GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב: דבר אחד, אני מבקשת לבחון הנחיה של המשרד לביטחון פנים למפכ"ל, שבכל מקום שתגיע תלונה של אזרח במדינת ישראל, התחנה באותו מקום תקבל את התלונה ותעביר אותה אחר-כך לתחנה שיש לה עדיפות בטיפול בתלונה.
<איציק אלמוג: זאת ההנחיה.
מיכל רוזין: צריך שתיושם.
מירי רגב: זה לא מה שקרה במעלה אדומים.
מירי רגב: חברים, אני שמחה שזאת ההנחיה.
מירי רגב: עכשיו אני מסכמת.
מירי רגב: זה לא קרה במעלה אדומים וחלק מהבדיקה של מה שקרה במעלה אדומים אני רוצה להבין.
מירי רגב: לא יכול להיות שאישה הגישה תלונה במעלה אדומים, זה לא משנה אם היא בדואית, אם היא פלסטינית או אם היא יהודייה.
מירי רגב: היא הגישה תלונה במעלה אדומים, התלונה צריכה להתקבל ולעבור אחר-כך לתחנת המשטרה שצריכה לטפל בזה.
מירי רגב: אני מבקשת לדעת אם יש הנחיה כזאת, ואם יש הנחיה כזאת, היא צריכה להיות מבוצעת.
מירי רגב: הדבר השני, בגלל הסוגיה של אלימות במגזר הבדואי ובגלל באמת מה שאומרות כאן הנשים, ואני מקבלת, אישה שבאה להתלונן היא כבר עברה את כל המחסומים של מה שיכול להיות לה כדי להגן על הילדים שלה.
מירי רגב: היא אומרת: עכשיו התפקיד שלי להגן על הילדים שלי.
מירי רגב: ברגע שמגיעה אישה להתלונן, המשטרה צריכה להתייחס אל זה אחרת.
מירי רגב: אני חושבת שצריכים שתהיה יועצת לענייני בדואיות במרחב הנגב.
מירי רגב: ואני מבקשת מהמשטרה - - -
חנין זועבי: יועצת ערבייה.
מירי רגב: דיברתי על המגזר הבדואי.
מירי רגב: אני מסכמת.
מירי רגב: כשאת תסכמי דיון, תסכמי כמו שאת מבינה.
חנין זועבי: אז אני עוזרת לך.
מירי רגב: אני מבקשת שבמרחב הנגב יהיה תקן, יועץ לענייני ערבים מטפל בנושא קרקעות, בנושא סכסוכים, הוא לא מבין באישה הבדואית.
<נאהדה אלעוקבי: יועצת, לא יועץ.
מירי רגב: תאמיני לי, אני יודעת לדבר עברית קצת יותר טוב מערבית.
מירי רגב: דיברתי על יועצת לענייני בדואיות במרחב הנגב, משום שזה המרחב שבעיקרו מטפל בסוגיה הזאת.
מירי רגב: נכון שתהיה יועצת לעניין הזה, כמו שיש יועץ לענייני ערבים.
מירי רגב: אני מבקשת שהשר יתייחס לסוגיה הזאת.
מירי רגב: רח"ט חקירה, מי שאחראי אצלכם על חקירות.
מירי רגב: אני רוצה לקבל אחר-כך התייחסות על החוקר שטיפל בנושא הספציפי הזה, האם זה היה חוקר מנוסה או חוקר צעיר, והאם בגלל שהחוקר היה צעיר, הנושא הזה הגיע למצב של רצח.
מירי רגב: יכול להיות שלא ואין קשר, אבל זה חלק מהנושא - - -
מירי רגב: זה חלק מהנושאים שאני מבקשת שצוות הבדיקה יבדוק.
מירי רגב: אני רוצה שיציגו לנו כמובן את ממצאי החקירה בוועדה לאחר שיוצג למפכ"ל ולשר לביטחון פנים.
מירי רגב: אני רוצה לדעת כמה דוברי ערבית יש בתחנות, וכמה מהם נשים דוברות ערבית שיכולות לנהל משא-ומתן עם המגזר הבדואי.
<קותר אלסאנע: חוקרים דוברי ערבית בכל תחנה.
מירי רגב: אני מדברת על חוקרים וחוקרות.
<קרן שמש-פרלמוטר: אני רק אגיד שיש חובה כבר היום - - -
מירי רגב: למה אתם לא מפרסמים את התמונה של החשוד לכאורה?
<שחאדה אבן ברי: שהוא מבוקש.
מירי רגב: יש מבוקש.
מירי רגב: חושבים שאחד מהאנשים שרצח זה הבעל.
מירי רגב: לא בטוח, אבל יש מבוקש.
מירי רגב: למה לא משחררים את התמונה שלו בכלי התקשורת הישראליים והערביים, שיכירו אותו?
מירי רגב: זה נושא מתבקש.
מירי רגב: אתה רוצה לענות על זה?
<איציק אלמוג: הרבה פעמים שיקולי החקירה שונים ממה שרואים פה.
<איציק אלמוג: זאת אומרת, יש מקרים שבהם פרסום התמונה יכול להסב נזק יותר מאשר תועלת.
<שחאדה אבן ברי: במקרה הזה זה לא יכול להזיק.
מירי רגב: מי שיקבע אם זה מזיק או לא זה המשטרה.
