GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב:
אנחנו מכירים את זה במדינה, זה לא חדש לנו, וכך כולנו נפעל, אבל צריך לעשות את זה בשיתוף פעולה עם מרכז השלטון המקומי ועם כל הגורמים הרלוונטיים.
מירי רגב:
אני רוצה שזה יוצג, וזה לא תהליך של 100 שנים וגם לא של 5 שנים או 3 שנים או שנתיים או שנה.
מירי רגב:
זה צריך להיות מוצג כאן, וכן אפשר לדבר על תפיסת ביטחון, ותפיסת הביטחון לא משתנה כל שני וחמישי.
מירי רגב:
אנחנו מכירים את האיומים על מדינת ישראל, גם בפן הביטחוני, גם בפן האחר.
מירי רגב:
לכן אני מצפה שהמשטרה והמשרד לביטחון פנים, לא אכפת לי שנציג את זה בצורה מצומצמת יותר, אבל יוצג לוועדה איפה צריכים להיות כלי נשק, איפה צריכים להיות כלי נשק אלטרנטיביים, אל-הרג.
מירי רגב:
זאת אומרת, במקומות מסוימים, כפי שאמר כאן נציג משרד התיירות, ואולי בצדק, יכול להיות שבבית-מלון לא צריך להיות נשק חם, צריך להיות נשק אל-הרג.
מירי רגב:
תביאו איזו אלטרנטיבה לדבר הזה, אבל תשבו בהידברות והמשטרה תחליט מה נכון לעשות.
מירי רגב:
מרגע שהוחלט שבמקום מסוים המאבטח יהיה חמוש בנשק, אני יותר ויותר מאמינה שהמקום שצריך להפקיד בו את הנשק זה מקום העבודה.
מירי רגב:
פה צריך להתחבר לתסקיר החוק, אנשי משרד המשפטים, שעדיין לא עניתם לנו על זה, ואני מבקשת מהיועץ המשפטי של הוועדה לעקוב אחרי העניין הזה.
מירי רגב:
תסקיר החוק לא מדבר על תחום גיאוגרפי, על המקום הגיאוגרפי שלו.
מירי רגב:
תסקיר החוק הנוכחי אומר: "הוא יפקיד את הנשק באזור הגיאוגרפי שלו".
מירי רגב:
האזור הגיאוגרפי שלו הוא מה?
מירי רגב:
הרי יהודה?
מירי רגב:
ירושלים?
מירי רגב:
השפלה?
מירי רגב:
אילת?
מירי רגב:
תסקיר חוק צריך לדבר על הפקדת נשק במקום העבודה.
מירי רגב:
ספציפי, ברור, מובן, שלאף אחד לא תהיה אי-הבנה למה אנחנו מתכוונים.
מירי רגב:
את התסקיר הזה עוד לא קיבלתי ואני מבקשת שהיועץ המשפטי יקדם את זה לקראת הדיון הבא.
<יואל הדר:
בשלב זה, זה עדיין לא מקודם.
<יואל הדר:
זה תסקיר שרק יצא לאוויר העולם.
<יואל הדר:
הוא בשלב הטיוטה.
מירי רגב:
אז התסקיר שיצא לאוויר העולם, שיתוקן.
<קריאה:
הוא תסקיר רק של המשרד לביטחון פנים, הוא לא תסקיר של משרד המשפטים.
מירי רגב:
בכל מקרה, את העמדה שלנו לגבי התסקיר אמרנו.
מירי רגב:
כאשר אתם מציגים כאן את סוגיית האבטחה בבתי עסק, אתם צריכים להציג הערכת מצב שנתית, ואני חושבת שנכון גם שתהיה הערכת מצב שנתית אצל השר.
מירי רגב:
ואם לא, אני מבקשת שתהיה הערכת מצב שנתית בוועדת הפנים והגנת הסביבה, הערכת מצב שנתית שבה יוצג על-ידי המשטרה ומנכ"ל המשרד לביטחון פנים, או נציג בכיר במשרד, איך אתם תופסים את אותם מאבטחים עם נשק, האם צריך לשנות, האם צריך שיהיו יותר אמצעי אל-הרג.
מירי רגב:
הערכת מצב בכל מקרה תוצג אחת לשנה בוועדת הפנים והגנת הסביבה.
מירי רגב:
יחליט השר אם הוא רוצה לקחת חלק בוועדה או לשמוע את זה לפני כן, מה שתחליטו מקובל עלינו.
מירי רגב:
אני חושבת שהמדיניות צריכה להיות לא גורפת.
מירי רגב:
צודק אבי נעים, דין רעננה איננו כדין איו"ש.
מירי רגב:
לכן צריך לראות שיש מדיניות, אבל יש את החריגים ו"תופרים חליפה" לפי החריגים.
מירי רגב:
בעניין הזה, כחלק מעבודת המטה שאתם עושים, החריגים האלה צריכים לבוא לידי ביטוי, והחריגים האלה צריכים להיות מוצגים כאן, מה הם החריגים ולמה הוחלט שהם חריגים.
מירי רגב:
בדיון נפרד יציגו את נושא מוסדות החינוך וגם היערכות לקייטנות, לפעילויות קיץ וכל מה שזה אומר.
מירי רגב:
אתה יודע, לא צריך רק לבוא אליכם ולבקש, גם אתם צריכים לבקש דיון.
מירי רגב:
אם עדיין המשטרה לא פנתה אליכם, הטלפון בשני הצדדים מצלצל ועונה, תתקשר אתה למשטרה ותשאל איך נערכים לקראת הקייטנות.
