש שתי סוגיות שהן מתכנסות לענין אחד: ענין התוואי של הכביש המהיר מספר 2, וענין תחום השיפוט והצרכים והפיתוח של ג’סר א-זרקא.
באסל גטאס: תראו רבותי, אין כמעט כפר או ישוב ערבי שלא היה בסיטואציה הזאת.
באסל גטאס: הוא דיבר על כפר קרע, אין.
באסל גטאס: כביש 6, שאמרת שהוא כאילו הציל את המדינה, תפוס אותו מכפר קאסם ועד כפר קרע בצפון, אין ישוב ערבי שלא לקח ממנו אדמות על חשבון שטח חקלאי, שטח שאנשים התפרנסו ממנו, ובסיסים צבאיים, איפה שאתם לא מסתובבים בארץ, הישובים הערבים על מה שנשאר מהאדמה שלהם.
באסל גטאס: לא מדברים על 48 ו-50 ו-60.
באסל גטאס: על שארית האדמה אין כביש שלא נסלל בצפון או בסיס צבאי או רפא"ל או מישהו שלא לקח מהאדמות.
באסל גטאס: טוב שתרגישו מה הרגשנו כל הזמן בכל המקומות.
באסל גטאס: וואלה, לבי אתכם.
באסל גטאס: אני חושב שאתם צריכים לשכלל במקום לבוא בטענות כאילו שג’סר היא האשמה, אתם צריכים לשכלל את הדרישות שלכם.
באסל גטאס: אנחנו, במאבקים הציבוריים ארוכי הטווח יכולים ללמד אתכם קצת ולתת לכם כמה טיפים איך להגן על האדמה ואיך לצאת קצת עם רעיונות להתחדשות עירוניות בתוך המשבר הקיים שאתם סובלים ממנו - -
דוד אזולאי: עזוב, אל תקלקל אותם.
באסל גטאס: לא, אני לא מדבר בציניות.
באסל גטאס: בכביש 6 הלכנו ישוב ישוב והוקמו ועדות ודובר עם מנהל מקרקעי ישראל על פיצוי בקרקע.
באסל גטאס: תבקשו גם פה פיצוי בקרקע.
באסל גטאס: זה מה שחשוב מבחינתו, מבחינת ג’סר, שכל מה שמוצע כאן כאילו פתרון לבעיית ג’סר, זה לא פתרון.
באסל גטאס: אני מסכים אתכם, ה-290 דונם שיצורפו לשטח השיפוט של ג’סר א-זרקא, זה לא פותר את הבעיה.
באסל גטאס: אני כן מחכה לראות, מנהל התכנון, מה תכנית המתאר של ג’סר א-זרקא ומה הצרכים של ג’סר א-זרקא ל-2030.
באסל גטאס: זה מתבטא באדמות ובכל התשתיות הנדרשות.
באסל גטאס: אבל פעם אחת ולתמיד, רבותי, ואני מדבר ממש לענין נושא הבניה לגובה.
באסל גטאס: אתם משתמשים בזה כאילו כל פעם שאתם מתווכחים אתנו, שולפים את הענין.
באסל גטאס: תבנו לגובה, תלכו תבנו לגובה.
באסל גטאס: באום אל פאחם תבנו לגובה, בנצרת תבנו לגובה.
באסל גטאס: אמרתי לאלי ישי: תפסיק להשתמש במנטרה הזאת - -
באסל גטאס: אני אומר לך למה: אדוני, אני שם לך טבלה, אתה מבין מספרים, אתה ראש מועצה אזורית.
באסל גטאס: אני אומר לך: הנה, הגברת נקבה במספר.
באסל גטאס: אני מביא לך את כל הישובים במדינה, כולם, ללא יוצא מן הכלל, איך נמדדת הצפיפות?
באסל גטאס: נפשות לקילומטר מרובע שטח עירוני, נכון?
באסל גטאס: אני לא מוסיף שטחי בר ויער.
באסל גטאס: שטח בתוך הקו הכחול.
באסל גטאס: אני אומר לך, כל הישובים הערביים, כולם, ללא יוצא מהכלל, צפיפות הדיור בהם יותר גבוהה מהעיר הכי צפופה בישראל.
באסל גטאס: עשיתי מחקר.
