GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירה סלומון: סעיף קטן 3 – יצרן פסולת בניין אשר הינו גוף המנוי בהגדרה מערכת הביטחון ואשר לגביו ניתנו הוראות המנהל הכללי של משרד הביטחון לפי סעיף 7ט, יפעל בהתאם להוראות שניתנו.
מירה סלומון: א1 – היה יצרן פסולת הבניין אחד מאלה המנויים בסעיף 7וא2 או א3 לעיל, או נבצר מיצרן פסולת בכמות מזערית לפנות את פסולת הבניין למוקד איסוף בגין מעשה או מחדל של הרשות המקומית, או באם פעלה הרשות המקומית שלא על פי חובתה כאמור בסעיפים 7ב עד 7ג, או באם העבודות שבמהלכן נוצרה פסולת בניין בוצעו שלא בתחומי רשות מקומית, יפנה יצרן את פסולת הבניין, פסולת הבניין שברשותו, אלא לאתר שנקבע לכך למפעל טיפול וגומר בהתאם לריישא של סעיף 7ד.
מירה סלומון: הרעיון פה הוא לקבוע חובה כללית ב-7ד שאומרת - כאשר מדובר ביצרן פסולת בניין יפעלו על פי ההוראות שבסימן ב, כאשר סימן ב מסדיר את כל החריגים, ולא ב-7ד עוד לפני שבכלל נכנסנו לסוגיה של פסולת בניין נדונים כבר חלק מהחריגים אפילו לא כולם, הרעיון הוא לעשות סדר בדבר ולהבין, באופן הזה ברירת המחדל זה שהרשות המקומית היא מפנה והחריגים המפורטים ב-7ו.
רוני טיסר: המטרה של תיקון הנוסח של סעיף 7 היה במקרה שהרשות המקומית לא מספקת כלי אצירה, הרצון היה להבהיר שבמקרה כזה יחולו הוראות סעיף 7, זאת אומרת, שהוא יצטרך לפנות את הפסולת לאתרים המסויימים שקבועים.
רוני טיסר: לפי הנוסח שאת מציעה, בעצם אדם שלא סיפקה הרשות כלי אצירה לא יחולו עליו חובות בכלל.
מירה סלומון: כיוון שזה קשה, הקראתי, וזה באמת נוסח ארוך, אבל סעיף 7א1 שהוספנו ל-7ו אומר בין שאר הדברים, או "באם פעלה הרשות המקומית שלא על פי חובתה כאמור בסעיפים 7ב-7ג, זאת אומרת, זה אחד מהמצבים שבהחלט מתוארים ב-7א1 שבהם חלה החובה הכללית לפנות לאתר או להשבה או למתקן טיפול אחר.
מירה סלומון: הרעיון הוא באמת ודאות משפטית, כיוון ש-7ו רבתי ו-7 סעיף קטן ד הם קצת מבלבלים באופן שבו הם מתכתבים זה עם זה, בנוסף לזה כמו שאמרנו, גם נכון שסימן ב' שכל כולו מטפל בפסולת בניין שם יופיעו החריגים, ולא חלק מהחריגים יופיעו בסעיף שהוא בסימן כללי שעניינו בטיפול בכלל סוגי הפסולת, וחלק מהחריגים יופיעו בסימן ב.
נטע דרורי: כולנו מסכימים שמי שלא חלה עליו חובה לפנות באמצעות הרשות המקומית אלא שהוא מפנה בעצמו, הסעיף הזה חל עליו.
נטע דרורי: השאלה איך ננסח בדיוק, חבל קצת לשבת - - -
אמנון כהן: הם שלחו אליך את הנוסח, היית אומרת התייחסנו לשלטון המקומי, ובמקום זה - - -
נטע דרורי: ההצעה הזאת לא נראתה לנו נכונה, מכיוון שהיא מתעלמת מהעובדה שיש אנשים - - -
אמנון כהן: בסדר, אתם משפטנים, אבל העיקר שהדברים יהיו ברורים, האכסניא של מלה פה ומלה שם זה תמצאו, אנחנו צריכים לראות בסוף חוק שנוכל ליישם אותו.
אמנון כהן: קחו את ההערות שלנו לתשומת ליבכם, מה שמתאים וראוי תביאו עוד פעם אם צריך.