<איציק אלמוג: השיקולים המבצעיים הם המובילים ולכן לא פרסמנו.
מירי רגב: זה לגבי המשטרה.
מירי רגב: אני מבקשת מלשכת ראש הממשלה - - -
<קרן שמש-פרלמוטר: לגבי הנוהל שלא מיושם של המתורגמניות, זה דבר מאוד חשוב.
<קרן שמש-פרלמוטר: זה אחד הדברים דרך הפיילוט, אמרתם שתביאו מתורגמניות וזה לא קורה.
<איציק אלמוג: זה כן קורה.
<קרן שמש-פרלמוטר: זה לא קרה במקרה דנן.
מירי רגב: זה לא קורה מספיק.
מירי רגב: כל הנושא של מתורגמניות ודוברי ערבית, תצטרכו להתייחס לזה אחר-כך בדיון שנעשה על ממצאי החקירה.
<איציק אלמוג: אין בעיה.
מירי רגב: אני רוצה לדעת כמה כתבי אישום הוגשו על ריבוי נשים בניגוד לחוק?
מירי רגב: הרי החוק במדינת ישראל הוא חוק שמאפשר אישה אחת.
מירי רגב: אני מדברת עכשיו.
מירי רגב: כמה כתבי אישום הוגשו על ריבוי נשים?
מירי רגב: אני מבקשת מבית המשפט להגיד לנו מה היתה התגובה בעניין הזה.
מירי רגב: במדינת ישראל יש חוק, ואנחנו נפעל על-פי החוק במדינת ישראל.
מירי רגב: אני מבקשת מלשכת ראש הממשלה להורות - - -
מירי רגב: אורית, את מתכוונת להפריע לי?
אורית סטרוק: היא אומרת ששניים.
מירי רגב: אני מבקשת שלשכת ראש הממשלה תעמיד גם את סיוע השב"כ במציאת הרוצח היה והוא ברח לרשות הפלסטינים.
מירי רגב: לנו יש אינטרס לשים את ידינו על מי שרצח את הפעוטות האומללות האלה.
מירי רגב: אני מבינה שזה לא יכול להיות רק במשטרה, ולכן אני מבקשת סיוע בעניין הזה.
מירי רגב: הרווחה – צר לי, אבל הפערים שיש ביניכם לבין ארגוני נשים מדאיגים אותי.
מירי רגב: מילא פערים ביניהם לבין המשטרה, ברור לי.
מירי רגב: אבל ביניכם לבינם זה מראה שמישהו כאן לא מבין אחד את השני, או אתם אותם או הם אתכם.
מירי רגב: לכן אני חושבת שנכון תעשה הוועדה לקידום מעמד האישה שתזמן את שר הרווחה כדי לדון בכמה סוגיות: א', האם יש מספר אנשים במשרד הרווחה שמטפלים בסוגיית הבדואיות.
מירי רגב: ב', מדוע יש פערים בין מה שאומרות כאן ארגוני נשים לבין משרד הרווחה.
מירי רגב: זה נושא שכדאי שנטפל בו, כדי שלפחות כרגע יהיה להם למי לפנות כדי שתהיה להם אוזן קשבת.
<היגר אבו שארב: סליחה.
<היגר אבו שארב: ו-ג', למה מנהלי לשכת הרווחה הם גברים ולא נשים.
<מירי בקר: שאלה טובה.
<מירי בקר: למה באמת?
מירי רגב: אנחנו נקיים דיון במשרד הפנים בנוגע לסוגיה ובנוגע למגזר הבדואי.
מירי רגב: מה שיעלה שם: א', עם מי משרד הפנים יוצר קשר במגזר הבדואי, מי הם הגורמים, האם כמו אצל הדרוזים שאלה השיח'ים או הבדואים?
מירי רגב: רוב הבדואים כמו שאמרנו לא מקבלים את השיח'ים, יש באמת חבר'ה צעירים - - -
מירי רגב: עם מי מדברים במגזר הבדואי?
מירי רגב: הרי ברור לכם שלא נתחיל לדבר - - -
חנין זועבי: מירי, אפילו לא להשתמש במושג הזה.
חנין זועבי: אפילו השימוש במושג מטעה.
חנין זועבי: אין שיח'ים.
חנין זועבי: אל תשתמשו במושג הזה.
מירי רגב: אין שיח'ים.
מירי רגב: אז עם מי נדבר במגזר?
מירי רגב: עם כל אחד?
מירי רגב: איתך, איתו, איתה?
מירי רגב: שקט רגע, אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.
מירי רגב: המגזר הבדואי יצטרך להחליט מי מייצג אותו.
<אינסאף אבו שארב: מי מייצג את המגזר היום?
תמר זנדברג: מי מייצג את המגזר היהודי?
תמר זנדברג: הרבנים?
מירי רגב: את המגזר היהודי מייצגים מחוקקים, בתי דין והחוק הישראלי.
<אינסאף אבו שארב: אותו דבר.
מירי רגב: לא יכול להיות שאת מטפלת על-פי החוק הבדואי בדברים מסוימים ועל-פי החוק הישראלי בדברים אחרים.
תמר זנדברג: מה זה חוק בדואי?
מירי רגב: החוק שמתיר לו להתחתן עם ארבע נשים.
תמר זנדברג: זה אסור על-פי חוקי מדינת ישראל, אין על זה ויכוח.
מירי רגב: אם זה אסור, זה אסור.
