GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: מה ששמעתי מנציגת המשרד לאזרחים ותיקים, יכול להיות שיש מצב שאנשים קשישים לא יודעים את זכויותיהם, וזה גם טבעי.
ישראל אייכלר: יכול להיות שהוועדה צריכה באיזה דרך להוסיף או להצעה של הרב יעקב או להצעה של הוועדה לחייב את הרשויות המקומיות להודיע לקשישים ולבני משפחותיהם ולנכים על זכויותיהם.
יעקב אשר: עכשיו הולכים להודיע להם שלוקחים להם את זה.
ישראל אייכלר: אני מקווה שהוועדה תצליח במשימה שלא ייקחו להם, אבל גם להודיע להם מה הזכויות שלהם.
ישראל אייכלר: שמתי לב, וחשבתי שזה הגיוני, מה אדם קשיש יודע - - -
דוד צור: אתה רוצה להגיב למה שהציע חבר הכנסת אייכלר כי זה נשמע מאוד הגיוני?
<איתי חוטר: שמה?
דוד צור: שהרשות המקומית תודיע לאזרחיה שהיא שולחת להם ממילא את ההודעות על הזכויות שלה.
<קריאה: מודיעה.
דוד צור: האם יש חובה כזאת?
<איתי חוטר: קודם כול, מודיעים היום.
יעקב אשר: אני כראש עיר לשעבר, בפנקס שהיינו שולחים, הכול רשום.
דוד צור: אומרת לנו הגברת שרה שזה לא כך.
<איתיאל מלאכי: יש חובה בתקנות לפרסם את ההנחות שהרשות המקומית נותנת.
<איתיאל מלאכי: זה גם משתנה מרשות לרשות.
דוד צור: למה זה לא אחיד?
דוד צור: למה משרד הפנים לא יכול לדאוג?
<איתן אטיה: יש אחידות.
<איתן אטיה: יש טכניקה מסוימת או אופן שבו מפרסמים את הדברים האלה.
<איתן אטיה: כל שינוי גם בארנונה, כל שינוי בזכאות לארנונה, הרשות המקומית חייבת להודיע במגוון צורות.
ישראל אייכלר: לאזרח רגיל.
ישראל אייכלר: אני מדבר על קשישים ונכים, כמו שאמרה הגברת מהמשרד לאזרחים ותיקים.
ישראל אייכלר: היא סיפרה פה דבר נורא, שיש הרבה זכויות שהקשישים לא יודעים עליהן.
<איתן אטיה: ראשית, רשויות מקומיות חייבות ליידע בטכניקה שרשומה היום.
<איתן אטיה: אם חושבים שזה לא מספיק, בהחלט ניתן - - -
דוד צור: ההתרשמות שלנו שעל החובות שלהם מודיעים ביעילות רבה, וזה מתפרסם.
דוד צור: על הזכויות שלהם, כנראה פחות, ולכן האמירה כפי שנאמרה, אלא אם כן הרושם הזה מוטעה.
<איתן אטיה: לדעתי הרושם הזה מוטעה.
<עלוה קולן: אני לא אחזור על שום דבר שנאמר פה, רק רציתי להתחבר לנקודה אחת שחבר הכנסת אשר אמר, בנוגע לטאבו.
<עלוה קולן: אחד הדברים שכדאי לקחת בחשבון זה מחקרים שמראים בכל העולם מה קורה לקצבאות כאשר הן עוברות ממצב של קצבה אוניברסלית לקצבה שמותנית בהכנסה.
<עלוה קולן: יש מחקרים שמראים שחיקה מאוד-מאוד - - -
יעקב אשר: באיזה חלקים של הציבור השחיקה?
<עלוה קולן: העניין הזה של המימוש של הקצבה לא רק שהולך ויורד בגלל שאנשים לא יודעים לממש את זכויותיהם, אלא שמחקרים מראים שבמהלך הזמן הקצבאות האלה הולכות ונעלמות.
<עלוה קולן: גם את זה כדאי להביא בחשבון.
דוד צור: אז אני מניח שהאוצר באופן אוטומטי לא יכניס אותן לסל הזה.
<אלעזר במברגר: לא הצלחתי להבין.
<אלעזר במברגר: אנחנו מדברים פה על הנחות, לא על קצבאות.
יעקב אשר: השחיקה היא לא של האוצר.
<עלוה קולן: הנחה בארנונה היא הנחה אוניברסלית.
<עלוה קולן: היא חלק מהסל שמקבלים היום קשישים ממדינת ישראל.
<עלוה קולן: מה שקורה עכשיו, אגב לא רק בהנחות ארנונה, זה קורה גם בקצבאות הילדים לאנשים עם הכנסה גבוהה.
<עלוה קולן: לוקחים קצבה שהיא אוניברסלית, זה איזה סל שהמדינה מעניקה, ומתנים אותו בהכנסה.
<עלוה קולן: אני אומרת שמחקרים מראים שקצבאות כאלה הן קצבאות שעוברות שחיקה, לא רק ביכולת של האנשים, שזה דבר שדיברו לממש את הזכאות שלהם אם הם זכאים, אלה שמהפרסום הן לאט-לאט נעלמות.
דוד צור: זכות התשובה האחרונה, ואנחנו חייבים לסכם.
<אלעזר במברגר: דבר ראשון, איפה המחקרים האלה?
<אלעזר במברגר: אני אשמח לקבל.
<אלעזר במברגר: דבר שני, הכוונה היא לא לשחוק פה.