באסל גטאס: אני אומר לך, ראמה, שהוא ישוב שלי בגליל, ב-1000 דונם גרים יותר מ-10,000 בני אדם, 1200 דונם.
באסל גטאס: תחלק.
באסל גטאס: באום אל פאחם השטח הרבה יותר צפוף.
באסל גטאס: אין לנו התנגדות, אין לנו ב-DNA התנגדות - -
עפו אגבאריה: וכמה קומות מותר באום אל פאחם, כמה קומות?
עפו אגבאריה: 4.
באסל גטאס: הצעירים של ראמה היום קונים בכרמיאל וגרים בקומה 4,5,6.
באסל גטאס: יש להם שטחים פתוחים, יש להם חניה, יש להם משחקיות.
באסל גטאס: בנצרת, תלכו תבקרו בשכונת שנלר, קומות 4,5,6, קומות.
באסל גטאס: נעשה תכנון ראוי ואנשים קנו דירות.
באסל גטאס: הלוואי והיו בונים לנו בתוך הישובים הערביים שכונות כמו שכונות בכרמיאל.
דוד אזולאי: מה אדוני מציע בנושא שעומד על סדר היום?
<כרמל סלע: צריך 20 קומות.
דוד אזולאי: כרמל, בבקשה.
דוד אזולאי: אדוני ראש המועצה, חבר הכנסת עפו אגבריה - -
<ענת ברקו: אנחנו בעד.
<יורם שגיא: אנחנו מוגבלים במספר - -
באסל גטאס: אדוני היושב ראש, התכנית נמצאת בשלב ההתנגדויות בוועדה המחוזית.
באסל גטאס: זה מוסד תכנון - -
דוד אזולאי: חברי הכנסת, אתם מפריעים לחבר שלכם.
באסל גטאס: זה מוסד תכנון שמטפל היום בתכנית הספציפית שמעוררת התנגדות.
באסל גטאס: התושבים הגישו את ההתנגדויות שלהם, ההתנגדויות שלהם נדונו או יידונו.
באסל גטאס: מחכים.
באסל גטאס: לוועדת הפנים, אני לא רואה בשלב הזה, בתקופה הזאת, אין עילה להתערב או להביע דעה.
דוד אזולאי: מי מדבר מבית חנניה?
<ראובן ברקו: אנוכי.
דוד אזולאי: ראובן, בבקשה.
<ראובן ברקו: קודם כל, אני רוצה לומר לחבריי, אנשי ג’סר א-זרקא ולחברי הכנסת:
<ראובן ברקו: תודה לכם שאתם מארחים אותנו ושומעים את בעיותינו ואנשי ג’סר א-זרקא, וחברי הכנסת הערביים.
<ראובן ברקו: אני איש בית חנניה, שמי ראובן ברקו.
<ראובן ברקו: אני באמת חושב שזה מעמד שמכבד את המדינה שדנים במקום דמוקרטי כזה בסוגיה נפיצה כזאת, ואני גאה בכנסת שמארחת אותנו ונותנת לנו הזדמנות לדון בזה בפורום כזה מכובד.
<ראובן ברקו: לאנשי ג’סר א-זרקא אני אומר:
<ראובן ברקו: איש ממתכנני משרד הפנים לא יצליח להרוס את השכנות הטובה שיש בינינו, גם אם יהפכו את האדמה הזאת אלף פעם.
<ראובן ברקו: ולך, יושב ראש הפורום הנכבד ולקהל הקודש הזה אני אומר: באין חזון יפרע עם.
<ראובן ברקו: השר אלי ישי, כיוון שהזכרת אותו, כתב לפקידיו - -
דוד אזולאי: עז אל דין עמאש, ראש המועצה, בבקשה ממך.
דוד אזולאי: תאפשר לו.
<ראובן ברקו: עכשיו תקשיב: אני אומר את זה שוב: השר אלי ישי, במכתב מפורש - -
דוד אזולאי: תאמין לי, אם אני לא הייתי יושב ראש, השם "אלי ישי" לא היה עולה.
איילת שקד: זה לא נכון, הוא היה שר הפנים.
<ראובן ברקו: הוא הזכיר את מבקר המדינה נגד אלי ישי וכולי, אני משיב לך ואומר לך: מה זה "באין חזון יפרע עם"?