אמנון כהן: אם אתם חושבים שכבר פתרנו את הבעיה בהקראה שלנו או בחוק שלנו, אז זה מיותר.
אמנון כהן: עוד הערות השלטון המקומי לסעיפים הבאים.
מיטל להבי: אני באה בשם פורום המיחזור במדינת ישראל.
אמנון כהן: כמה שיותר למחזר, אתם לא עובדים מספיק חזק במדינת ישראל.
אמנון כהן: הייתי בסקנדינביה – 80% מיחזור.
אמנון כהן: אנחנו בקושי 15%-20%.
מיטל להבי: קוראים לנו פורום המיחזור, רוב החברות שחברות בפורום המיחזור הזה הן מטמנות בכלל.
מיטל להבי: והן מטמנות שתוטל עליהן חובת מיחזור - - -
אמנון כהן: נקיים דיון על המיחזור.
מיטל להבי: מה שאני רואה כאן, שאנחנו באמת מסדירים את פינוי הפסולת לכל מיני אתרים עם שמות, מתקן השבה, מתקן מחזור, אבל למעשה החוק הזה מסדיר את התיקון ואת ההגעה של הפסולת עד המתקן, ולא את המיחזור שלו.
מיטל להבי: אם אנחנו רוצים להיות כנים, אנחנו צריכים לשים פה את המלה – אתר הטמנה, או שהחוק הזה התייחס גם לטיפול בפסולת אחרי שהוא מגיע לאתר.
אמנון כהן: למה למיחזור, למה הטמנה?
מיטל להבי: האמת היא, כמו שהחוק חשב, הוא מטפל מהמתקן או הובלה עד ההגעה למקום.
מיטל להבי: מה שיקרה, ה-80% שזולג היום לשטחים הפתוחים יגיע לאתרי הטמנה, אבל באתרי ההטמנה אין פה שום חובה, שום תמריץ, שום אמירה, על מה צריך לעשות בפסולת.
מיטל להבי: אני מודיעה לכם שמהר מאוד כל הבורות במדינת ישראל התמלאו בקצב אמיתי מהיר.
מיטל להבי: במסגרת השיח, אנחנו צריכים לא לדבר רק על אתר מיחזור, קודם כל לדבר על אתר הטמנה, ואם אנחנו אומרים אתר מיחזור, להפיל פה איזושהי חובה שיהיה מיחזור, איזושהי חובה שרשות תשתמש בחלק מהחומרים חזרה.
מיטל להבי: הרשות מפנה, שתמשוך קצת לעבודות התשתית שלה בחזרה.
אמנון כהן: רעיון מצויין.
אמנון כהן: אני גם מבקש מכם כי אתם אחראים על הנושא של המיחזור להביא לנו רעיונות, אם אפשר להטמיע את זה בתוך החוק אנחנו נשמח, אם לא, נחשוב גם על חקיקה אחרת.
אמנון כהן: כרגע המטרה היא קודם כל שנפנה נכון למקום מסוים, אז המשרד כבר נערך ובוחן ובודק, אם עובדים גם בתחומים אחרים גם בנושא המיחזורי וכלל הנושאים, גם נושא של פסולת בניין ייכנס.
מיטל להבי: אפשר לפי החלטת הממשלה.
אמנון כהן: אנחנו דנים, לכן כל רעיון שאת חושבת בפורום שראוי להכניס לסעיף נבחן בשמחה.
מיטל להבי: ניסחתי כמה רעיונות שאני חושבת שנכון להכניס לפורום.
ברק זהר: אדוני, זה לא נוגע לסעיפים של ההגדרות, אולי כדאי שההצעות האלה יעלו אחר כך.
אורית דרור-קיטה: יש לי 2 הערות לסעיפים שהקראנו עד עכשיו.
אורית דרור-קיטה: 1.
אורית דרור-קיטה: שלא כל כך ברור לנו מה קורה באותם מקומות שאין רשות מקומית.
אורית דרור-קיטה: לנו יש היתרים במתחמים גליליים, כמו למשל גנות ורמת חובבת.