<אלעזר במברגר: יש פה משהו מאוד פרוגרסיבי שבא להגיד: אנחנו לוקחים ממי שיכול לשלם כסף, שבסוף כנראה משמש לאוכלוסיות החלשות יותר.
<אלעזר במברגר: כמובן שזאת לא המטרה, ואני חושב שלקשור בין קצבאות זקנה להנחה בארנונה זה קצת far fetched לדעתי, אבל אני אקרא את המחקרים.
<איתן אטיה: בסוף מדובר פה על אנשים עם הכנסה של קרוב ל-20,000 שקל בחודש.
<שמחה בניטה: למי?
<שמחה בניטה: תראה לי למי יש 20,000 שקל?
<שמחה בניטה: אפילו ריקי מחדרה כבר לא מרוויחה 20,000.
<איתן אטיה: רק על זה מדברים.
<איתן אטיה: לא מדברים על שום אוכלוסייה - - -
דוד צור: הרב אחרון.
<איתן אטיה: אנשים עם הכנסה של 19,000 ו-20,000 שקל.
דוד צור: זה ברור.
<איתן אטיה: לא מדובר לא על נכה, לא על מקבלי הבטחת הכנסה.
<דוד דהאן: דיברו כאן על קשישים שיש להם קושי להגיע למימוש הזכויות האלה.
<דוד דהאן: מדובר על כאלה שיש להם טיפולים מחברות הסיעוד.
<דוד דהאן: אפשר לחייב את חברות הסיעוד שהן יעשו את החיבור הזה לפתור עבור האוכלוסיות האלה שיהיה להן קשה.
<דוד דהאן: באופן כללי אנחנו מברכים על הכוונה החברתית כאן שיש בהליך הזה.
<שרה זילברשטיין: מי שיש לו סיעודי, יש לו פטור מארנונה.
דוד צור: אני מבקש, שרה.
<שרה זילברשטיין: יש לו פטור מארנונה.
<שרה זילברשטיין: אני מבקשת שתדעו את הנתונים לפחות.
דוד צור: אחרון.
דוד צור: כבודו.
<יובל דאר: אני רוצה להתייחס לכמה דברים.
<יובל דאר: קודם כול, ברגע שההנחה של אזרח ותיק תבוטל, אנחנו נוהגים לשלוח מכתב לאותו אזרח ותיק, ואני מודיע לו: ההנחה הזאת תתבטל, אנא הגש טפסים באותה מעטפה מבוילת, והוא יכול לשלוח את זה אלינו חזרה בדואר רשום אם הוא עומד בקריטריונים.
<יובל דאר: זה כבר חוסך הכול.
יעקב אשר: כל שנה.
<עלוה קולן: ראיתם את הטפסים?
דוד צור: זה לפסיכומטרי.
יעקב אשר: אני מכיר את זה.
<יובל דאר: אני רוצה להשלים בבקשה.
<יובל דאר: אזרח ותיק או כל אזרח שהוא במצב כלכלי קשה מקבל בכל מקרה הנחות יותר גבוהות מטעמי הכנסה או מכל טעם אחר.
<יובל דאר: פה מדובר על כאלה שכנראה לא עומדים בקריטריונים הגבוהים יותר לקבל את ההנחה של 80%, 90%, 70%, ולכן אלה קבוצות פחות חלשות מאשר אלה שכן מקבלות.
דוד צור: אז אתם בעד?
<יובל דאר: כן.
<יובל דאר: אנחנו נוהגים פעם בשנה להוציא קובץ של הביטוח הלאומי, שנותן לו רשימה של כל מי שזכאי לגמלה כלשהי בגינה הוא זכאי להנחה בארנונה.
<יובל דאר: אנחנו מושכים את זה לפני הצעת חיוב שנתי, שולחים חיוב לאזרח יחד עם הטפסים של ההנחה בפנים.
יעקב אשר: זה מה שעשיתם עד היום לאזרחים ותיקים.
<יובל דאר: לכולם.
<יובל דאר: כל מי שזכאי להנחה, אנחנו מודיעים לו: הנך זכאי - - - להנחה - - -
דוד צור: זה יפה.
דוד צור: את זה היינו רוצים בכל העיריות.
יעקב אשר: תמצא את הפטנט בלי לגרום לכך שאנשים יצטרכו לבוא בכל שנה ולהגיש את הבקשות.
<יובל דאר: הם לא צריכים לבוא בכלל.
<יובל דאר: ההנחה אוטומטית - - -
יעקב אשר: תמצאו את המנגנון, זה הכול.
דוד צור: אני מבקש לסיים, אלא אם כן יש עוד משהו להוסיף שלא שמענו עד עכשיו?
<איתי חוטר: משהו אחרון.
<איתי חוטר: חשוב להבין דבר אחד.
<איתי חוטר: כל ההנחות והפטורים בארנונה ופטורים אחרים, כולם מוצדקים, כולם נכונים חברתית, אבל חשוב להבין דבר אחד.
<איתי חוטר: אין יש מאין.
<איתי חוטר: אני נמצא פה בדיון היום על הנחות לאזרחים ותיקים, מחר יש דיון על הנחות לחיילי המילואים בארנונה.
<איתי חוטר: ככל שנגדיל את ההנחות והפטורים האוכלוסייה שהנטל יהיה על גבה, תלך ותצטמצם.
<איתי חוטר: תמיד חשוב לזכור את הנקודה הזאת.