<אריה מור:
לקייטנות ולמחנות הקיץ הקרוב אנחנו ערוכים.
מירי רגב:
אם אתם ערוכים, מצוין.
מירי רגב:
חשבתי שאתם לא ערוכים.
מירי רגב:
אם כך, לא צריך לקיים דיון על הקייטנות.
מירי רגב:
אתם ערוכים, אז מצוין.
<אריה מור:
ערוכים, עם נשק.
מירי רגב:
אתם ערוכים לפי הכללים של המשטרה, וכאשר המשטרה תחיל את הכללים שלה על האוכלוסיות השונות מן הסתם תיתן דעתה גם לעניין הקייטנות, אני סומכת עליה.
מירי רגב:
דבר נוסף, עבודה מועדפת.
מירי רגב:
הציג כאן אבי נעים, וזה נכון.
מירי רגב:
אני מבקשת לשלוח מכתב לשר הרווחה.
<פיני שיף:
זה שר הכלכלה.
מירי רגב:
בעבר השר כחלון התעסק בעבודה מועדפת.
<יואל הדר:
השר שאחראי על הביטוח הלאומי הוא השר, ביחד עם שר האוצר.
מירי רגב:
אם השר שאחראי על הביטוח הלאומי הוא השר האחראי אז זה לא שר הכלכלה אלא שר הרווחה.
מירי רגב:
פשוט היו לי כמה הצעות חוק בעניין הזה ואני זוכרת עם מי עבדתי.
מירי רגב:
נא לשלוח מכתב לשר הרווחה מתוקף אחריותו על הביטוח הלאומי.
מירי רגב:
תבדקי עם היועץ המשפטי איך זה קשור אליו.
מירי רגב:
אני מבקשת לבחון את סוגיית העבודה המועדפת לחיילים בתחום האבטחה.
מירי רגב:
יש עוד נושאים שאני רוצה לבחון אז אפשר לזמן את שר הרווחה לדיון, בעניין האבטחה והנושאים הנוספים.
מירי רגב:
אני חושבת שזה נכון וחשוב.
מירי רגב:
בתי-הספר – אמרנו, ייערך דיון נפרד.
מירי רגב:
תבחינים – אמרנו, ייערך דיון נפרד.
מירי רגב:
עבודה מועדפת – דיברנו.
מירי רגב:
כל מה שקשור למאבטחים עם נשק, מתי לדעתכם תוכלו להציג את זה בוועדה?
<רותם פלג:
אני מעריך שתוך חודש.
מירי רגב:
זה אחרי שתדברו עם כל הגורמים שיושבים כאן, שכולם נראים "נשכניים" לא פחות?
<רותם פלג:
אנחנו צריכים להיות ערוכים לעמוד בלוח הזמנים של השר.
מירי רגב:
אני רוצה לפני שאני יוצאת לפגרת הקיץ לדון בעניין הזה.
<רותם פלג:
נשמע את כל הגורמים הרלוונטיים.
מירי רגב:
אל תמשכו אותנו עכשיו לנובמבר, שאז ניכנס לדיוני התקציב ונריב על כסף ועל יוקר המחיה ולא נתעסק עם הנשקים.
מירי רגב:
לכן אני מבקשת שנערוך דיון בסוף חודש יוני – תחילת יולי.
מירי רגב:
זה בסדר?
מירי רגב:
בסוף יוני – תחילת יולי יוצג בוועדה.
מירי רגב:
אני מקווה שעד אז תבואו עם עבודת מטה מסודרת שתתייחס לכל הנושאים שדיברנו עליהן כאן, הדברים יוצגו וסוף-סוף נוכל לברך על המוגמר.
מירי רגב:
תודה רבה לכם.
מירי רגב:
בוקר טוב.
מירי רגב:
אנחנו פותחים את דיון ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.
מירי רגב:
יום שני, י"ח בסיוון, 27 במאי 2013, בסוגיית העובדים הזרים בבנייה.
מירי רגב:
אני רוצה להודות לאמנון בן-עמי שהגיע לכאן וכן לאהרון ברזאני ולגורמים הנוספים.
מירי רגב:
הסוגיה של עובדים זרים בבנייה היא לא זרה לי.
מירי רגב:
זאת סוגיה שאני עוסקת בה כבר הרבה מאוד זמן גם בקדנציה הקודמת שלי כחברת כנסת מן המניין מכיוון שהתעסקתי בסוגיית הדיור – ואני עדיין ממשיכה להתעסק בסוגיית הדיור.
מירי רגב:
אנחנו צריכים לעשות כל שניתן כדי להוריד את מחירי הדיור.
מירי רגב:
אני יודעת שמחיר דירה לא נקבע רק לפי מחיר החומרים לבניית הדירה ושיווק הקרקעות והמיקום, אלא גם קשור לידיים עובדות.
מירי רגב:
הלוואי שיכולנו לגרום למצב שחיילים שמשתחררים מהצבא היו מוכנים לבוא לעבוד בבנייה, להיות מוכשרים בזה, ואז היינו יכולים להכיר בזה גם כעבודה מועדפת.
מירי רגב:
אבל לצערי, גם משיחות שלי עם הצבא וגם משיחות שלי עם גורמים נוספים אני מבינה שאנחנו לא מצליחים להביא חיילים לעבוד בתחום הזה, אנחנו צריכים אנשים מיומנים.
מירי רגב:
לכן העובדים הזרים זה פתרון נכון לסוגיה הזאת.
מירי רגב:
עובדים זרים יש לנו גם בסיעוד, גם בחקלאות וגם בבנייה.