<ראובן ברקו: כאשר שר שועה בממשלת ישראל, מורה לפקידיו שלא תהינו להזיז את הכביש הזה, תשאירו את הכפר על מכונו ותפתרו את בעיותיו באמצעות בנייה לגובה, זה במקרה השר אלי ישי, מה לעשות?
<ראובן ברקו: זה לא בגלל שאתה, כבודך, יושב ראש המועצה הזאת אלא בגלל שהשר אלי ישי הנחה את פקידיו.
<ראובן ברקו: אנחנו ממלכת פקידים וגוי קדוש.
<ראובן ברקו: יושבים שרים פה, בעם הזה, ונותנים הוראות לפקידיהם הקטנים, הגמדים האלה - -
דוד אזולאי: רגע, אדוני.
דוד אזולאי: יש גבול לכל דבר.
דוד אזולאי: אל תפגע בפקידים העושים מלאכתם - -
<ראובן ברקו: אני הייתי פקיד בשירות המדינה הרבה שנים.
<ראובן ברקו: אני חוזר בי, אני מתנצל.
<ראובן ברקו: אני מתנצל בפניכם.
<ראובן ברקו: - - נותן הוראה לפקידיו המכובדים מאד ואומר להם: אל תעשו כך והם עושים כך, אני רואה בזה בעיה שהיא מסימני השעה.
<ראובן ברקו: ממש.
<ראובן ברקו: עכשיו לעצם הענין: מישהו החליט שיש תאונות דרכים בכביש 2.
<ראובן ברקו: החליט להרחיב אותו לצמצם את עקומותיו.
<ראובן ברקו: יש מונח משפטי שנקרא: הפרה בסיסית.
<ראובן ברקו: כאשר יש לך איזו כוונה.
<ראובן ברקו: אני הייתי איש צבא.
<ראובן ברקו: אומרים לך: סע ישר ואתה נוסע עקום, אתה הפרת את הפקודה.
<ראובן ברקו: מישהו נתן הוראה לעשות כביש ישר, ליישר את עקומותיו ולהרחיב אותו, באים האנשים הנכבדים הללו, מהמיית לבבם משנים את הכביש.
<ראובן ברקו: זה לא רק הפרה של דברי השר הממונה, זה גם הפרה של תכניות המתאר הארצית והמקומית, המחוזית, שאומרת להם: כך עשו.
<ראובן ברקו: הם הפרו את הדברים האלה.
<ראובן ברקו: התוצאה של הדבר הזה, מעבר לכך שהאווירה הזאת נעכרה, לצערי, הם לא נתנו פתרון לחוליי הכפר שמהלכים עלינו אימים על הפצצה הנוראה.
<ראובן ברקו: קודם כל, גם כפר ערבי וכפר ישראלי, - -
עפו אגבאריה: אל תגזים.
עפו אגבאריה: מה זה פצצה?
<יורם שגיא: הוא אומר.
עפו אגבאריה: הוא אומר שהמצב יכול להתפוצץ.
עפו אגבאריה: זה לא איום עליך.
<ראובן ברקו: אנחנו לא מפחדים מאינתיפאדות.
<ראובן ברקו: אל תספר לנו על פצצות.
<ראובן ברקו: כבודו, פצצות לא ירתיעו אותנו.
עפו אגבאריה: גם לזה הוא התכוון.
עפו אגבאריה: מספיק להגזים.
דוד אזולאי: חבר הכנסת אגבאריה, מה שהוא אומר שהמצב היום בג’סר א-זרקא נפיץ בגלל כל המצוקות.
דוד אזולאי: זה מה שהוא אומר.
עפו אגבאריה: אבל זה לא איום עליו.
דוד אזולאי: הוא אומר שהמצב בתוך ג’סר א-זרקא הוא נפיץ בשל כל הדברים שישנם.
<עמאש עז אל דין: הבעיה החברתית מספר 1 זה צפיפות דיור, זה חומר נפץ.
<עמאש עז אל דין: אל תגיד ככה.
<כרמל סלע: המנהיגות שלכם - -
<עמאש עז אל דין: אתה סכסכת בין שני ישובים.
<עמאש עז אל דין: אתה משחק אותה בגדול.