דוד צור: בגלל שחבר הכנסת אשר העלה את כל הנושא, אני מבקש - - -
יעקב אשר: אני מצדיק כל מילה שאמר ידידי מהשלטון המקומי.
יעקב אשר: אני אומר את זה עוד פעם בכובע הראשון שלי או השני, איך שתקראו לזה.
יעקב אשר: אין שיפוי, וזה נכון, אבל אני רוצה להזכיר לך שלא מדובר פה כרגע על הוספה של מס, אנחנו מדברים על שמירה של אותה הנחה שהיא בתקנון משנת 1993.
יעקב אשר: איך אומרים?
יעקב אשר: כל המשנה, ידו על התחתונה.
<איתי חוטר: זאת בדיוק הבעיה שמה שעובר לא חוזר, ולכן ההנחות רק גדלות.
דוד צור: בלי פינג-פונג, אני מבקש.
יעקב אשר: דבר שני.
יעקב אשר: הייתי מציע ליושב-ראש, אם אפשר, שמשרד הפנים ביחד עם המרכז לשלטון המקומי ימצאו את הדרך איך לגרום לכך שההנחות האלה, שהן די אוטומטיות, יהיו אוטומטיות, אבל בצורה כזאת שתהיה איזה ביקורת אחת לחמש שנים או הצהרה או בדיקה בביטוח הלאומי או משהו כזה, כדי שלא ניתן לאנשים שלא מגיע להם, אני לא מחפש לתת לאנשים שלא מגיע להם.
יעקב אשר: גדלתי בעירייה מפקיד, אנשים לא באים לתורים האלה בוועדה, קשה להם, קשה להם גם לשלוח את כל הטפסים, מחזירים חזרה, חסר טופס אחד, רצים עוד פעם - - -
<איתי חוטר: חבר הכנסת אשר, אמרתי שאנחנו רוצים לשפר יחד עם המוסד לביטוח הלאומי.
יעקב אשר: תגישו בקשה, תעשו שיפור של זה ואז תפרסמו את זה.
דוד צור: אני מסכם.
דוד צור: קודם כול, נהוג עכשיו לדבר על שוויון בנטל, אז אנחנו בעידן השוויון בנטל.
דוד צור: אני שמח שדווקא חבר הכנסת אשר העלה את הנושא הזה.
דוד צור: אני כן רוצה להתייחס למה שחבר הכנסת אשר העלה.
דוד צור: אני מסכים לחלוטין שאסור שהניסיון למס פרוגרסיבי שאני בעדו – אגב, ברמה העקרונית אני חושב שהוא נכון – יגרור אחריו מצב שבגלל חוסר היעילות הביורוקרטי באופן שאדם צריך להיות אקטיבי כדי שההנחה שמגיעה לו אכן תגיע אליו – ואנחנו מדברים על אוכלוסיות חלשות, שלא בהכרח תמיד מודעות לזכויות שלהן, או היכולת שלהן לעשות משהו אקטיבי כדי לקבל את ההנחה הזאת – ייפגע.
דוד צור: אמרה לנו פה שרה מהמשרד לאזרחים ותיקים, שהשר אורבך בראשותו, שאחוז גבוה מאוד של האנשים שזכאים להנחות האלה לא מקבלים אותן.
דוד צור: לכן אם אני יוצא עם משהו מהדיון הזה – יסלחו לי, האוצר, לא על ההחלטה הזאת, שהיא החלטה שהתדמית שלה או הנרטיב שיצא ממנה הוא הרבה יותר גרוע וצריך להסביר אותו – שעקרונית אני חושב שזה זניח במושגים של תקציב - -
יעקב אשר: גם כמה כסף יצא ממנה, לא שמענו.
דוד צור: - - אם כי הוא בהחלט צודק מבחינה פרוגרסיבית, כי באמת בצדק יש פה שוויון בנטל.
דוד צור: לוקחים ממי שכן יכול ויש לו ומעבירים לרשויות המקומיות כדי לטפל באנשים שאין להם.
דוד צור: לכן המס הזה הוא מס צודק בעיקרון, רק חשוב שהוא לא יגרור אחריו את אלה שלא יכולים, וזו הנקודה העיקרית.
דוד צור: עיקר הדיון הזה, אגב, צריך להיות בכלל בוועדת הרווחה לטעמי, זו הנקודה השנייה, ושם צריך לסגור את המעגל הלא סגור הזה של הביטוח הלאומי עם הרשויות המקומיות עם האזרחים.
דוד צור: התקשורת הזאת נעשית באופן אוטומטי וצריך להכניס את כל מעגל הזכאים שיהיה אוטומטי ושלא הם עצמם יצטרכו בכל שנה או בכל חמש שנים, לתבוע את מה שהם זכאים לו, ולא תמיד הם אפילו מודעים אם הם כן קיבלו או לא קיבלו, ולכן הנושא הזה חייב להיסגר ברמה אחידה בכלל הרשויות.
דוד צור: שמענו פה למשל את עיריית ירושלים.
דוד צור: אני מניח שיש רשויות שזה לא נעשה כך.
דוד צור: הדבר הזה אני מבקש שיידון בוועדת הרווחה, נעביר את זה ליושב-ראש הוועדה, שיקיים על זה דיון מול משרד הפנים, כדי שהסוגיה הזאת תהיה סוגיה סגורה.
דוד צור: הוועדה ממליצה לאוצר גם ליזום את הדבר הזה כן לפרסם את זה ברשומות.
דוד צור: מבחינתי המס כמס הוא לא מס רע.
יעקב אשר: מה לפרסם ברשומות?