מירי רגב:
כל אחד מהגורמים האלה פנו אלינו לקיים דיון.
מירי רגב:
אנחנו נקיים דיון על כל אחד בנפרד משום שמן הסתם כל אחת מהאוכלוסיות האלה הן באמת נצרכים – הם צורכים את המצרך הזה שנקרא עובד זר שמקצועי בתחום הזה.
מירי רגב:
בעבר הגשנו הצעת חוק בנושא הסיעוד.
מירי רגב:
הצעת החוק הזאת לא עברה בוועדת שרים לחקיקה, אבל מן הסתם אם לא נגיע לפשרה אני מאמינה שאני אשב עם השר גדעון סער, ואנחנו נקדם את הנושאים אחרת בסוגיית העובדים הזרים.
מירי רגב:
אני רואה את העובדים הזרים כעובדים מקופחים בהמשך להסכמים בילטרליים שנקבעו על-ידי המדינה.
מירי רגב:
המדינה צריכה לעסוק בהסכם עצמו – עם אלו מדינות אנחנו עושים הסכמים בילטרליים?
מירי רגב:
מהם התנאים להסכמים הבילטרליים?
מירי רגב:
מהן הזכויות של העובדים?
מירי רגב:
אבל מי שצריך להביא את העובדים, מי שצריך לבחור את העובדים, מי שצריך לעשות את העבודה מול העובדים הם תאגידים שהוכשרו לטובת העניין הזה, וכמובן תאגיד שפועל בניגוד לחוק צריך להעניש אותו.
מירי רגב:
אני רוצה לפתוח, בבקשה, את הדיון קודם כול עם הגורם שפנה לדיון הזה – התאגידים.
מירי רגב:
אני רוצה לפתוח עם יושב ראש התאגידים, אלדד ניצן.
מירי רגב:
יש כאן נציג של בובליל?
<יצחק גורביץ:
כן.
מירי רגב:
מי אתה?
<יצחק גורביץ:
משנה למנכ"ל, גורביץ יצחק.
<אהרון אברמוביץ:
אני מההסתדרות.
מירי רגב:
מן הסתם אני אתן לאמנון ולאהרון ברזאני להתייחס בסוף, אלא אם כן תרצו לפני כן להגיד כמה מילים.
מירי רגב:
משרד הפנים, מי נמצא פה?
מירי רגב:
מי אתם?
<קריאה:
אנחנו יחידת סמך.
<אהרון אברמוביץ:
אנחנו מייצגים את הסתדרות העובדים הלאומית.
<אהרון אברמוביץ:
היינו רוצים להגיד את דברינו.
<אהרון אברמוביץ:
אני עורך דין אהרון אברמוביץ וחנן שלאין.
מירי רגב:
אחד מכם יציג.
מירי רגב:
קודם כול נפתח עם אלדד ניצן.
מירי רגב:
תציג, בבקשה את הנושא.
מירי רגב:
רינה, אחרי ההצגה הראשונית את תתייחסי.
<אלדד ניצן:
אני שמח מאוד שאני רואה סוף-סוף את מר בן-עמי כי ארבע שנים בתפקיד אנחנו מנסים להגיע לפגישה איתו כי אולי לפעמים כשמדברים אפשר למצוא פתרונות.
<אלדד ניצן:
אבל משום-מה לא הצלחנו.
<אלדד ניצן:
אז אני שמח.
<אלדד ניצן:
זאת הפעם הראשונה בחיי שאני רואה פנים אל פנים את בן-עמי שממונה על כל הנושא של העובדים הזרים ברשות ההגירה.
<אלדד ניצן:
אני רוצה לפתוח גברתי היושבת-ראש, בהסבר על כל מה שקרה והיה צריך לקרות.
<אלדד ניצן:
התאגידים, כפי שגברתי היושבת-ראש ציינה, קמו בשנת 2005 כפוף להחלטת ממשלה חוקית, מסודרת.
<אלדד ניצן:
הקמת התאגידים יצרה סדר מופתי בענף.
<אלדד ניצן:
ענף הבנייה מנוהל היום בצורה שמשמשת דוגמה לכל הענפים האחרים בסדר ובארגון וכיוצא בזה.
<אלדד ניצן:
לפי החלטת הממשלה – וגם בנהלים שהוציאו בשנת 2005 לתאגידים – שהתאגידים הם הגוף שהאחריות המלאה על בחירת העובדים חלה עליהם, ומתוקף זה שהם בוחרים את העובד הם גם אחראים עליו.
<אלדד ניצן:
בפועל היום התאגידים אחראים על כל דבר.
<אלדד ניצן:
הקבלנים מקבלים את העובדים, וברגע שהם לא בוחרים אותם האחריות חלה על התאגידים בעניין של אגרות, מיסוי, כל חוק וכל אכיפה – בכל דבר הכי קטן התאגידים נפגעים כלכלית קשה מאוד.
מירי רגב:
מה העניין, אם היית בוחר אותם לא היית צריך לעמוד בכל חוק?
<אלדד ניצן:
זה בעצם מה שאנחנו אומרים.
<אלדד ניצן:
בעצם הבסיס לכל העניין הזה הוא שאנחנו מקבלים עלינו את הדין הזה כמו שהיה ב-2005 בנוהל הראשוני בהקמת התאגידים.
<אלדד ניצן:
אבל אין אחריות ללא סמכות.
<אלדד ניצן:
ביולי 2011 התקבלה החלטת ממשלה אחרי דיונים ואחרי מחלוקות קשות מאוד שרצו להפסיק את העובדים הזרים במדינת ישראל.