<עמאש עז אל דין: הם מבינים אותך כבר, סלע.
<עמאש עז אל דין: סכסכת בין ג’סר לבית חנניה.
<יורם שגיא: עד כאן.
<ענת ברקו: הוא לא סכסך.
<עמאש עז אל דין: משחק אותה אתה.
<עמאש עז אל דין: ב-4 עיניים מה אתה אומר לי?
דוד אזולאי: עז אל דין, אני מבקש ממך להפסיק עם הצעקות.
דוד אזולאי: תעשה לי טובה, אני מבקש ממך.
דוד אזולאי: את הסכסוך ביניכם תעשו בחוץ ולא פה.
<עמאש עז אל דין: תסתכל, מכרת את השכנים הטובים שלי.
<ראובן ברקו: חרף הצעקות - -
דוד אזולאי: תרגע, זה לא ראוי ולא מכובד לך, כראש מועצה, מה שאתה עושה פה.
דוד אזולאי: באמת, ראשי המועצות, אתם לא שומרים על כבודכם.
דוד אזולאי: אל תצפו שאני אשמור על כבודכם.
<עמאש עז אל דין: קראת להם גמדים?
דוד אזולאי: אזרח רוצה לדבר, תאפשר לו.
דוד אזולאי: אתה ראש מועצה, יש לך מספיק פורומוים.
<עמאש עז אל דין: הוא לא תושב בית חנניה, הוא לא גר בבית חנניה.
<יורם שגיא: זה לא נכון.
<יורם שגיא: הוא תושב בית חנניה, הוא בעל נחלה.
דוד אזולאי: כרגע, לצורך הענין הזה, הוא מייצג את בית חנניה.
<ראובן ברקו: נכון שהרבה שנים לא הייתי בבית חנניה כי שרתי את המדינה.
<ראובן ברקו: באשמה הזו אני מודה ואני גאה בה.
<ראובן ברקו: חרף ההצקות האלה, אני רוצה לומר לעז אל דין, ואני אומר את זה בפורום מחייב: אני מכיר את עז אל דין וחבורתו, אנחנו פחות או יותר בני אותו גיל, שחינו יחד בנחל התנינים עירומים למעט תחתונים.
<ראובן ברקו: אין בינינו שום דבר.
<ראובן ברקו: היינו שוחים יחד ג’סר א-זרקא ובית חנניה בנחל התנינים.
<ראובן ברקו: האמן לי, כל העולם יתפוצץ סביבנו ואנחנו שמרנו ועד היום שומרים על שכנות טובה.
<ראובן ברקו: אנחנו שני כפרים שהם מודל.
<עמאש עז אל דין: אתה טועה.
<עמאש עז אל דין: לך תשמע מה אומרים הצעירים היום.
<ראובן ברקו: אני טועה?
<ראובן ברקו: אנחנו מודל לדו-קיום.
<ראובן ברקו: אני גאה בזה ואני אומר - -
חנין זועבי: תיכנס לג’סר א-זרקא ותראה את הצעירים שם - -
<יורם שגיא: איפה הילדים שלך משחקים כדורגל היום?
<יורם שגיא: כדורגל וטניס משחקים בבית חנניה.
<עמאש עז אל דין: כי אין להם מגרש אז הם באים לבית חנניה.
<יורם שגיא: בנו לך מגרש, איך הוא נראה המגרש שלך?
<יורם שגיא: עשו לך מגרש, איך הוא נראה.
<יורם שגיא: החברה לפיתוח קיסריה תרמה לך מגרש במיליונים.
<יורם שגיא: תראה איך הוא נראה היום.
<יורם שגיא: בגללך, בגלל הניהול שלך, איך שאתה מנהל את הכפר.
<יורם שגיא: הביוב שלך זורם - -
דוד אזולאי: יורם, אתה לא תורם לדיון.
<יורם שגיא: 3 שנים הביוב שלו זורם למרות שיש לו מערכת ביוב חדשה והיא זורמת לנחלים.
<יורם שגיא: כן עז אל דין, אתה אשם, לא הכפר.
<יורם שגיא: אתה אשם בניהול הכפר.
<יורם שגיא: אתה אשם בחינוך, אתה אשם בהכל.