דוד צור: זכויות, כדי שהמשרד לאזרחים ותיקים יוכל לתכלל את הנושא הזה, כדי שהזכויות האלה יהיו לטובת הציבור.
דוד צור: תודה לחבר הכנסת אשר על הסוגיה.
יעקב אשר: מה לגבי - - -
דוד צור: לגבי המס הזה, אני חושב שזה מס שצריך לבטל.
דוד צור: אני חושב שהמס הזה יובא לוועדת הכספים ושם הוא יוכרע.
דוד צור: אם כי, אני אומר עוד פעם, שלא יגרור אחריו את כלל - - -
יעקב אשר: מה האמירה שלנו כוועדת הפנים בעניין הזה?
יעקב אשר: הייתי מציע שמשרד הפנים ינסה לגבש נוהל יותר ידידותי וקל למשתמש לפני שזה יגיע לדיונים של התקציב ולפני שיבוצע השינוי בתקנות.
דוד צור: משרד הפנים עם השלטון המקומי חייבים לייצר אחידות עם הביטוח הלאומי.
<איתיאל מלאכי: במסגרת הדיונים שלנו עם הביטוח הלאומי, כל הנושא הזה של העברת מידע הוא נושא מאוד בעייתי.
<איתיאל מלאכי: דווקא היוזמה היתה מצד השלטון המקומי בנושא הזה, אבל יש פה בעיות מאוד-מאוד קשות של פרטיות.
<איתיאל מלאכי: היה ניסיון אפילו בחוק ההסדרים לפני שנתיים או שלוש - - -
יעקב אשר: מי שרוצה את הפרטיות שלו, אל תיתן לו הנחה.
<איתיאל מלאכי: אני יודע, אדוני, תאמין לי.
<איתיאל מלאכי: בסוף זה מגיע ללשכה המשפטית - - -
דוד צור: אני מבקש שתדווחו לנו מתי מגיע לוועדת הכספים הסעיף הזה.
<איתיאל מלאכי: זה לא סעיף שמגיע לוועדה, זה תקנות.
דוד צור: אני מבקש ממשרד האוצר: לפני שאתם יוצאים עם התקנות האלה שמשרד הפנים עם השלטון המקומי והביטוח הלאומי יביאו בפנינו לידיעה, זה לא חייב להיות בדיון נוסף, מה נעשה בעניין הזה, כדי שאפשר יהיה בסופו של דבר להתקדם עם העניין הזה.
דוד צור: מקובל?
מירי רגב: בוקר טוב, אני פותחת את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בדיון בסוגיה של הקמה ושימוש באולמות אירועים באזור התעסוקה הצפוני של אור עקיבא.
מירי רגב: הדיון הזה הוא דיון שנערך ביוזמתו של ראש עיריית אור עקיבא, ומן הראוי להגיד שגם פנה אלי חבר הכנסת לשעבר, אדרי, בבקשה לבדוק את הסוגיה שתיכף יציג אותה פה בצורה מפורטת ראש עיריית אור עקיבא.
מירי רגב: לאחר מכן נשמע את ההתייחסות שלך, אתה היחיד כאן ממינהל מקרקעי ישראל, ואחר כך אני מקווה שעוד ייכנסו כאן גם ממשרד הפנים, כי הכוונה שלי פה לסכם דברים ולראות כיצד אנחנו הולכים לקראת הבקשה של אור עקיבא ולא רק כדי לקיים פה דיון, מבחינת שעשינו וי וקיימנו דיון.
מירי רגב: אני מציעה שאתה תציג את הנושא.
<שמחה יוסיפוב: קודם כול, בוקר טוב, יושבת-ראש הגנת הפנים וועדת הסביבה ולכל החברים שנמצאים כאן.
<שמחה יוסיפוב: אני ראש עיריית אור עקיבא.
<שמחה יוסיפוב: מדובר באזור תעסוקה של אור עקיבא, שהוקם בשנות ה-90.
<שמחה יוסיפוב: בזמן שהוקם אזור התעסוקה לא נתנו את הדעת לנושא של המסחר.
<שמחה יוסיפוב: היתה בזמנו חלוקה של המגרשים בבתים ובחצרות לבעלי עסקים.
<שמחה יוסיפוב: רצו לפתור את הבעיות ואותם בעלי העסקים הגיעו להסכם עם המינהל והתמ"ת כדי לעשות את זה ללא מכרז.
<שמחה יוסיפוב: בזמנו נתנו רק 100% בנייה ולא היה אישור לתוספות נוספות ואנשים רכשו קרקעות וחלק התחילו לבנות.
<שמחה יוסיפוב: היתה בעיה נוספת שהיתה חלוקה של חצי דונם לכל בעל עסק ולא היה אפשר לשווק חצי דונם, ואז חיברו חצי וחצי לדונם, וכך לאט-לאט התפתח הנושא.
<שמחה יוסיפוב: חלק גדול היה ללא מכרז, לצערי הרב.
<שמחה יוסיפוב: ולכן משהו קרה.
<שמחה יוסיפוב: משהו קרה, אנשים התחילו לבנות את המפעלים שלהם, קטנים וגדולים, אבל עם הזמן באזור התעסוקה היה צריך להיות גם הנושא של מסחר.
<שמחה יוסיפוב: לא נתנו את הדעת על המסחר, אבל היו צריכים לחשוב על מסחר.
<שמחה יוסיפוב: לאחרונה בוועדה המחוזית במשרד הפנים בחיפה היתה גם החלטה על הקמת אולמות אירועים באזור התעסוקה.