אורית דרור-קיטה: יש לנו פסולת בניין ואנחנו מפנים פסולת בניין, כרגע אנחנו עושים את זה באמצעות קבלנים שאנחנו מתקשרים איתם, ועכשיו אחרי החוק אנחנו נצטרך לעשות את זה באמצעות הרשות המקומית.
אורית דרור-קיטה: ישנם מקומות כמו אתר גנות שעכשיו הוא בבנייה ובוודאי יש פסולת, שאין הסדרה של מה קורה במתחם גלילי כזה.
ברק זהר: אדוני, הנוסח כן מבהיר את זה, יש לזה מענה בנוסח, לכן אנחנו חושבים שכן צריך להיצמד לנוסח כפי שפירסמנו, כפי שעלה לפרסום באתר הכנסת.
ברק זהר: הסעיף מחריג רק אדם שחלה עליו חובת הודעה לרשות המקומית.
ברק זהר: ברגע שאין רשות מקומית, מה שקיים זה ברירות המחדל שקבועות כבר כיום שחלה חובה לפנות לאתר מוסדר כפי שציינתי קודם למפעל טיפול בפסולת, למפעל מיחזור או להשבה.
אמנון כהן: יש לך מענה בחוק הקיים.
ברק זהר: ההסדר לא חל על מקום שאין רשות מקומית, הנוסח מבהיר.
אמנון כהן: היא מייצגת גוף חשוב, לכן היא מעלה את הסוגיה החשובה וקיבלה מענה.
אורית דרור-קיטה: עוד שאלה לגבי ערמות אדמה.
ברק זהר: הוספנו הגדרה לערמות אדמה כדי להבהיר בערמות אדמה שאינן מעורבות בפסולת אחרת.
אורית דרור-קיטה: השאלה היא לא מתייחסת להגדרה של פסולת בניין, אבל גם בהמשך אין הסדרה של לאן ערמות האדמה האלה אמורות להגיע?
ברק זהר: שוב, גם זה מקום שבו מה שחל, זה ההסדר הקיים כיום.
ברק זהר: ההסדר שרשות מקומית מפנה את הפסולת, מדובר על פסולת שהיא לא ערמות אדמה.
ברק זהר: ערמות אדמה צריכות להיות מפונות לפי כללי המחדל שקיימות כיום שזה אך ורק לאתר המוסדר, למפעל טיפול בפסולת, למפעל ההשבה וכו'.
צבי שרף: אני מנכ"ל התפעול של התאחדות קבלני השיפוצים בישראל.
צבי שרף: יושב מימינה של הגברת כהן, מר שאבי ונטורה, הוא ממלא מקום יושב ראש התאחדות, אבל עיקר עיסוקו בחיים האזרחיים הוא עסק לניוד מכולות לפסולת.
צבי שרף: בלי קשר לכך, הוא ממלא מקום יושב ראש בהתאחדות.
צבי שרף: הוא ידבר כי הוא בא לפה לעשות את זה, וזה עיסוקו, והוא מבין בזה הכי טוב בחדר כאן.
אמנון כהן: חיפשתי אותו בדיון קודם.
צבי שרף: יש שני דברים שלא עלו פה.
צבי שרף: היום בשיפוץ דירה רגילה, רבותיי, קבלן שאינו קבלן רשום ברשם הקבלנים, מותר לו לעבוד בהיקפים של עד 40 אלף ₪, זה אומר שהעבודה היא בהיקף, זה שכר עבודה, זאת אומרת, שהעבודה היא בסביבות 150 אלף שקל בהיקפה.
צבי שרף: פירוק דירה, רבותיי, זה מכולה מלאה, זה מינימום.
צבי שרף: מכולה מלאה היא 9 קוב, אין קשר בין המספר הזה שמופיע פה למציאות בשטח, זה בנושא של שיפוץ דירות רגילות סטנדרטיות.
צבי שרף: סעיף פסולת בניין בחנות מזערית בנפח שאינו עולה על 100 ליטרים.
אמנון כהן: שינינו ל-250, זה מזערי.
אמנון כהן: לא קבלן, משהו קטן שאני רוצה בבית, בלי מכולה.
אמנון כהן: 10 שקיות בערך.
צבי שרף: לא יספיק.
צבי שרף: אדם שמפרק אסלה, מפרק את הקרמיקה מסביב, צריך להחליף את החול.