תמר זנדברג: גם במגזר היהודי, סליחה, יש מושג של ידועות בציבור.
מירי רגב: זה לא ידועה בציבור.
אורית סטרוק: קראת את הדוח?
תמר זנדברג: קראתי את הדוח, אבל הדרך לטפל בזה זה כשמשתפים פעולה עם הכיוון הזה.
<קותר אלסאנע: יש חוק.
<קותר אלסאנע: אין אכיפה.
תמר זנדברג: יש חוק ויש מה שצריך לעשות.
מירי רגב: אני לא יכולה לדבר כך.
מירי רגב: זה מפריע לי.
<הינד סלמאן: אתם כופים את החוק מתי שנוח לכם.
<הינד סלמאן: בעניין דיכוי נשים, אתם חייבים לטפל.
מירי רגב: את צודקת.
מירי רגב: בעניין הזה אני מבטיחה לך שנטפל.
מירי רגב: אנחנו נאכוף את החוק שאוסר ריבוי נשים בחברה הבדואית, נקודה.
מירי רגב: דבר שני, נשב עם החברות כאן.
מירי רגב: אורית, תודה רבה לך.
מירי רגב: אני מודה לך ולמיכל רוזין.
מירי רגב: אני מבינה שכך מיכל מנהלת את הדיונים שלה.
מירי רגב: אני מודה לכן.
מירי רגב: אנחנו נקיים דיון סגור.
מירי רגב: אני מבקשת להיפגש בנפרד עם הארגונים של הנשים.
מירי רגב: אני לא מתכוונת להיכנס לשום סוגיות של הוועדה לקידום מעמד האישה, אני מתכוונת להתעסק בזה רק במעמד של משרד הפנים – איך אנחנו עושים מהלך רציני כדי לבער את הבורות וכדי לדאוג לזה שאנשים ילמדו עברית, שאנשים ילמדו להתנהל פה, שנשים ילמדו, שנשים יעבדו – איך ניכנס לחברה הסגורה הזאת כדי לאפשר לכם לחיות במדינה הזאת בכבוד.
מירי רגב: נצטרך ללכת פה למהלך - - -
<קריאה: איך היא סגורה?
מירי רגב: אני אלמד אותך איך היא סגורה.
מירי רגב: אתם הגברים לא מבינים מה סגור.
מירי רגב: אנחנו הנשים נלמד אתכם איך זה סגור.
מירי רגב: נטפל בזה.
מירי רגב: המשטרה תענה לנו על כל הסוגיות בוועדת הפנים, אחרי שתביאו את הממצאים שלכם.
מירי רגב: משרד ראש הממשלה – תפנו בבקשה את הבקשה, גם אנחנו נפנה, לגבי השב"כ.
חנין זועבי: אפשר לבקש משהו?
חנין זועבי: לגבי המשטרה, אולי דוח על התלונות, על הפניות של הנשים שלא נפתח תיק.
מירי רגב: אמרתי לכם שהם יביאו את כל הנתונים בדיון הבא, כמה תיקים נפתחו, כמה נסגרו.
מירי רגב: אמרתי שהם יבואו ויציגו את זה.
<אינסאף אבו שארב: לא רק לכל הנשים הבדואיות, אלא בכל הארץ.
<אינסאף אבו שארב: הוא צריך להתמקד בנשים הבדואיות, כי זה שונה.
מירי רגב: משרד הרווחה, אני לא דנה על זה בוועדה שלי.
מירי רגב: כל סוגיית משרד הפנים עם האכיפה נגד ריבוי הנשים, נתעסק בזה יחד עם המשטרה, יחד עם משרד המשפטים ויחד עם משרד הפנים.
מירי רגב: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בדיון בסוגיית זריקת אבנים ותקיפת יהודים במזרח ירושלים.
מירי רגב: הדיון הזה הוא דיון חשוב, ונעשה אותו קצר ולעניין.
מירי רגב: אני רוצה לדעת אם נמצאים פה נציגי הפרקליטות?
<נורית בלובשטיין: כן.
מירי רגב: בתי-משפט?
מירי רגב: ומשטרה פה.
מירי רגב: יופי, אז בואו נתחיל ונגיע ישר לעניין: כמה מעצרים היו?
מירי רגב: כמה שוחררו ממעצר?
מירי רגב: מתי שוחררו ממעצר ולמה?
מירי רגב: נעשה את הדיון הכי ענייני, הכי קצר שבעולם.
מרדכי יוגב: זה דיון ראשון?
מירי רגב: דיון ראשון.
<אלישע פלג: אולי כדאי לדעת כמה אירועים היו בשביל לדעת כמה נעצרו?
מרדכי יוגב: מירי, אפשר שני משפטים?
מירי רגב: שנייה, לא.
מירי רגב: המשפטים של חברי הכנסת זה אחרי שהגורמים המקצועיים מעדכנים קודם כול את הנתונים.
מרדכי יוגב: אבל מהנתונים, הגרף העירוני בעלייה רצינית.
מירי רגב: קובי, נעים מאוד, קודם כול.
<קובי דודיאן: נעים גם לי.
<קובי דודיאן: סך הכול היו 207 עצורים מתחילת השנה בכל מה שקשור ליידוי אבנים.
מירי רגב: אתה יכול לתת לי חלוקה של בגירים, קטינים?
<קובי דודיאן: אין לי חלוקה של בגירים, קטינים.