<שמחה יוסיפוב: אנחנו מדברים על אזור התעסוקה באור עקיבא שלמעשה זה מקום קלסי להקמת אולמות, כי בבוקר עד הערב יש שם תעשייה ועובדים מגיעים לשם ויש חניות בשפע, בשלב זה.
<שמחה יוסיפוב: מגיעים לשם ועובדים מהבוקר עד הערב, אחרי-הצהריים הכול ריק.
<שמחה יוסיפוב: ואז אמרנו שהיו צריכים להיות גם מקומות לבילוי.
<שמחה יוסיפוב: אותם היזמים שרכשו קרקעות והתחילו לבנות בתעשייה.
<שמחה יוסיפוב: הם הקימו את המפעלים שלהם, אבל עם הזמן יש מקומות שהמפעלים נכשלו ועשו בהם שימוש לאולמות.
<שמחה יוסיפוב: אנחנו לוקחים למעשה כרגע אולם אחד, גני שיר, שנהרס על-פי החלטת בית המשפט, כי היה גם שימוש וגם ללא היתר, והיום אולמי פלנטה, שהוא למעשה - - -
מירי רגב: כמה אולמות יש כרגע באזור התעשייה?
<שמחה יוסיפוב: כרגע יש לנו בערך ארבעה אולמות גדולים וקטנים.
<שמחה יוסיפוב: הגדולים הם למעשה אולמי שיר, שהוא על-פי החוק, הוא קנה את השטח כאולם למסחר, ויש לו רישיון על-פי החוק.
מירי רגב: על כמה אנחנו מדברים שאין להם רישיון כרגע?
<שמחה יוסיפוב: כרגע יש לנו שלושה שאין להם רישיון.
מירי רגב: שלושה אולמות ללא רישיון.
דוד אזולאי: האם כולם באזור תעשייה?
<שמחה יוסיפוב: כולם באזור התעסוקה.
מירי רגב: שלושת האולמות האלה עברו ועדת תכנון?
<שמחה יוסיפוב: הם עברו ועדת תכנון, גם כי ביקשנו שימוש חורג.
<שמחה יוסיפוב: השימוש החורג אושר בוועדה המקומית, אבל מינהל מקרקעי ישראל לא אישרו את זה.
<שמחה יוסיפוב: הם אמרו שמאחר שהם קנו ללא מכרז את המגרשים, אין אפשרות לאפשר להם שימוש לאולמות.
<שמחה יוסיפוב: אני אספר לכם דבר נוסף, אולמי פלנטה בזמנו פנו למינהל ולתמ"ת וקיבלו אישור לשינוי ייעוד מתעשייה למסחר.
מירי רגב: שלושת האולמות?
<שמחה יוסיפוב: לדוגמה אולמי פלנטה.
<שמחה יוסיפוב: בזמנו הם קיבלו אישור מהתמ"ת וממינהל מקרקעי ישראל בתשלום של בערך מיליון שקל, אבל בגלל שהמצב שלהם היה כל-כך קשה הם עשו אולם.
<שמחה יוסיפוב: והסברתי למה הם עשו אולם, כי המפעל שהם רצו להקים, המתפרה "מוניטין", היתה בקשיים, אז הם שינו.
<שמחה יוסיפוב: אתם יודעים שמצב הטקסטיל בארץ מאוד קשה.
<שמחה יוסיפוב: הם הפכו רק חלק לאולם, לא הכול אולם.
<שמחה יוסיפוב: מדובר רק בקומה אחת, ולמבנה הזה יש שתי קומות.
מירי רגב: עזוב רגע את האולם.
מירי רגב: אני שואלת אותך שאלת הבהרה, שמחה.
מירי רגב: כרגע אנחנו מדברים על שלושה אולמות.
<שמחה יוסיפוב: שאין להם רישיון.
מירי רגב: הם עברו בוועדה מקומית - - -
<שמחה יוסיפוב: יש להם היתרי בנייה וגם ביקשו שימוש חורג, ולא אושר להם שימוש חורג, בגלל שזה לא גורם מסחרי.
<שמחה יוסיפוב: השטחים ששווקו הם לא למסחר.
<גלעד קרן: האם זה היתר בנייה לאולם?
<שמחה יוסיפוב: לא היתר בנייה לאולם, היתר בנייה.
מירי רגב: אני שואלת אותך שוב, האם הוועדה המקומית עשתה להם שינוי ייעוד?
<שמחה יוסיפוב: לא.
מירי רגב: אישרה?
מירי רגב: גם הוועדה המקומית לא אישרה?
<שמחה יוסיפוב: ועדה לא יכולה לאשר שינוי ייעוד.
<שמחה יוסיפוב: הם פנו לוועדה וביקשו - - -
<יעקב אדרי: זו סמכות מחוזית.
<שמחה יוסיפוב: הם פנו לוועדה וביקשו בנייה על-פי היתר לתעשייה.
<שמחה יוסיפוב: הסברתי שעם הזמן, בגלל המצב של התעשייה, ובמיוחד בטקסטיל, היה מצב קשה, היזמים האלה שינו מתעשייה לאולמות.
<שמחה יוסיפוב: אני חושב שהיה גם צורך באולמות.
מירי רגב: עזוב כרגע מה היה הצורך.
<שמחה יוסיפוב: אבל יש גם החלטה של משרד הפנים, של ועדה מחוזית.
מירי רגב: האם יש החלטה?
<שמחה יוסיפוב: יש להקים אולמות באזורי תעסוקה.