<אלדד ניצן:
הבינו שאין ברירה, כפי שגברתי ציינה – אין מי שיבנה וצריכים להגביר את כמות יחידות הדיור במדינת ישראל.
<אלדד ניצן:
אי לכך התקבלה החלטת ממשלה ב-2011 שיהיו 8,000 עובדים סך-הכול בענף הבנייה.
<אלדד ניצן:
משנת 2011 קמה רשות ההגירה והחליטה להפקיע את זכות הבחירה של העובדים ואת הגיוס של העובדים מידי התאגידים שהוכשרו לכך, והדבר התקבל בצורה חוקית.
<אלדד ניצן:
לכך הם קמו – להעסיק, לבחור ולהיות אחראים.
<אלדד ניצן:
אנחנו הולכים לכיוון של הפרטה, ורשות ההגירה הולכת לכיוון של הלאמה שזה משהו שנהוג במדינות חשוכות.
<אלדד ניצן:
שליטה של התקשרות בין פקידות במדינות מוצא לבין פקידות בארץ להביא עובדים לענף הבנייה.
<אלדד ניצן:
משנת 2011 ועד היום – שנתיים מאז החלטת הממשלה ביולי – רשות ההגירה אומרת 700 ומשהו – אני אתן להם את הכבוד, כי לפי הנתונים הרשמיים הגיעו כ-648 עובדים בולגרים בהסכם בילטרלי.
<אלדד ניצן:
הסכם בילטראלי זה מצוין.
<אלדד ניצן:
כל הזמן מר בן-עמי מנגן שהתאגידים לא רוצים הסכמים בילטרליים.
<אלדד ניצן:
אז אני אומר קבל עם ועדה: הסכמים בילטרליים זה מצוין, השאלה לאן לוקחים אותם ואיך מסתכלים עליהם.
<אלדד ניצן:
כי משמעותו של הסכם בילטרלי יכול להיות הסכם בין מדינות למיגור תופעת העמלות.
<אלדד ניצן:
הווה אומר שזה לא מבטל מצב שהתאגידים שמעסיקים את העובדים לא יבחרו אותם.
<אלדד ניצן:
החלטת הממשלה לא אמרה שהתאגידים לא ילכו להביא את העובדים, אלא אמרה שיהיו הסכמים בילטרליים ותקום ועדה בין-משרדית.
<אלדד ניצן:
לצערי, הוועדה הבין-משרדית היא ת"פ אמנון בן עמי.
<אלדד ניצן:
למעשה, כל המתווים שהוצעו נפסלים רק מכיוון שהתאגידים מקבלים אותם.
<אלדד ניצן:
מה שקורה פה זה אבסורד כי שר השיכון שממונה על דיור במדינת ישראל ושבניית הדירות זה החלק הכי אקוטי בעניין לא יכול לעקוף את רשות ההגירה, ובעצם היום רשות ההגירה מונעת כניסת עובדים זרים.
מירי רגב:
עזוב אותי משר השיכון.
מירי רגב:
אני שואלת אותך כרגע, מדוע החליטו להפקיע מידי התאגידים את בחירת העובדים?
מירי רגב:
שנית, מאלו מדינות הייתם מביאים עובדים ומאלו מדינות מביאים היום עובדים?
<אלדד ניצן:
החליטו להפקיע בגלל תופעת העמלות.
<אלדד ניצן:
בעבר היו גם שרים שסרחו בנושא הזה - -
מירי רגב:
עזוב אותי רגע אחד.
מירי רגב:
תסביר לי מה זה תופעת העמלות.
<אלדד ניצן:
תופעת העמלות – יש בסיס של רשות ההגירה שלפיו, כספים שנלקחים במדינות המוצא ונגבים מהעובדים מגיעים לגורמים ישראלים בארץ.
<אלדד ניצן:
זה היה בסיס שלפיו שינו.
<אלדד ניצן:
לא הוכח עד היום – לא משפטית ולא בדרך אחרת – שכסף הגיע לידי גורמים ישראלים.
<אלדד ניצן:
ואם כן, כמו שגברתי ציינה, יש גורמי שלטון במדינת ישראל, יש גורמים משפטיים.
<אלדד ניצן:
אם יימצא דבר כזה – יישפט וייענש כמו בכל תחום אחר.
מירי רגב:
שנית, מאיזה מדינות בעבר יכולתם להביא עובדים זרים, והיום הם לא מביאים?
<אלדד ניצן:
עד עכשיו ההסכם הבילטרלי היחיד שנעשה – הבנתי שגם עם מולדובה יש הסכם שנחתם או עומד להיחתם - -
<קריאה:
נחתם.
<אלדד ניצן:
כרגע רק מבולגריה נותנים להביא עובדים.
<אלדד ניצן:
כמובן, לתאגידים אין שום מעורבות בבחירה של העובדים.
מירי רגב:
מה היה בעבר?
מירי רגב:
מאיפה הבאתם?
<אלדד ניצן:
בעבר הביאו הרבה רומנים לענף.
<אלדד ניצן:
הבנתי שהרומנים לא מסכימים שעובדיהם יעבדו בשטחים.
מירי רגב:
תכף, עזוב מה שהם לא מסכימים.
<אלדד ניצן:
לא מביאים מרומניה.
<אלדד ניצן:
ידוע שסין זאת המדינה היום.
<אלדד ניצן:
אין זמן לניסיון ולטעיות – היום יש מסה קריטית.