<קובי דודיאן: אני יכול להגיד לך שמרבית האירועים, מרבית יידויי האבנים זה על-ידי קטינים, בגיל 12, שאין הרבה מה לעשות אתם.
<קובי דודיאן: מתוך כל העצורים האלה, 47 תיקים הלכו לתום הליכים, מדובר בדרך כלל על בגירים מעל גיל 16.
<קובי דודיאן: יש לנו עלייה בכמות יידויי האבנים השנה.
טלב אבו עראר: 207 עצורים, ערבים כולם?
<קובי דודיאן: 207 עצורים, כן.
<קובי דודיאן: ממזרח ירושלים שיידו אבנים.
טלב אבו עראר: שהם ערבים, כן?
<קובי דודיאן: כן.
מירי רגב: זאת אומרת, אתם רואים עלייה בכמות יידויי האבנים?
<קובי דודיאן: יש עלייה בכמות יידויי אבנים במזרח ירושלים.
<קובי דודיאן: אנחנו גם יודעים מה הסיבות לעלייה.
מירי רגב: מה?
<קובי דודיאן: שתי סיבות עיקריות: הסיבה המרכזית היא הסיפור של סוגיית האסירים, שלאחרונה קצת ירדה מהפרק, ואנחנו רואים טיפה ירידה בנושא הזה.
מירי רגב: מה זה סוגיית האסירים?
<קובי דודיאן: אסירים ששבתו רעב: סאמר עיסאווי, תושב עיסאוויה.
<קובי דודיאן: והסוגיה הנוספת, זה הריסת הבתים.
<קובי דודיאן: צריך לציין שהעלייה באה בעיקר מאז מבצע "עמוד ענן".
<קובי דודיאן: עד אז היה מספר מאוד נמוך של יידויי אבנים במהלך היממה, אבל מאז המבצע יש עלייה.
מירי רגב: כמה עלייה יש לנו משנה שעברה?
<קובי דודיאן: עשרות אחוזים.
מירי רגב: יש לך שקף?
<קובי דודיאן: אין לי שקף.
<אלישע פלג: יש גם הסלמה, זה לא רק זריקות אבנים.
מירי רגב: סליחה רגע, פה מי שמדבר נרשם לרשות דיבור.
מירי רגב: מבטיחה לתת לך אפשרות לדבר.
מירי רגב: קובי.
<קובי דודיאן: מצד שני יש ירידה ביידויים של בקבוקי תבערה.
מירי רגב: למה ההבדל הזה שיש ירידה בזריקת בקבוקי תבערה ועלייה ביידוי אבנים?
<קובי דודיאן: כמות המעצרים שעשינו בנושא של בקבוקי תבערה - - -
מירי רגב: טלב, כשאתה מעביר את האינפורמציה מהדיון הזה, תשתדל לדייק בה הפעם.
מירי רגב: לא, סתם אני אומרת, כי בעניין של הר-הבית לא דייקת.
טלב אבו עראר: למה את פונה אלי במיוחד?
מירי רגב: אתה יודע למה.
מירי רגב: רק תשתדלו לדייק, וזה יופי.
מירי רגב: אז אם לא חשבתי שזה מוקלט, זה בסדר.
משה זלמן פייגלין: טלב, תשמע לי, להסתבך עם מירי לא כדאי.
טלב אבו עראר: אה, לא.
טלב אבו עראר: לא כדאי להסתבך.
משה זלמן פייגלין: לא כדאי.
מירי רגב: עם פייגלין עדיף.
מירי רגב: ירידה בזריקת בקבוקי תבערה, אתה יכול להגיד לי למה?
<קובי דודיאן: כי נעצרו חוליות של מיידה בקבוקי תבערה, וזה הביא את הירידה.
מירי רגב: נעצרו חוליות לכמה זמן?
מירי רגב: נעצרו ונשפטו לכמה זמן?
<קובי דודיאן: אין לי פה את הנתונים.
מירי רגב: אין לך.
מירי רגב: אבל הם לא שוחררו בוודאי.
<קובי דודיאן: לא.
מירי רגב: בשונה ממיידה האבנים שמשתחררים, מיידה בקבוקי תבערה לא משתחררים.
<קובי דודיאן: נכון.
<קובי דודיאן: לא כל המקרים של יידוי האבנים משתחררים.
<קובי דודיאן: אמרתי, 47 עצורים עד תום ההליכים.
מירי רגב: 47 מתוך 207 זה מספר יפה.
<קובי דודיאן: 25%.
מירי רגב: לא רע סך הכול.
מירי רגב: תכף הפרקליטות תסביר לנו איך זה קורה.
מירי רגב: אבל אני שואלת שאלה, אם אנחנו רואים עלייה ביידוי האבנים וירידה בזריקת בקבוקי תבערה, ואנחנו יודעים שפחות אנשים משתחררים, או שאנשים נעצרים בשל זריקת בקבוקי תבערה נשפטים ולא משתחררים, לעומת יידוי אבנים, האם זה יכול לומר לנו משהו בעניין האכיפה?
מירי רגב: אני שואלת אותך שאלת הבהרה.
מירי רגב: הכול עכשיו זה רק להבהרה.
מירי רגב: אני רק לומדת.
<קובי דודיאן: מאה אחוז.
<קובי דודיאן: לגבי האכיפה, אני יכול להגיד לך שאנחנו עושים - - -
מירי רגב: ענישה?