<שמחה יוסיפוב: לאחרונה הצלחנו לאשר תוכנית להסבת תכליות לאולמות, וקיבלנו אישור מתן תוקף, הנה, שבאזור התעשייה אור עקיבא אפשר להקים אולמות.
<שמחה יוסיפוב: הבעיה היחידה בנושא הזה בגלל שהם קנו את הקרקע ללא מכרז והשתמשו בזה לאולם.
<שמחה יוסיפוב: זו הבעיה היחידה.
מירי רגב: הם צריכים לשלם את ההפרשים.
<שמחה יוסיפוב: נכון.
<שמחה יוסיפוב: אני פניתי למינהל, פניתי לתמ"ת, אמרתי: רבותי, קרה מה שקרה באזור הזה והיו הרבה טעויות שנעשו באזור הזה, באזור התעסוקה, בואו היום לא נהרוס את המשפחות.
<שמחה יוסיפוב: כבר נהרס שם אולם אירועים אחד.
<שמחה יוסיפוב: המשפחה נהרסה, לא רק האולם.
<שמחה יוסיפוב: עם האולם נהרסה גם המשפחה.
<שמחה יוסיפוב: כ-60 תושבי אור עקיבא מועסקים באולמות.
<שמחה יוסיפוב: זה כמו מפעל.
<שמחה יוסיפוב: צריך לראות את האולמות האלה כמפעל, כי מעסקים שם עובדים: טבחים, הכול.
<שמחה יוסיפוב: דבר נוסף, אני חושב שמן הראוי לבוא ולומר: עשיתם מה שעשיתם, תשלמו את ההפרשים.
<שמחה יוסיפוב: מדובר בהרבה כסף.
<שמחה יוסיפוב: דיברתם פה על מיליון שקל שהיה צריך לשלם לפני כמה שנים, והיום בוודאי זה כבר עלה.
מירי רגב: האם בעלי האולמות מוכנים לשלם את ההפרשים?
<שמחה יוסיפוב: מוכנים.
מירי רגב: בעבר הם לא היו מוכנים לשלם את ההפרשים.
<שמחה יוסיפוב: גם בעבר הם היו מוכנים.
<שמחה יוסיפוב: ניקח את אולמי פלנטה לדוגמה, הוא לא הצליח, כי לא היה לו כסף, הוא היה במצב קשה.
<שמחה יוסיפוב: הוא בנה אולם, השקיע בבניין 25 מיליון שקל, ואחר כך לא היה לו כסף לכלום.
<שמחה יוסיפוב: הוא אומר: בניתי עוד בניין, מה אני אעשה אתו?
<שמחה יוסיפוב: האולם הזה ריק.
<שמחה יוסיפוב: להשאיר אותו נטוש ושייהרס?
<שמחה יוסיפוב: הוא אומר: בקומה אחת אני אעשה אולם, בקומה השנייה אני אעשה מתפרה, אבל באים והורסים.
<שמחה יוסיפוב: כבר נהרס אולם אירועים אחד.
<שמחה יוסיפוב: נמצא פה בני עג'מי שהוא בנה.
<שמחה יוסיפוב: היה צורך באולמות, כמו בכל מקום, ומדובר באזור תעסוקה, לא ליד תחנת דלק ולא בשטח חקלאי.
מירי רגב: אפשר להקים שם אולמות.
<שמחה יוסיפוב: על-פי ההחלטה הזאת, יש לנו אישור, אפשר להקים אולם.
דוד אזולאי: אני מכיר את זה ממקומות אחרים.
דוד אזולאי: היתה תקופה שבמינהל המקומות האלה היו מתים והמינהל נתן קרקעות בחינם.
דוד אזולאי: המקום במשך השנים פרח, נהייתה שם עבודה, ואז אנשים שינו את הייעוד.
דוד אזולאי: באו ואמרו: אנחנו יכולים לשלם, הבעיה שהמינהל לא היה מוכן גם לתשלום.
דוד אזולאי: אני מכיר מקומות שפשוט אילצו את האנשים לפנות את המקומות האלה.
דוד אזולאי: אפילו תמורת תשלום של הרבה מאוד כסף שהיו מוכנים לשלם, המינהל לא הסכים בשום אופן.
דוד אזולאי: אני מקווה שנציג המינהל פה.
מירי רגב: כן, הוא פה.
מירי רגב: חבר הכנסת לשעבר אדרי, לאחר מכן נציג האולמות, ואני רוצה גם התייחסות של ממ"י.
מירי רגב: כן, אדרי.
<יעקב אדרי: קודם כול, אני רוצה להודות לך על הדיון המהיר וגם תודה לדוד שהגיע, הוא גם מתמצא בנושאים האלה.
<יעקב אדרי: יש פה איזה אבסורד גדול מאוד.
<יעקב אדרי: אזור התעשייה קיים כמעט 20 שנה.
<יעקב אדרי: כמובן התכלית שלו היתה לפנות את כל המטרדים מהיישוב, כולל אולמות.
<יעקב אדרי: לדוגמה אולם שלא היה ביישוב, הוצאנו אותו לאזור התעשייה, כי זה היה הדבר הכי נכון, להוציא את כל המטרדים מתוך העיר.
<יעקב אדרי: אחרי שסוף-סוף – ושמחה פה הזכיר את זה – לפני כמה חודשים אושר בוועדה המחוזית מתן תוקף על שינוי תכליות, שאפשר לעשות אולמות באזור התעשייה, המינהל מתחיל למצות את הדין עם כל מיני בעלי אולמות.