מירי רגב:
ראש הממשלה גם היה שם.
<אלדד ניצן:
נכון, וקידמו הסכם להביא עובדים.
<אלדד ניצן:
זה נעצר מסיבות פוליטיות.
מירי רגב:
זאת אומרת היום אם הייתם צריכים להביא עובדים – מאין הייתם מביאים?
<אלדד ניצן:
חד-משמעית – סין היא המדינה הכי מקצועית.
מירי רגב:
מאין הבאתם עובדים בעבר?
<אלדד ניצן:
הבאנו מרומניה כשאפשר היה, הבאנו ממולדובה והבאנו מסין.
<אלדד ניצן:
מכיוון שרומנים הלכו לכיוון השוק האירופי המשותף הגיוס פנה לכיוון מדינות העולם השלישי.
מירי רגב:
מה הבעיה עם בולגריה?
<אלדד ניצן:
אם התאגידים היו בוחרים את העובדים היו יכולים להוציא מוץ מהתבן ולהביא עובדים יותר מקצועיים.
<אלדד ניצן:
תהליך הבחירה כשל.
<אלדד ניצן:
יש לי פה מכתבי קבלנים, הגדולים ביותר במשק, קטנים ובינוניים – תהליך הבחירה כשל מבחינת המקצועיות של העובדים.
<אלדד ניצן:
התאחדות הקבלנים ניסתה להציל את המצב ושלחה על חשבונה נציגים מצומצמים לבחירת העובדים בבולגריה.
<אלדד ניצן:
לא היה להם הביטחון שהעובדים שנבחרו הם אמנם העובדים שהגיעו לארץ.
<אלדד ניצן:
עכשיו רשות ההגירה אומרת, נביא להם תמונות כדי שיראו בתמונה שהעובד הגיע.
מירי רגב:
עם תמונה בקושי רואים.
<אלדד ניצן:
יפה מאוד.
מירי רגב:
אני רוצה להבין את הבעיה: אתה אומר שכתאגיד כוח אדם שאמור לספק כוח אדם לחברות בנייה לא מצליח לספק היום כוח אדם מקצועי משום שהפקיעו ממך את היכולת כתאגיד למרות החלטת ממשלה שאתה תוכל לעשות את זה, לבחור עובדים.
מירי רגב:
מי שבוחר לך את העובדים זאת המדינה.
מירי רגב:
המדינה בוחרת עובדים לא מקצועיים.
מירי רגב:
העובדים שמגיעים, אף על פי שהם לא מקצועיים, אתה חייב לטפל בכל העמלות - -
<אלדד ניצן:
להעסיק אותם ולספוג את הנזקים – שיכורים ונרקומנים וכל מה שיש.
מירי רגב:
ובעצם אתה אומר שאתה אחראי על משהו שלא בחרת אותו.
<אלדד ניצן:
נכון מאוד.
מירי רגב:
זאת אומרת אם אתם נותנים לי את האחריות תנו לי את האחריות הכללית.
מירי רגב:
כמו שאני אומרת למפקד: אין סמכות בלי אחריות.
מירי רגב:
תנו לי את הסמכות לבחור, על-פי המסגרת שהמדינה קובעת.
מירי רגב:
זאת האמירה שלך.
<אלדד ניצן:
מדויק.
מירי רגב:
אתה טוען שבגלל שהם לא מקצועיים נוצר מצב שהחברות הקבלניות לא לוקחות אותם, ולכן נוצר מצב של פחות ידיים עובדות בענף הבנייה - -
<אלדד ניצן:
אם הם עובדים בעבודות שחורות, לא מקצועיות.
<אלדד ניצן:
כמו שהסינים עובדים היום ומייצרים תפוקות בבנייה.
<אלדד ניצן:
אם יגיעו היום עובדים בולגרים במסות כמו איכות העובדים שהגיעה הם לא יכולים להחליף את העובדים הסינים.
<אלדד ניצן:
יש למעלה מ-4,000 עובדים סינים בארץ שעובדים בקבוצות הומוגניות ומייצרים 2.5 קומות בחודש.
מירי רגב:
תכף אני אבדוק.
מירי רגב:
אני רוצה להבין למה אין הסכם בילטרלי עם סין, לדוגמה.
מירי רגב:
אני גם נפגשת על זה עם מנכ"ל ראש הממשלה.
מירי רגב:
לא אמרתי את זה בתחילת דבריי.
מירי רגב:
רציתי את הפגישה הזאת לפני הדיון.
<אלדד ניצן:
אני רוצה לציין את המשכורת של עובד סיני שמגיעה היום ל-17,000-16,000 שקל נטו.
מירי רגב:
הלוואי עלינו.
מירי רגב:
יש הרבה אנשים במדינה שהיו רוצים כזאת משכורת.
דוד צור:
מה עם העובדים המקומיים?
<קריאה:
15,000 שקל נטו.
<קריאה:
אני אשמח להראות תלושי משכורת.
<אלדד ניצן:
אני מדבר על העבודות הפיזיות הקשות.
<אלדד ניצן:
אינסטלטורים יש, ובמקצועות של טכנאי מיזוג יש הרבה יהודים.
<אלדד ניצן:
יש היום 100,000 עובדים יהודים.
דוד צור:
ערביי ישראל?
<אלדד ניצן:
ערביי ישראל עובדים, אבל זה לא מספיק.
<אלדד ניצן:
יש שיטת ברנוביץ' שזאת השיטה המקצועית שהסינים יודעים לעשות את זה הכי טוב.