צבי שרף: הוא לא מחליף רק אסלה, האסלה נקרעת יחד עם הקרמיקה מהמקום, ואז הוא מגלה שהאינסטלציה רקובה, דבר גורר דבר, דינמיקה של שיפוצים בחיים.
אמנון כהן: זה אתם תמיד אומרים כך.
אמנון כהן: באתי להחליף גומיה, אמרתם תפרק את כל הכיור, כל האסלה.
אמנון כהן: באתי להחליף גומיה ברכב, תחליף את המנוע.
צבי שרף: ידידי הנחמד, בתים בני שלושים שנה, עד שאתה לא פותח את הריצפה ואתה לא רואה את הצינור מתכת שישנו בפנים רקוב, אתה רוצה להחליף אותו, ו-10 השקים האלה לא יספיקו.
גלעד אוסטרובסקי: זה לא אמור להספיק, אם יש מכולה צריך לשלם עליה לפי ההסדר החדש שיהיה.
צבי שרף: המכולה היא גם לא בעיה.
צבי שרף: אנחנו הולכים עכשיו לדבר שלא מופיע פה בכתובים, הולכת להיות עכשיו מכת בנייה גדולה חריש וכו'.
צבי שרף: אני עבדתי כקבלן מבצע במודיעין, 550 יחידות דיור.
צבי שרף: הדירות הן דירות מוקצות של משרד השיכון לפי תבנית מסוימת.
צבי שרף: נגמר טופס 4, אתם יודעים מה קורה בשטח רבותיי?
צבי שרף: יושב פה מנכ"ל ההתאחדות של הקבלנים.
צבי שרף: נגמר טופס 4, כל הדיירים מתחילים בשינויים האמיתיים שהם רצו לעשות, ואז אתה מגלה שרק אז זה מתחיל להפוך לאתר בנייה, ואז באמת גם אין לך איפה לשפוך את הפסולת, וזה לא קשור לאסלה הזאת.
צבי שרף: אני חושב שצריכים להעלות את הכמות, אין כמות מזערית.
צבי שרף: צריך שיהיה חוק שקובע כמות הרבה יותר גדולה במיוחד באתרים חדשים לאחר הגמר שלהם.
ברק זהר: שמה יחול לגביהם?
ברק זהר: שכל אדם יוכל לפנות את זה באופן עצמאי, זה ההצעה שאתה מציע?
צבי שרף: אני לא מנהל את החוק.
צבי שרף: קודם כל הכמויות, הכמות לא סבירה.
לינור שגיא: החוק לא חל רק על הכמויות האלה, זה רק בא להחריג כמויות מסוימות.
אמנון כהן: צבי, אתה קצת איחרת, דיברנו על זה קודם גם בדיון הקודם.
אמנון כהן: אני מאוד חיפשתי את השיפוצניקים, כי אתם אנשי המעש למעשה.
אמנון כהן: אנחנו הולכים לטפל בבעיה לאומית של פסולת בניין שיש לנו במדרכות, ברחובות, בכל מיני מקומות, מאחורי הגדר.
אמנון כהן: חששתי שמה יהיה גורלו של אותו האזרח הפשוט שכמו שאמרתי יש לו דליפה בשירותים, הוא קנה את הדירה לפני 30 שנה, זוג צעיר, ועכשיו הוא רוצה לשפץ.
אמנון כהן: הוא בשביל להחליף את האסלה ואת הדברים האלה צריך עכשיו עם מכולה, שבועיים מראש להתקשר.
אמנון כהן: אמרתי, רגע לא סביר, אנחנו רוצים דברים פשוטים שאזרח רוצה להחליף, אז הוא לא צריך אגרות.
אמנון כהן: אם הוא רוצה לעשות שיפוץ מעל 50 אלף שקל שהוא צריך לשבור קירות, ודאי, צריך להביא מכולה, הכול בסדר.
אמנון כהן: אנחנו לא מדברים על זה, אני פשוט לא רוצה להכביד על האזרח כאשר הוא רוצה להחליף אסלה, להטיל עליו עכשיו את המכולה שהוא פינה, לא סביר שהוא ישלם על כל המכולה.