<קובי דודיאן: ענישה – הפרקליטות עוד מעט יגידו את מה שיש להם להגיד.
<קובי דודיאן: אני יכול להגיד לך שלגבי אכיפה מתבצעת עבודה יומיומית במזרח ירושלים – רק אתמול שמעת את הביקורת - - -
מירי רגב: אני יודעת שאתם עושים עבודה ואתם עוצרים אנשים, אבל אחרי יומיים הם משתחררים, אז מה עשינו בזה?
מירי רגב: לְמה אנחנו עוצרים אותם?
מירי רגב: עדיף לא לעצור אותם.
מירי רגב: אז חבל.
מירי רגב: אתה יודע, זו דלת מסתובבת, אתה זה, הוא זה, אתה זה – אז למה לעצור?
מירי רגב: חבל על העבודה שלכם.
מירי רגב: תתעסקו במקום אחר אולי.
מירי רגב: הפרקליטות - - -
טלב אבו עראר: אפשר לשאול שאלה?
טלב אבו עראר: יש מיידה אבנים יהודים?
טלב אבו עראר: ידוע לך על זה?
<קובי דודיאן: יש מקרים – השאלה, באנו לדבר על מקרים של יידוי אבנים מצד יהודים, או שהבנתי שזה בנושא מזרח ירושלים?
מירי רגב: מזרח ירושלים.
מירי רגב: דרך אגב, זה נושא - - -
טלב אבו עראר: אני מתכוון למזרח ירושלים.
טלב אבו עראר: נעצרו כמה נערים יהודים, הם יידו אבנים.
מירי רגב: טלב, לא נרשמת לזכות דיבור.
טלב אבו עראר: תרשמי אותי, בבקשה.
מירי רגב: אני רושמת אותך.
מירי רגב: דבר שני, אתה יודע שבוועדה אנחנו דנים – אתה רשום ראשון – אנחנו יכולים לדון בכל נושא שאתם מעלים, בעיקר חברי הוועדה.
מירי רגב: כל סוגיית היהודים, כמו שאנחנו דנים בסוגיית הערבים, תעלה כאן לדיון.
מירי רגב: חוק הוא חוק כלפי כולם, גם בהריסות בתים ליהודים ולערבים, גם בזכויות לערבים ויהודים, בכל דבר.
טלב אבו עראר: יכולים, כן.
משה זלמן פייגלין: הלוואי.
מירי רגב: אני אומרת, זו התפיסה שלי.
מירי רגב: תודה רבה לך, קובי.
מירי רגב: אני רוצה לשמוע את הפרקליטות.
מירי רגב: לא, סליחה, משרד הבינוי נמצאים פה?
מירי רגב: השיכון והבינוי?
מירי רגב: בעניין של האבטחה, אם קיבלתם איזשהם – יש כאן מישהו?
<יצחק איזי לרר: סליחה.
<יצחק איזי לרר: הבאתי את דוחות האירועים שלנו.
<יצחק איזי לרר: אני מנהל אגף הביטחון במשרד השיכון, תחתיי מנהל את האבטחה מיכאל מרש, הוא לא נמצא כרגע.
מירי רגב: איזי, תציג לנו בבקשה נתונים על מה שאתם רואים מבחינת יידוי אבנים, מבחינת זריקת בקבוקי תבערה, מבחינת אירועי אלימות במזרח ירושלים, האם אתם רואים עלייה?
מירי רגב: האם אתם רואים שיש איזשהו שינוי במגמה?
<יצחק איזי לרר: מבחינת זריקות אבנים אנחנו רואים הרחבה בכל הגזרה, לא רק על הר-הזיתים, בדגש על הרובע המוסלמי.
<יצחק איזי לרר: כשאנחנו מדברים על סילואן מזרח, שזה כפר התימנים: "בית יהונתן", "בית הדבש" – היו לנו שלושה מקרים של בקת"בים.
<יצחק איזי לרר: כל מה שקשור לציר ההגעה להר-הזיתים, בעצם זה לא בתחום אחריותנו להגיב.
<יצחק איזי לרר: אנחנו בסך הכול מלווים ומחלצים את המלווים להר-הזיתים.
מירי רגב: תתאר לנו איך זה קורה.
מירי רגב: זאת אומרת, יש אירוע, אתה מקבל טלפון?
<יצחק איזי לרר: התפקיד שלנו זה לא להתעמת עם הזורקים.
<יצחק איזי לרר: ברוב המקרים אנחנו גם נמצאים שם.
<יצחק איזי לרר: אני מדבר על קטע של ליווי.
<יצחק איזי לרר: חלק מהמשימות שלנו הוא ללוות את האורחים בהר-הזיתים מנקודת מוצא, שיחסית מוגנת, זה אומר או במשרד השיכון, או בעיר-דוד.
<יצחק איזי לרר: לאורך הציר עצמו נתקלים בבעיות של זריקות אבנים, בעיקר בציר שמהר-הזיתים – בעצם מהר הצופים להר-הזיתים, על הציר רוב זריקות האבנים באים מאזור בית-הספר.
<יצחק איזי לרר: אני אומר, תפקידנו זה לחלץ, לא להגיע אתם לעימות.
<יצחק איזי לרר: ולפעמים - - -
מירי רגב: על כל כזה דבר אתם מודיעים למשטרה.