<אלדד ניצן:
הונח מתווה, ומנכ"ל ראש הממשלה נתן ידו למתווה הזה.
<אלדד ניצן:
זה המתווה שגברתי צריכה לדון בו היום ולשמוע ממר בן-עמי מדוע הוא מתנגד למתווה הזה.
<אלדד ניצן:
המתווה מדבר על דבר אחד ברור: התאגידים לא ילכו למקורותיהם לבחור את העובדים.
<אלדד ניצן:
אם הייתה לי חברה שהייתי עובד איתה בסין – אני לא רשאי לעבוד איתה.
<אלדד ניצן:
ייבחרו במסגרת הסכם בילטרלי בין המדינות חברות.
<אלדד ניצן:
היום אני צריך פקידה אני לוקח ממנפאואר, אני לא הולך לחפש אלפי פקידות.
<אלדד ניצן:
ומר בן-עמי לא יעסיק פקידה שהוא לא בחר אותה.
מירי רגב:
בקיצור, המדינה תחליט על המסגרת - -
<אלדד ניצן:
אני אסביר בשלוש מילים את המתווה הזה חשוב מאוד ואפשר לייתר את כל הנושא הזה.
<אלדד ניצן:
יהיו חברות שייבחרו כפוף להסכם בילטרלי בפיקוח של שתי המדינות כאשר הן לא ממקורות התאגידים, והתאגידים לא מכירים אותן בכלל.
<אלדד ניצן:
כל תאגיד יבוא למסה אדירה של 1,500-1,000 עובדים שאותה מדינת מוצא יחד עם החברות הממשלתיות המוכרות מטעמה העמידו.
<אלדד ניצן:
אני אבוא כאינדיבידואל עם הקבלנים שהם הלקוחות שלי שיודעים מה הצרכים שלהם בשטח – כמה תפסנים צריך, כמה ברזלנים ואם זה בשיטה כזאת או בשיטה אחרת – ולא לספור ראשים ולהביא סתם עובדים.
<אלדד ניצן:
אז מתוך 1,000 נאתר 400, ומתוך 400 ייבחרו בהגרלה 100 שאני צריך לקבל.
<אלדד ניצן:
אני לא יכול לדעת איזה עובד יגיע, אי אפשר לגבות ממנו עמלה - -
מירי רגב:
כל זה כדי למנוע את כל המצב של העמלה?
<אלדד ניצן:
כן, למנוע את כל הסיפורים על העמלות.
<אלדד ניצן:
יגיעו עובדים מקצועיים שנבחרו מקצועית בידי המעסיק שהוא האחראי, ולא תהיה אפשרות לקחת מהעובד עמלה כי אני לא יודע איזה עובד מגיע, וזה גם חברות שהן לא ממקורותיי.
<אלדד ניצן:
מה יותר טהור מזה?
<אריה זילברברג:
אני חבר ועד התאגידים.
<אריה זילברברג:
אפשר להוסיף מילה?
מירי רגב:
אני מבקשת מהתאחדות הקבלנים להגיד לי אף על פי שדיברתי עם ניסים, ואני יודעת בגדול שהוא בעד המתווה הזה – אבל אני רוצה לשמוע את זה גם לפרוטוקול.
מירי רגב:
האם ההתאחדות בעד המתווה הזה?
<יצחק גורביץ:
בפירוש כן.
<יצחק גורביץ:
הדבר הוא קצת מוזר.
<יצחק גורביץ:
קיימנו לפני כשבועיים פגישה גם עם רשות האוכלוסין וההגירה וגם עם אותו צוות בין-משרדי שמכתיב את כל המהלכים לגבי הבאת העובדים.
<יצחק גורביץ:
בדיונים האלה הבנו שיש הסכמה, ואפילו קיבלנו טיוטה של שילוב התאגידים במסגרת המיונים.
<יצחק גורביץ:
המציאות היא שאמנם התבקשנו והסכמנו לבצע את המיונים בבולגריה - -
מירי רגב:
אבל אתם לא מסוגלים לעשות את זה.
מירי רגב:
ניסים אמר לי שלא עשיתם את זה טוב.
<יצחק גורביץ:
ביצענו את זה בבולגריה.
<יצחק גורביץ:
המדינה ביקשה לעשות את התפקיד הזה בעצמה.
<יצחק גורביץ:
ברגע שהיא לא הצליחה היא ביקשה מאתנו לסייע.
מירי רגב:
ברור שהמדינה לא תצליח.
מירי רגב:
המדינה מפריטה את הכול, מה פתאום היא תצליח בדבר הזה?
מירי רגב:
מה קרה פה?
מירי רגב:
מה השינוי בנוהל?
מירי רגב:
האמת היא שאני די המומה.
מירי רגב:
אני אבדוק את זה גם עם ראש הממשלה.
מירי רגב:
את זה אנחנו מפריטים, ואת זה אנחנו לוקחים לעצמנו?
<יצחק גורביץ:
השינוי בנוהל נבע מסעיף שהוכנס להחלטת הממשלה שאופן ושיטת ההבאה יקבע צוות בין-משרדי.
<יצחק גורביץ:
צוות בין-משרדי זה צוות של אנשים מאוד בכירים במשרדי ממשלה, אבל בעיקרם הם לא עוסקים במיוני עובדים - -
מירי רגב:
נכון, זה לא תפקידם.
<יצחק גורביץ:
- - זה יצר איזושהי בעיה.
<יצחק גורביץ:
הסכמנו ללכת עם המדינה למיין את העובדים בבולגריה.