<עמאש עז אל דין: - - מה שכתבתם לעיתונות.
דוד אזולאי: עז אל דין, אני אוציא אותך החוצה.
דוד אזולאי: פעם אחרונה שאני מזהיר אותך.
<יורם שגיא: אתה 12 שנה ראש מועצה.
דוד אזולאי: יורם, עוד הפרעה אחת ושניכם יוצאים החוצה.
<ראובן ברקו: - - מה שנוצר בעצם, אם אני חוזר לענייננו, נוצר מצב שהכביש העקום הזה, אם אתה מחשב את כמות הקרקעות שנלקחות מאתנו, מוריד מהן את התשתיות ומתעלם מהרס העתיקות, שבא לכאן איש העתיקות, ומתעלם מהרס הנוף החקלאי שמוזכר כסייג ברור בתכנית רמת הנדיב, ואתה מתעלם מזה שמי התהום יזדהמו ואתה מתעלם מזה שהון עתק של אוצר המדינה, שהיה צריך לשמש זקנים וילדים במערכות חינוך שחסרות, כל זה יושקע בפיל לבן ענקי, שיסתובב במין עקמומית שמסכנת את התנועה, שהיא מנוגדת לכוונת המתכנן, בניכוי כל המגרעות האיומות האלה, אתה תקבל פיסת קרקע שבחשבונות מקסימאליים לא מספיקה יותר מאשר ל-450 יחידות דיור, וגם אלה, מי שיבנה אותן יצטרך להיות מיליונר שהלבטים בעלויות בין הרצליה פיתוח לג’סר א-זרקא יובילו אותו להרצליה פיתוח.
<ראובן ברקו: זאת אומרת, מי שיצטרך לקנות חתיכת אדמה במיליון שקל, חצי דונם או משהו כזה, יעדיף לעבור להרצליה פיתוח, ואני מסכים אתו.
<ראובן ברקו: עכשיו לענין ג’סר א-זרקא בפילוסופיה של הפתרונות.
<ראובן ברקו: זה נוגע אלינו, לכן אני מדבר - -
דוד אזולאי: אני חושב שזה לא שייך לענין.
דוד אזולאי: מה שעומד על סדר היום זה אותו קטע כביש שכרגע נלקח מכם לטובת הגשר.
דוד אזולאי: חבל שאתם גולשים לתוך ג’סר א-זרקא.
דוד אזולאי: זה לא עומד היום על הפרק.
<ראובן ברקו: אנחנו בעצם נמצאים בסיטואציה שאנחנו אמורים לא להתייחס לסיבות ולמחוללי ההסטה הזאת של הכביש.
<ראובן ברקו: מהם מחוללי ההסטה של הכביש?
<ראובן ברקו: הם אינם תעבורתיים, ריבונו של עולם.
<ראובן ברקו: מישהו הרשה לעצמו וניכס לעצמו את הפררוגטיבה להתייחס למצב הסוציו-אקונומי של ג’סר א-זרקא, שכל מומחיותו היא בענייני תחבורה.
<ראובן ברקו: הם החליטו ועשו סקרים, הם דיברו עם ערבים אחרים מאלה שאני דיברתי.
<ראובן ברקו: הערבים שאני דיברתי טוענים שהם רוצים לבנות לגובה.
<ראובן ברקו: מבינים שלפעמים כפר נגמר וצריך לעבור לכפר קרע, וחלקם באמת עושים זאת.
<ראובן ברקו: הם קונים שם אדמה.
<ראובן ברקו: כאן אנשים חיים בפרדיגמה שערביי ג’סר א-זרקא זה חיות מוזרות, חס וחלילה, שקושרות כבשים בתוך הקומה הראשונה.
<ראובן ברקו: הם עשו להם כזאת העלבה באישיות של האדם הערבי מג’סר א-זרקא, כאילו זה בן אדם מפגר ועלוב.
<ראובן ברקו: כפרי הערבים אינם אמורים לקלוט את האנשים הנחותים האלה, ואני מצטט.
<ראובן ברקו: אז כשאני מספר שאני שוחה אתו בים, בוואדי ג’סר א-זרקא, ואני מתייחס לזה כעובדה סוציו-אקונומית שאנחנו חברים, ואחד האלופים בכדורגל גדל אצלנו, על המגרש בבית חנניה.