<קובי דודיאן: מודיעים מיידית למשטרה.
מירי רגב: מיידית, זאת אומרת הקשר שלכם עם מחוז ירושלים הוא מיידי?
<יצחק איזי לרר: הוא שוטף ומיידי.
<יצחק איזי לרר: בנוסף לזה, אנחנו גם סורקים את הר-הזיתים מבחינת ונדליזם אחת ל-24 שעות.
מירי רגב: ראיתי שיש דיון מהיר שאושר בעניין הזה של הוונדליזם בהר-הזיתים.
<יצחק איזי לרר: אנחנו מתעדים ביממה את כל נושא הוונדליזם, מעבירים למשטרה, מגישים גם תלונות בעניין.
<יצחק איזי לרר: אני חייב לציין, כשמדברים על הר-הזיתים, יש גם איזה ציר שחוצה את הר-הזיתים, בציר עצמו גם נתקלים מעת לעת בזריקות אבנים, קרוב לחלקה התימנית.
מירי רגב: הבנתי את תמונת המצב, שחופפת לתמונת המצב בעצם שהמשטרה מציגה.
מירי רגב: אשמח לשמוע את עמדת הפרקליטות: מה קורה עם אותם אנשים שנעצרים, מיידה האבנים וזורקי בקבוקי התבערה?
מירי רגב: אחרי הפרקליטות, חבר הכנסת מוטי יוגב, הוא נרשם ראשון, לאחר מכן פייגלין, אייכלר, אבל זה יהיה אזרח, ח"כ, אזרח, ח"כ.
<אלישע פלג: אפשר אולי את עמדת עיריית ירושלים להציג לפני שחברי הכנסת מדברים, בבקשה?
<נורית בלובשטיין: העבירות שאתם מדברים עליהם, הייתי מחלקת אותם לעבירות החמורות, שזה עבירות של יידוי אבנים לעבר רכבים נוסעים, שזו עבירה שנקראת אצלנו: סיכון חיי אדם, זו עבירת פשע של 20 שנים בחוק; ויש עבירות של זריקת בקבוקי תבערה, שזה גם עבירות חמורות מאוד שירצו - - -
מירי רגב: דיברת על יידוי אבנים לעבר רכבים.
<נורית בלובשטיין: לעבר רכבים נוסעים.
<נורית בלובשטיין: מדובר בעבירות של 20 שנה, עבירות סיכון חיי אדם שמוגשות לבית-משפט המחוזי.
<נורית בלובשטיין: יש עבירות של יידוי בקת"בים, שזה גם כן עבירות חמורות מאוד שמוגשות למחוזי, כיוון שזה עבירות שקשורות לייצור נשק ולהצתה.
משה זלמן פייגלין: כמה שנים יש על זה?
<נורית בלובשטיין: לזה יש או 14 או 20 שנה, זה עבירות גם כן מאוד חמורות.
משה זלמן פייגלין: ואתם דורשים את החקירות הללו?
<נורית בלובשטיין: אומר מה אנחנו מבקשים מבחינת ענישה.
<נורית בלובשטיין: פרט לזה יש את העבירות של יידוי אבנים לעבר שוטרים ויידוי אבנים לעבר אזרחים.
<נורית בלובשטיין: יידוי אבנים לעבר שוטרים זה עבירות של בערך סדר גודל של כחמש שנים, וזו מסה עצומה של תיקים שנמצאים היום, יש תיקים רבים כאלה.
<נורית בלובשטיין: ויש יידוי אבנים לעבר אזרחים באזורים שפה מדברים עליהם בעיר העתיקה, אזור הר-הזיתים, זה תיקים שהם בדרך כלל עבירות של אי-נעימות ברמה של פציעה ולא תוצאה של חבלה חמורה, זה תיקים שמנוהלים על-ידי תביעות בירושלים.
<נורית בלובשטיין: וזה עבירות שהן בדרך כלל של שלוש שנים וכו'.
<נורית בלובשטיין: אלא אם כן, כמו שאני אומרת, יש תוצאה נזיקית חמורה של פציעה חמורה או חבלה חמורה.
מירי רגב: בואי תסבירי לנו, נורית, מתוך 207 עצורים על יידוי אבנים, רק כלפי 47 יש הליכים.
מירי רגב: אז בואי תגידי לי מה קרה עם השאר, הם זרקו אבנים לאוויר?
מירי רגב: מה קרה עם השאר?
<נורית בלובשטיין: כל תיק שמגיע לפרקליטות בעבירות של בקת"בים, של ייצור הנשק, של סיכון חיי אדם, ושיש ראיות, כל התיקים מוגשים יחד עם בקשות מעצר עד תום ההליכים, חד-משמעית.
<נורית בלובשטיין: אם אנחנו לא מצליחים, אנחנו גם מערערים.
<נורית בלובשטיין: בתיקים האלה, הם לא תיקי המסה, הם תיקים, שכפי שהבנו, הם דווקא פחות – אני חושבת שמדובר בעשרות, סדר הגודל הוא של עשרות רבות בשנה.
<נורית בלובשטיין: בתיקים האלה פחות או יותר יש הלימה בין מה שהפרקליטות מבקשת לבין מה שהיא מקבלת.
משה זלמן פייגלין: מה מבקשים בסוף?
משה זלמן פייגלין: כמה שנות מאסר?