<יצחק גורביץ:
לאחר מכן קיבלנו טענות קשות שחלק מהעובדים שהגיעו לפה הם לא אלה שמיינו.
<יצחק גורביץ:
אנחנו לא יכולים להוכיח כי מיינו אנונימית.
<יצחק גורביץ:
המיונים בוצעו בידי מנהלי עבודה ומנהלי פרויקטים הבכירים ביותר בחברות הכי בכירות במדינת ישראל.
<יצחק גורביץ:
אנחנו מתקשים במציאות כזאת להמשיך למיין, ולכן ביקשנו והייתה הסכמה והבנה בדיון שקיימנו לפני שבועיים שצוות התאגידים יירתם.
מירי רגב:
של מי הייתה ההבנה?
<יצחק גורביץ:
של רשות האוכלוסין.
<יצחק גורביץ:
קיבלתי טיוטה מרשות האוכלוסין וההגירה.
מירי רגב:
מי אמר שמתנגדים למתווה?
<יצחק גורביץ:
אני לא מדבר על המתווה.
<יצחק גורביץ:
אני מדבר אפילו על פחות מזה – לשלב - -
מירי רגב:
לא פחות מזה.
מירי רגב:
אבל מי אמר שמתנגדים למתווה שהוגש למנכ"ל ראש הממשלה?
מירי רגב:
\
<יצחק גורביץ:
זה אחד הדברים ששאלנו, ועדיין אין תשובה כתובה.
מירי רגב:
אם אין תשובה זה לא אומר שמתנגדים למתווה.
<יצחק גורביץ:
זאת גם התנגדות.
<יצחק גורביץ:
בסופו של דבר המציאות היא שאנחנו צריכים את הפועלים בדחיפות.
מירי רגב:
אנחנו נרדמנו בשמירה.
מירי רגב:
אנחנו לא רק צריכים את זה – אנחנו צריכים את זה כבר לפני כמה שנים.
<יצחק גורביץ:
נכון.
<יצחק גורביץ:
צריך להבין דבר נוסף:
<יצחק גורביץ:
גם במסגרת אותם הסדרים בילטרליים קיבלנו החלטה במשותף עם רשות האוכלוסין וההגירה והצוות הבין-משרדי לגבי אותו פרוטוקול של הבאת העובדים.
<יצחק גורביץ:
בין היתר היה מסוכם באותו פרוטוקול לגבי הבאת תעודות רפואיות.
<יצחק גורביץ:
עובדים הגיעו בלי תעודות רפואיות.
<יצחק גורביץ:
המציאות היא שהגיעו עובדים שחלקם חולי אפילפסיה, חלקם עם התקפי לב, והתאגיד שלא בדק אותם - -
מירי רגב:
צריך עכשיו לשלם עליהם.
<יצחק גורביץ:
- - היו צריכים להגיע פועלים עם תעודות יושר – זאת הייתה דרישה שלנו – אף אחד מהם לא הגיע, לא צויד, לפחות לא אצלנו בתעודות יושר.
מירי רגב:
צודק.
<יצחק גורביץ:
לפי הפרוטוקול, הייתה הבנה שמובאים צוותים שיודעים להשתלט על עבודה יחד.
<יצחק גורביץ:
אופן המיון נתן מענה חלקי.
<יצחק גורביץ:
השיטה שמתוך 1,000 שמיינו רק 750 מגיעים באופן רנדומלי שוברת את אותה שיטה.
<יצחק גורביץ:
זאת אומרת אופן ההבאה ואותם תכתיבים איך מביאים את הפועלים, כי חס וחלילה לא נגנוב עמלה מפועל, הביאה למציאות שיש קושי בהעסקה.
<יצחק גורביץ:
הדבר המוזר ביותר הוא שיש לנו הבנה ואפילו הסכמה לשלב את התאגידים במיונים.
<יצחק גורביץ:
אנחנו נממן את זה שוב בבולגריה, אין בעיה, הסכמנו.
<יצחק גורביץ:
מי שהוביל את המיונים בבולגריה זה אני.
<יצחק גורביץ:
אין בעיה, נקים שוב את האתר, נשלב את כל הגורמים – פתאום קיבלנו תשובה שהם לא מוכנים לשלב אותם אפילו באותם מיונים שאנחנו מובילים.
<יצחק גורביץ:
אני רוצה להוסיף שהדבר המוזר הוא שבכל יום שני אנחנו מותקפים בתקשורת מדוע אנחנו לא מביאים עובדים מסרי-לנקה.
<יצחק גורביץ:
אני כתבתי דוח על סוגיית הבאת עובדים מסרי-לנקה.
<יצחק גורביץ:
קודם כול אין הסכם בילטרלי עם סרי-לנקה, לכן אני לא מבין את הלחץ הזה; שנית בסרי-לנקה קיימות 750 חברות כוח אדם פרטיות מאושרות שמהן מובאים עובדים.
<יצחק גורביץ:
אז אם פה לא מסכימים אז שם מסכימים?
<יצחק גורביץ:
ישבתי עם סגן השר האמון על הנושא הזה בסרי-לנקה לפני כשבועיים בתל-אביב.
<יצחק גורביץ:
הוא לא מכחיש שיש אותן חברות.
<יצחק גורביץ:
כמובן, הוא טוען שיש עובדים מקצועיים.
<יצחק גורביץ:
המציאות מוזרה מבחינתו.
<אלדד ניצן:
גברתי, אני רק רוצה לחזק במילה אחת - - -
מירי רגב:
אני רוצה לשמוע את עמדת אמנון בן-עמי.
<אהרון אברמוביץ:
אפשר אולי לומר משהו?