<יעקב אדרי: אני לא בא להגיד שהדברים נעשו על-פי דין, זה ודאי שלא.
<יעקב אדרי: אבל אם יש אפשרות להסדיר את זה, צריך לעשות את זה ולא ללכת עכשיו למשפטים ולהריסות.
<יעקב אדרי: נהרס אולם, נהרסו הרבה משפחות, כפי שאמר שמחה.
<יעקב אדרי: האישור העקרוני כבר ניתן ב-2005, בישיבה שזימנתי עם שר המסחר והתעשייה דאז, אולמרט, ומנהל המינהל.
<יעקב אדרי: כבר אז הם אמרו: רבותי, גשו לשינוי תוכנית, נאפשר את השינוי ונאפשר אולמות באזור התעשייה באור עקיבא.
<יעקב אדרי: יתרה מזו, ושוב גם זה צוין, נתנו הודעת תשלום לבעל אולם.
<יעקב אדרי: מה ששמחה הראה, זה קיים, זאת אומרת, משרד המסחר והתעשייה והמינהל אפשרו להקים אולם, רק אמרו: תשלמו.
<יעקב אדרי: עכשיו אפשר להסדיר את זה סוף-סוף בצורה מסודרת, להביא שמאים, להגיד: רבותי, זה ערך הקרקע לתעשייה, זה ערך הקרקע למסחר, תשלמו את ההפרשים ונגמור את הסיפור הזה.
<יעקב אדרי: אחרת, תקימו את כל אור עקיבא עליכם.
<יעקב אדרי: זה אבסורד שדווקא עכשיו אתם רוצים למצות את הדין אחרי 20 שנה עם כל האנשים האלה.
<יעקב אדרי: אפשר לפתור את זה.
<יעקב אדרי: עם רצון טוב אפשר לגמור את זה.
מירי רגב: נציג האולמות.
<יהודה כהן: בוקר טוב ליושבת-ראש, ואני מברך קודם כול על הדיון.
<יהודה כהן: אני מנכ"ל התאחדות בעלי אולמות וגני אירועים בישראל.
<יהודה כהן: לצערי הבעיה לא מקומית, הבעיה היא ארצית.
<יהודה כהן: הבעיה בכל מקום בארץ.
<יהודה כהן: אנחנו רואים חדשות לבקרים שאולמות וגני אירועים נהרסים, נסגרים, עושים המון בעיות לבעלי אולמות וגני אירועים.
מירי רגב: מאותה הסיבה?
<יהודה כהן: מאותה הסיבה.
מירי רגב: אתה יודע שגם למפעל האמוניה אין רישיונות?
מירי רגב: דין זה דין כלפי כולם.
<יהודה כהן: אולמות וגני אירועים זה לא סככות אבטיחים שנפתחות בין לילה ונסגרות בין לילה.
<יהודה כהן: אולמות אירועים נפתחים עם יוזמות, עם תכנונים, עם ידע.
<יהודה כהן: הנושא של עמק חפר נבדק, הנושא של גזר נבדק.
<יהודה כהן: היטיב להגיד את זה חבר הכנסת אמנון כהן.
<יהודה כהן: בישיבה בוועדה לביקורת המדינה בנושא של גזר, הוא אומר: אני לא רוצה לדון על זה, זו בעיה לאומית, היא לא בעיה מקומית.
<יהודה כהן: אנחנו נמצא את הקביעות האלה בכל מקום.
מירי רגב: אותה הבעיה של מינהל מקרקעי ישראל.
<יהודה כהן: בתחילה כל אולמות האירועים היו סביב התחנות המרכזיות, ראינו את זה בעפולה, בנתניה, כי זה היה מביא את כל הקהל ומחזיר את כל הקהל.
<יהודה כהן: ראשי העיריות ביקשו מאתנו להתפנות מהמקומות האלה, כי זה גם לבעיה בסביבה.
<יהודה כהן: התפנינו לאזורי תעשייה.
<יהודה כהן: מה קרה באזורי התעשייה?
<יהודה כהן: אתם מגלים מקומות, לאו דווקא אצלך, בהרבה מקומות אין מקום לקליטת כלי הרכב.
<יהודה כהן: אתה רואה את זה בירושלים בתלפיות - - -
<שמחה יוסיפוב: אצלי אין בעיה.
<יהודה כהן: מה קורה היום?
<יהודה כהן: היה דיון פה בוועדת הפנים בכנסת השבע-עשרה, בוועדה המשותפת בנושא חוק התכנון והבנייה, צירפתי לך את זה.
<יהודה כהן: שמאי אסיף: בתוכנית תמ"א 35 לא הכניסו את הנושא של אולמות אירועים.
<יהודה כהן: לא יכול להיות במדינת ישראל, המדינה היחידה בעולם שיש לה ברית מילה, בריתה, בר-מצווה, בת-מצווה, אירוסין ואחר-כך חתונה – מכלול של אירועים שדרוש לציבור, שאין תכנון בכל הדבר הזה.
<יהודה כהן: הוא אומר במפורש שזה לא קיים.
<יהודה כהן: היושב-ראש אמנון כהן, וגם מצורף לפה פרוטוקול הדיון, הזמין את מינהל מקרקעי ישראל, וכרגיל המינהל לא הגיע.
<יהודה כהן: הוא הוציא להם מכתב - - -
מירי רגב: אל תדאג, אצלי המנהל יגיע כמו גדול.