<נורית בלובשטיין: אנחנו בדרך כלל מצליחים בתיקים של העבירות החמורות - - -
מירי רגב: מה זה עבירות חמורות?
מירי רגב: מתוך 200 שזורקים - - -
<נורית בלובשטיין: סיכון חיי אדם.
מירי רגב: הדיון הזה הוא לא דיון באקדמיה, הוא דיון ענייני-נקודתי, כי אנחנו רוצים ללמוד ממנו.
מירי רגב: אני בן-אדם מאוד מעשי.
מירי רגב: אני רוצה להבין ממך – לא עכשיו בשיטה: היא הנותנת, היא האומרת, היא הזה זה, כמו שאתם כותבים – אני רוצה להבין ממך בשפה פשוטה: יש עצורים, המשטרה עצרה מישהו, כי הוא זרק אבנים או זרק בקבוק תבערה ויש כאן סיכון לחיי אדם, או על שוטר, או על אזרח, או על רכב נוסע, הם עצרו אותו, הוא הגיע לפרקליטות, ואחרי יומיים או אחרי לילה הוא משתחרר.
מירי רגב: בית-המשפט משחרר אותו.
מירי רגב: אני שואלת אותך עכשיו שאלה, מה קורה – מדוע משחררים יותר מ-60%, 70% מהעצורים שמגיעים אליכם בעניין יידוי אבנים?
<נורית בלובשטיין: אעשה סדר בעבודת הפרקליטות.
מירי רגב: תעשי סדר.
<נורית בלובשטיין: תיק שמגיע לפרקליטות גם בעבירה של ניסיון תקיפת שוטרים או בתיקים האלה של יידוי אבנים, כל התיקים שיש בהם ראיות – ומדובר על אנשים מעל גיל 16 – מוגשים על-ידי הפרקליטות עם בקשת מעצר עד תום ההליכים.
<נורית בלובשטיין: כדי לסבר את האוזן, תיקי יידוי אבנים הם שליש ממסת העבודה של הפרקליטות בתיקי מעצר עד תום ההליכים.
<נורית בלובשטיין: כשאנחנו לא מצליחים, אנחנו עוררים.
<נורית בלובשטיין: לא תמיד יש הלימה בין מה שאנחנו מבקשים לבין מה שאנחנו מקבלים.
<נורית בלובשטיין: למרות שביקשנו יחד עם כתב האישום לעצור נאשם בעבירה של יידוי אבנים, לעתים בית-משפט חושב שניתן לאיין את המסוכנות שלו ולשלוח אותו לחלופת מעצר, אז אנחנו ממשיכים עם התיק הפלילי עצמו.
משה זלמן פייגלין: כשממשיכים, כמה מבקשים מבית-המשפט?
משה זלמן פייגלין: את אותם 20 שנה?
<נורית בלובשטיין: אני אומרת שוב פעם, בעבירות של סיכון חיי אדם, בעבירות של בקת"בים, שהענישה משמעותית, מבקשים שנים רבות, ויש לי גם דוגמאות של 4.5 שנים.
משה זלמן פייגלין: כמה?
מירי רגב: יש כאן נציג של בית-משפט?
משה זלמן פייגלין: ארבע שנים?
משה זלמן פייגלין: למה לא 20?
<שירי לנג: אני עובדת בלשכה המשפטית של הנהלת בתי-המשפט.
<שירי לנג: לנו אין במערכת פילוח של נתונים של עבירות של יידוי אבנים במזרח ירושלים, כך שאין לי לתת לך נתונים.
<שירי לנג: זה המשטרה והפרקליטות יכולים לעשות.
<שירי לנג: מה השאלה בעצם?
מירי רגב: השאלה, כמה אתם משחררים בבית-משפט?
מירי רגב: עצור מגיע לבית-המשפט, למה אתם משחררים אותו?
טלב אבו עראר: השאלה מופנית לשופטים, לא אליה.
<שירי לנג: תראי, שיטת המשפט שלנו היא כזאת שבה יש לשופטים שיקול דעת משלהם, יש להם את העצמאות השיפוטית.
<שירי לנג: לנו אין את היכולת, ודאי לא את הרצון להשפיע על השופטים בקבלת ההחלטות שלהם.
<שירי לנג: שיטת המשפט היא כזאת שברגע שהתביעה אינה מרוצה מהחלטת השופט, היא רשאית להגיש ערעור, בתקווה שאחרי הערעור היא תקבל את ההחלטה שלה.
מירי רגב: קובי, תעשה לי סדר, אני לא יוצאת מהעניין של הפרקליטות ובית-המשפט.
מירי רגב: תעשה לי סדר: אתה עוצר אנשים בגין מעשה מסוים, מעשה אלימות, יידוי אבנים שיכול להרוג, נכון?
מירי רגב: תגיד לי איך המשטרה יכולה לאכוף בלי שתהיה לה דלת מסתובבת?
<קובי דודיאן: אני מניח שזה כמו בכל העבירות האחרות, שאנחנו עוצרים ומשחררים.
<קובי דודיאן: זה בסדר, אין לנו בעיה עם זה.
<קובי דודיאן: אני גם מבין את העמדה שלהם שהסיפור – אם לנער או לבחור שנעצר אין עבירות קודמות או לא היו לו עבירות קודמות, מה רמת הפציעה, כלומר, הם לוקחים את השיקולים שלהם, ולפי זה הם מגישים את כתב האישום.