<ראובן ברקו: אני אומר שהוא היה יכול לבנות בית ספר ב-3 קומות, ואני אומר שהוא היה צריך לטפח את המתנ"ס שלו, ואני אומר שהוא היה צריך לעשות קודם כל סדר בבית ואחרי זה לבוא ולקחת אדמה של מישהו אחר.
<ראובן ברקו: התחלתי את דברי ב"באין חזון יפרע עם".
<ראובן ברקו: אני סבור שאנחנו מדינה, ואני אומר את זה שלו היתה אור עקיבא רוצה את האדמה שלי, הייתי בא לפה ומתנפץ על הדלתות של הכנסת באותה אלימות.
<ראובן ברקו: אני לא מסכים שיגעו באדמה הזאת גם אנשי ג’סר א-זרקא, גם אור עקיבא וגם זכרון.
<ראובן ברקו: אף אחד.
<ראובן ברקו: "באין חזון יפרע עם" משום שיתרות האדמה החקלאית שלנו, זה גודל קבוע ההולך ומתכלה.
<ראובן ברקו: כרישי נדל"ן אוכלים אותנו ואנחנו צריכים לשמור.
<ראובן ברקו: זה יהיה המלפפון של הדור הבא או הבננות שאריה מגדל.
<ראובן ברקו: ולכן, אני מציע לחבריי מג’סר א-זרקא, אני גם אמרתי את זה לעז אל דין אלף פעמים והזמנתי את עצמי אליו והוא הסכים לקבל אותי וכל פעם הוא ביטל, לצערי.
<ראובן ברקו: בואו נלך יחד.
<ראובן ברקו: - -
<עמאש עז אל דין: עד שהתחילה ההתנגדות שלך.
<ראובן ברקו: - - אני חושב שכאשר השכן שלך רעב וממורמר, רע לך.
<ראובן ברקו: אני לא מתייחס אליו כאילו שהוא זר לי, הוא שכן שלי.
<ראובן ברקו: בא נפתור את הבעיה, בא נחפש פתרונות.
<ראובן ברקו: גם כפר ערבי, הם אומרים לי: זה פצצה.
<ראובן ברקו: את הפצצה אתה מגדיל?
<ראובן ברקו: מורסה אתה מגדיל או שאתה מנקז?
<ראובן ברקו: קח את האנשים שאתה חושב שצריך לתת להם הזדמנות נוספת ותוציא אותם מהג'ורה.
<ראובן ברקו: תודה.
חנין זועבי: אז אתה רוצה לחנוק את הפצצה?
<ראובן ברקו: לא, אני חושב שצריך - - ויש אדמות מדינה על הר.
<ראובן ברקו: שם לא גדל בננות ואפילו לא פלפל.
<ראובן ברקו: שם גדל רק אבן, ואני לא רוצה לפנטז פה מה אפשר לעשות עם זה, אפרופו פצצות.
<ראובן ברקו: אני מציע, חברים יקרים, תעזבו את האדמות של בית חנניה.
<ראובן ברקו: אבא שלי ייסד את המושב, אבא שלו, ניצולי שואה.
<ראובן ברקו: אני לא מסכן.
<ראובן ברקו: אני נלחם במה שאני מאמין בו.
<ראובן ברקו: אנחנו צריכים להמשיך לעבד את האדמות האלה ואנחנו צריכים כולנו להתגייס ולמצוא פתרונות אחרים לכפר, בניה לגובה, הסטת זוגות צעירים למקומות עם סיכוי.
<ראובן ברקו: ואני מציע למשרד התחבורה להתעסק בתחבורה ולהפסיק לעשות שאלונים סוציו-אקונומיים ולדבר עם הערבים שלהם.
<ראובן ברקו: אמור לי, זה כמו אנטישמיות.
<ראובן ברקו: אם תרביץ ליהודי שלי אני ארביץ ליהודי שלך.
<ראובן ברקו: חבר'ה, האמת היא אחת: אני מסתובב בג’סר א-זרקא ואני יודע.
<ראובן ברקו: אומרים לי אנשים: תנו לנו לבנות לגבוה.