מירי רגב:
לא, אתם תמתינו.
מירי רגב:
אולי אין בעיה ואנחנו לא צריכים את ההסתדרות?
<אהרון אברמוביץ:
יש בעיה בכל מקרה.
מירי רגב:
אז ההסתדרות תמתין.
מירי רגב:
יש כאן מתווה שנראה לי הגיוני.
מירי רגב:
מה עמדתכם על המתווה?
מירי רגב:
האם שר הפנים החדש – לא אלי ישי, את עמדתו אני כבר יודעת – בחן את העניין שהממשלה ומשרד הפנים עוסקים בהבאת עובדים ובמיון עובדים?
מירי רגב:
האם הוא בחן את תפיסת הבאת העובדים הזאת?
מירי רגב:
שאלה שלישית אני אשאל אחרי שאני אקבל את התשובה הזאת.
<אמנון בן עמי:
קודם כול ראוי שהדברים ייאמרו.
<אמנון בן עמי:
כל מה שנאמר פה – מצד אחד, סיסמאות מאוד יפות בעד הסכמים בילטרליים.
<אמנון בן עמי:
המטרה המובהקת של כל הדוברים היא לבטל את כל ההסכמים הבילטרליים ולהחזיר דמי תיווך.
<אמנון בן עמי:
זה שיהיה ברור.
<אמנון בן עמי:
אפשר להישמע מאוד נאור - -
<יצחק גורביץ:
סליחה - - -
מירי רגב:
תנו לו לדבר.
<אמנון בן עמי:
אני מבקש לא להפריע לי.
<אמנון בן עמי:
אני לא הפרעתי לאיש.
מירי רגב:
הוא ישב בשקט ולא הפריע לאיש.
מירי רגב:
עכשיו תנו לו לדבר.
<אמנון בן עמי:
חד-משמעית כל מי שפועל פועל נגד החלטת ממשלה מיולי 2011 להביא עובדים לענף במסגרת הסכמים בילטרליים.
<אמנון בן עמי:
בהסכמים בילטרליים לא אנחנו בוחרים, זאת עוד אחת מאי האמיתות שנאמרות בשנתיים האחרונות.
<אמנון בן עמי:
הממשלה שאיתה נחתם הסכם בוחרת.
<אמנון בן עמי:
יש היום הסכמים עם בולגריה ועם מולדובה.
<אמנון בן עמי:
ממתינים שם 2,400 איש כבר למעלה מחודשיים כדי שיביאו למחסור לכאורה שהוצג פה.
<יצחק גורביץ:
תביא אותם.
<אמנון בן עמי:
אל תפריע לי.
מירי רגב:
שנייה, תכף נשאל שאלות.
<אמנון בן עמי:
למה אתם נכנעים ללחצים זאת סוגיה אחרת.
<אמנון בן עמי:
אני מבקש שלא יפריעו לי, גברתי היושבת-ראש.
<אמנון בן עמי:
לא הפרעתי לאיש.
<אמנון בן עמי:
2,400 איש ממתינים להגיע לפה.
<אמנון בן עמי:
אז אם חלק מהעובדים הבולגרים, 70-60 עזבו – חלקם כי לא היו מתאימים, חלקם – נאמר – בגלל תעודות רפואיות, חלקם בגלל מבצע עמוד ענן, וחלקם בגלל התנאים המחפירים שקבלנים הלינו אותם – אז משפרים את התהליך.
<אמנון בן עמי:
אני מציע לכולם, גברתי היושבת-ראש, לקרוא את דוח מבקר המדינה לגבי שיטות ההבאה הקודמות.
<אמנון בן עמי:
אנחנו פועלים במסגרת החלטות ממשלה, אני לא ממציא שיטה להביא עובדים זרים, אני לא מחליט, אני לא מחליט לבד.
<אמנון בן עמי:
השרים מאשרים את זה, הממשלה מאשרת את זה.
<אמנון בן עמי:
אמרת, ראש הממשלה – שישנה את החלטת הממשלה.
<אמנון בן עמי:
אני פועל לקיום החלטת ממשלה.
<אמנון בן עמי:
אין החלטת ממשלה שלא תתממש ברשות.
<אמנון בן עמי:
אנשים לא אוהבים את זה – נכון.
<אמנון בן עמי:
דמי תיווך זה הרבה מאוד כסף.
<אמנון בן עמי:
השיטה החדשה מונעת דמי תיווך, מונעת סחר בבני אדם, מונעת מצב שבו עובדים בוחרים להישאר פה שלא כחוק עוד כמה שנים כדי להחזיר את דמי התיווך.
<אמנון בן עמי:
אנחנו לא ניתן לזה יד.
<אמנון בן עמי:
המתווה שאמרת, גברתי היושבת-ראש – קיבלנו את המתווה.
<אמנון בן עמי:
אנחנו פתוחים להידברות.
<אמנון בן עמי:
שיהיה ברור: כשאומרים רשות האוכלוסין – יושב משרד המשפטים – חבל שמשרד האוצר לא פה, תמ"ת – יושבים משרד החוץ – כל הגופים הרלוונטיים.
<אמנון בן עמי:
משום-מה חושב הצוות הבין-משרדי כולו שזה מתווה נכון – לפחות מתווה ששווה לבדוק אותו.
<אמנון בן עמי:
אבל כשמנסים להכשיל את המתווה הזה מהיום הראשון - -
מירי רגב:
איזה מתווה רוצים להכשיל?
<אמנון בן עמי:
ההסכם הבילטרלי.