<קובי דודיאן: סך הכול גם הנתונים – יש גם את הנתונים של שנה קודמת – פחות או יותר זו כמות תום ההליכים לעומת כמות העצורים, זה די זהה.
מירי רגב: זה אותו דבר.
מירי רגב: זאת אומרת, הם לא מחמירים בענישה לגבי יידוי אבנים.
<קובי דודיאן: אבל מצד שני זה לא אומר שאם הבן-אדם לא הלך לתום ההליכים, זה לא אומר שלא הוגש נגדו כתב אישום.
<קובי דודיאן: ככה שכל מי שנעצר בסופו של דבר יוגש נגדו כתב אישום.
<נורית בלובשטיין: אני רוצה להסביר.
מירי רגב: אבל כמה נשפטו?
<נורית בלובשטיין: כתב האישום מוגש עם בקשת המעצר.
<נורית בלובשטיין: גם כאשר הבן-אדם משוחרר אחר כך, אנחנו פותחים בהליך הפלילי, ואז מגיע שלב העונש.
<נורית בלובשטיין: כמו שנאמר פה, זה כמובן תלוי נסיבות, אם הוא קטין, אם הוא בגיר, אם יש עבר, אם אין לו עבר, אבל במקרים השגרתיים, בתיקים שאנחנו מדברים עליהם כאן, מדובר בעמדת הפרקליטות - - -
מירי רגב: הבנתי מה שאת אומרת.
מירי רגב: אני חייבת להגיד לך שדעתי לא נוחה ממה שאת אומרת, אבל תכף נחזור אליכם מן הסתם.
מירי רגב: עמדת עיריית ירושלים, ואז נעבור לחבר הכנסת מוטי יוגב.
מירי רגב: קצר, בבקשה.
<אלישע פלג: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אני מודה לכם על הדיון שאתם מקיימים היום.
<אלישע פלג: הדיון הזה, לטעמי, יותר מדי סטרילי.
<אלישע פלג: אני חי את השטח במשך ה-4.5 שנים האחרונות, השטח בוער, השטח רותח, זה לא רק עניין של זריקת אבנים, זה עניין של סיכון חיי אדם לאורך כל קו התפר, זה גם בתלפיות, בשכונת תלפיות מזרח וגם בגבעה-הצרפתית.
<אלישע פלג: החיים שם בלתי נסבלים.
<אלישע פלג: הערבים שבאים לגבעה-הצרפתית מעיסאוויה ממררים את חיי היהודים, נטפלים לבחורות ומבצעים פריצות, בזמן מצב אנומלי, שיהודים לא יכולים להיכנס לעיסאוויה, כי אחרת יעשו להם לינץ' – אפילו אלה שנכנסים בטעות – הם מסתובבים חופשי בשכונות היהודיות.
<אלישע פלג: רק לפני מספר חודשים, שמוליק נחמני, אולי את מכירה אותו, היה פקיד בכיר באוצר, הוא ואשתו כמעט נרצחו באבנים שהם ספגו באזור הטיילת בארמון-הנציב, ואני יכול להביא לך עשרות דוגמאות, אבל זאת לא הנקודה.
<אלישע פלג: הנקודה היא, שאין ביטחון לתושבים היהודים במזרח ירושלים, וזה בא לידי ביטוי לא רק במקומות שציינו.
<אלישע פלג: עלי זרקו אבנים.
<אלישע פלג: אני למשל ל"בית יהונתן" נוסע עם הקטנוע ולא עם המכונית שלי, כי זורקים עלי אבנים, וזה קורה בכל חלקי מזרח העיר, אם זה בישיבת "בית אורות", ואם זה באזור שיח-ג'ראח, ששם מתעללים ביהודים שגרים.
<אלישע פלג: התושבים הערבים מתעללים ביהודים, מתנכלים להם, רוצים לגרש אותם, והם מציירים להם על הבית כל יום מחדש סיסמאות וקריאות שיתפנו משם, ואם זה במעלה-זיתים.
<אלישע פלג: גברתי, יש למעלה מ-100 משפחות שגרות במעלה-זיתים, בראס-אל-עמוד ליד הר-הזיתים, הם כל יום - - -
מירי רגב: אני מבינה מה שאתה אומר.
<אלישע פלג: עוד שתיים-שלוש דקות אני מסיים.
<אלישע פלג: הם נמצאים בסיכון יומיומי, כל יום כשהם נוסעים לבית-ספר מהבית שלהם, הערבים כל הזמן תוקפים אותם, זורקים עליהם אבנים, הם כל היום מסתובבים עם שמירה – יש פה קב"טים, חלק מהחבר'ה שיושבים שם בקצה, הם קב"טים של המבנים של היהודים שגרים במזרח העיר.
<אלישע פלג: המצב הזה בלתי נסבל.
<אלישע פלג: העלייה היא לא רק בעניין של – אבן הורגת, וזו רק שאלה של בקבוק תבערה או אבן או מטען צינור, גם מטעני צינור הונחו במזרח העיר.
<אלישע פלג: וזה לא רק בגלל אסירים שמוחזקים בכלא או סיבה אחרת, הם רוצים לחלק את ירושלים.
<אלישע פלג: עוד חצי דקה.
מירי רגב: מה הפתרון שלך?
<אלישע פלג: הפתרון שלי, קודם כול אין לי טענות למשטרה, יש לי טענות למדיניות של ממשלת ישראל.