<יהודה כהן: הוא הוציא מכתב לאלי ישי להוציא תמ"א מיוחדת לאולמות ולגני אירועים.
<יהודה כהן: אין תכנון אסטרטגי.
<יהודה כהן: לקראת 2030 הלמ"ס מודיע שאנחנו גדלים מ-7 מיליון ל-10 מיליון תושבים - - -
מירי רגב: יטופל, יהיה דיון עקרוני בעניין הזה.
מירי רגב: נקודתית יש לך מה להגיד על אור עקיבא?
<יהודה כהן: גם אני רואה את המצוקה שלהם.
<יהודה כהן: אני יודע את המצוקה שלהם.
<יהודה כהן: כואב לי לבוא למקום ולראות אולם כמו שנהרס.
מירי רגב: ממ"י, בבקשה.
<שי קרפ: לי קוראים שי קרפ, אני סגן מנהל מחוז חיפה, אני אתייחס קודם כול ברמה הגלובלית.
<שי קרפ: צריך להבחין, רוב גני האירועים שהתייחסת אליהם היו ממוקמים על קרקע חקלאית באזורים חקלאיים.
<יעקב אדרי: זו לא הדוגמה.
<יעקב אדרי: אני מציע לא לערבב.
<שמחה יוסיפוב: כבוד היושבת-ראש, אמרתי בתחילת דברי, מדובר באזור תעסוקה שמותר לבנות.
<שמחה יוסיפוב: אנחנו לא מדברים על שטח חקלאי.
<שמחה יוסיפוב: שטח חקלאי זה סיפור אחר.
מירי רגב: אני מנהלת פה את הדיון.
מירי רגב: אני מבקשת עכשיו לתת לו להתייחס לעניין.
מירי רגב: הוא יתייחס כללית, כמו שאתה התייחסת כללית, ואחר-כך נקודתית.
<שי קרפ: בנושא שטחים חקלאיים הדיון לגמרי אחר.
<שי קרפ: אנחנו מדברים כאן על אירועים שמתבצעים באזור תעשייה.
<שי קרפ: אנחנו צריכים ללכת קצת להיסטוריה, מדובר באזור תעשייה שמינהל מקרקעי ישראל, התמ"ת, משרד האוצר, השקיעו בו המון-המון כסף במטרה שתבוא תעשייה למקום ותיתן תעסוקה.
<שי קרפ: בתהליך הזה יש פטור ממכרז, סעיפים מיוחדים לפי חוק חובת מכרזים, גם הנחה על הקרקע, גם הנחה בתשתיות.
<שי קרפ: יש לנו פה למעשה מציאות שמצד אחד הקצינו לגני שיר למטרה של מכבסה ויצרנו גן אירועים, ולפלנטה – למטרת מתפרה ויצא לנו גם גן אירועים.
<שמחה יוסיפוב: לא גן אירועים, אולם אירועים.
<שמחה יוסיפוב: גן אירועים זה פתוח.
<שי קרפ: אולם אירועים.
<שי קרפ: הנושא הזה נידון בבתי משפט.
דוד אזולאי: למה נתתם את זה בחינם בצורה כזאת?
<שי קרפ: למטרת תעסוקה.
<שי קרפ: אלה היעדים של מדינת ישראל, דרך מינהלת התעסוקה של משרד התעשייה.
<שי קרפ: זה למטרה של תעשייה, לא למטרה של מסחר, ואולמות אירועים זה מסחר לכל דבר.
דוד אזולאי: המציאות היתה שזה לא היה ביד שלו לאחר מכן.
דוד אזולאי: היתה תקופה של שפל, והמקומות האלה הפכו להיות מקומות מוזנחים, וכתוצאה מזה באו ואמרו: נעשה משהו יפה במקום הזה.
<יעקב אדרי: האולמות האלה כבר קיימים 15 שנה.
<שי קרפ: אם נבחן את הבינוי של המבנים האלה, אלה מבנים שנבנו למטרת אולמות.
<שי קרפ: יש פה חריגה מלכתחילה.
<שי קרפ: הנושא הזה נידון בבתי משפט, הוא כבר עבר בערכאה.
<שי קרפ: בגני שיר לא הרסנו את המבנה, משרד הפנים הרס בחוץ.
<שי קרפ: תפסנו את המבנה ואנחנו בהתדיינות איך - - -
<שמחה יוסיפוב: הרסו את המבנה.
<שמחה יוסיפוב: הנה התמונה.
<שי קרפ: המבנה לא נהרס.
<יעקב אדרי: מה זאת אומרת לא נהרס?
<שי קרפ: משרד הפנים הרס בחוץ את האוהל.
<שמחה יוסיפוב: לא אוהל, מבנה של אירועים.
<שי קרפ: זה אוהל של אירועים.
מירי רגב: זה לא לעניין.
מירי רגב: אני רוצה שתתייחס נקודתית לשאר האולמות באור עקיבא.
<שי קרפ: יש גם באור עקיבא, יש גם בטבריה.
<שי קרפ: כעיקרון מה שהוקצה בפטור ובתנאים מיוחדים, בית המשפט אמר שצריך לבטל את ההקצאה ולחזור אחורה כדי לתת לכלל הציבור הזדמנות לבוא ולהקים גן אירועים, כי לכל אחד שמורה הזכות ליזמות.
<שי קרפ: גם בתביעה אנחנו פועלים לביטול של החוזה בפלנטה.
<שי קרפ: יש לנו כבר פסקי דין שמומשו ומגרשים חזרו אלינו.