<ראובן ברקו: אנחנו קונים גם אדמות במקומות אחרים - -
<עמאש עז אל דין: - - במטע של אריה, היא לא מעובדת.
<יורם שגיא: האדמה מעובדת, אני מעבד אותה.
<עמאש עז אל דין: הוא מטעה אתכם.
<יורם שגיא: למה אתה אומר שהיא לא מעובדת?
<ראובן ברקו: משפט אחרון: רבותי, אם הייתי עם קצת אינטגריטי מהחברים האלה שיושבים פה, ואני מאד מכבד אותם, הייתי אומר לאנשים האלה שאוצר המדינה יקר להם: אתם יודעים מה ההבדל?
<ראובן ברקו: ויש לי פה אנשי מקצוע, שאני מקווה שכבודו ייתן להם את זכות הדיבור.
<ראובן ברקו: יש לי פה ארכיטקט ועורך דין, שיסבירו לכם את המשמעויות הרות האסון - -
דוד אזולאי: שיבקשו את רשות הדיבור, הם עוד לא ביקשו.
<ראובן ברקו: - - אבל אני אקצר ואומר לכם: לו היו אנשים יושבים עם קומפיוטר קטן ומבינים שכביש שיושב על תשתית כורכר קיימת, שמרחיבים אותו, זה עונה למשימה הלאומית, שזה תכנית תשתיות לאומיות, ופתרון של משאבים, רבע מהמחיר של הפיל מטורלל הזה היו נותנים לג’סר א-זרקא, היו רואים את הכפר הערבי הכי יפה במזרח התיכון.
<ראובן ברקו: זה כפר שיש לו סיכויים, שיש לו ים, שיש לו דייג, שיש לו תיירות.
<ראובן ברקו: רבע מהסכום הזה.
<ראובן ברקו: במקום זה, הם תוקעים פיל בטון באדמה חקלאית, ביצתית.
<ראובן ברקו: שום דבר טוב לא ייצא מזה.
<ראובן ברקו: אפס יתרות קרקע לבעיות הכפר והמון מכות בראש לעם ישראל.
דוד אזולאי: תודה רבה אדוני, אני מודה לך.
דוד אזולאי: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה אדוני.
דוד אזולאי: סליחה, לפני כן שאלה לחברת הכנסת שקד.
איילת שקד: יש לי שאלה אליך: האם נבדקה אפשרות של "פינוי פיצוי" ובניה לגובה של בתים פרטיים בג’סר א-זרקא?
<מיכל מריל: המנגנון הזה של "פינוי בינוי" - -
<קריאה: תעני על השאלה - -
<מיכל מריל: סליחה, אל תטיף לי איך לענות, עם כל הכבוד.
<מיכל מריל: המנגנון הזה של "פינוי-בינוי" הוא לא מנגנון שמתאים לכל מקום - -
<קריאה: מי קבע את זה?
<קריאה: זה של אמא שלך?
איילת שקד: מה זאת אומרת?
איילת שקד: עשו לי את זה ליד הבית, בתל אביב.
דוד אזולאי: רבותי, היא שאלה שאלה.
<ראובן ברקו: זאת גזענות - -
<מיכל מריל: קודם כל, זה קרקעות פרטיות וזה מאד מורכב להתחיל לפנות קרקע פרטית.
<ראובן ברקו: זאת גזענות.
<מיכל מריל: דבר שני, את צריכה ערכי קרקע מסוימים כדי שאפשר יהיה להכפיל כי את לא יכולה לעשות "פינוי בינוי" ולבנות בדיוק את אותן זכויות.
<מיכל מריל: את חייבת לתת זכויות שהן בשמיים, שהן לא מתאימות תכנונית לאזור הזה.
איילת שקד: יש שם בתים פרטיים ואפשר לבנות שם לגובה ולתת, כמובן, לבעלי הבתים.
איילת שקד: אז שהמדינה תרכוש את - -
איילת שקד: - - למה תל אביב כן ולא ג’סר א-זרקא?
<מיכל מריל: כי בתל אביב ערכי הקרקע עם פי 100 מערכי הקרקע של ג’סר.
איילת שקד: אז אל אחת כמה וכמה.
<מיכל מריל: לא, את לא יכולה כי לפנות בנין בג’סר... קודם כל, זה מורכב.