אמנון כהן: לכן הכמות של 100 ליטר – הסבירו לי שזה 4 שקיות, אמרנו זה לא מספיק, נגדיל את זה ל-250 ליטר, שזה 10 שקיות, עוד פעם לדברים קטנים כמו קרמיקה כשרוצים להחליף.
אמנון כהן: אם באת בשביל גומייה, ואתה מגלה שהעסק רקוב, גם כל התשתית צריך להחליף, את הבלטות צריך להוציא, אז זה כבר לא דבר קטן, זה כבר נכנס לשיפוץ, הוא צריך להביא מכולה, הוא צריך להתקשר, אין מה לעשות - זה המטרה.
אמנון כהן: המטרה גם שבסופו של תהליך, פסולת הבניין תבוא לאתר שיוגדר על ידי השלטון המקומי, זה המטרה שלנו, שלא ייזרק ברחוב.
אמנון כהן: רציתי ללמוד מכם דברים, אולי יש משהו לא מידתי.
שאבי ונטורה: אני רוצה לתקן את ציקי, היתה לי חברה כזאת, ואני הייתי מיואש מכל הפרוצדורה של הפינויים ונטשתי את זה.
שאבי ונטורה: אני היום בכיוון של חברה לאספקת חומרי בניין.
שאבי ונטורה: הבעיה מתחילה בקרקעות שאין למיחזור.
שאבי ונטורה: בא מישהו ורוצה לפתוח אתר שינוע, אתר פינוי פסולת והרשויות עושות לו צרות, התושבים עושים לו צרות, אבק, רעש, אני חושב שהגיע הזמן שיעשו הפקעות לאתרי הטמנה, לאתרי מיחזור בדיוק כמו השפדן, כמו המיחזור של בקבוקים, אז לפסולת בניין, אם יש אדמה שהעירייה החליטה שהיא מתאימה, אז שיעלה חוק להפקעה של האדמה הזאת כי זה מאוד חשוב.
שאבי ונטורה: לגבי הכמויות הקטנות, השיפוצניקים יודעים להעמיס 10 שקים וללכת לאתר ולזרוק את זה באתר.
שאבי ונטורה: אני לא חושב שצריך להטיל את זה על האזרח, כי האזרח לא עושה את זה בעצמו.
אמנון כהן: האחריות היא על האזרח, ודאי שהשיפוצניק יפנה, תלוי איזה כמות.
אמנון כהן: אם זה כמו שאמרנו עד 250 ליטר, שזה בערך השקים שדיברת, כביכול הוא צריך לפנות באמצעות השיפוצניק שיגיד שמע, אמרו לי לשלם אגרה כזו וכזו, הוא משלם את זה אולי בעירייה, הוא פטור – עד 10 שקים הוא פטור.
שאבי ונטורה: יש לי עוד משהו להעביר את החוק לרשויות, מה עושים עם כל החברות הפרטיות, יהיו חייבים להכריח את הרשויות – חברות שמפנות פסולת בניין – יהיו חייבים להכריח את הרשויות שיפעילו אותם, כי אז הן עלולות להגיש פגיעה בחופש העיסוק.
שאבי ונטורה: אנשים השקיעו בחברות, ופתאום לקחו להם את העבודה.
אמנון כהן: אני מאמין שהם יהיו קבלני משנה.
שאבי ונטורה: זה מה שאני חושב, צריכים להכריח את העירייה במכרזים, יש כך וכך קבלנים פרטיים צריכים להעסיק אותם.
אמנון כהן: אנחנו לא יכולים להכריח, אבל השוק יכתיב.
אמנון כהן: למשל השלטון המקומי היא הגדולה והיא יכולה לעשות את זה לבד, אני לא יכול להגביל אותה.
אמנון כהן: יגידו, שמע, כדאי לי לקנות שני משאיות ו-20 מכולות, אני אפזר את זה איפה שיבקשו ממני ואז זה יעבוד, או יגידו לא כדאי לי, אני אצא למכרז.
שאבי ונטורה: אבל אתה פוגע בו, הוא עלול להגיש עתירה, פגיעה בחופש העיסוק.
שאבי ונטורה: הוא עסק בזה כל השנים.
אמנון כהן: עם העתירות אין לנו בעיה.
אמנון כהן: זכותו של כל אזרח על כל חוק להגיש מליון עתירות.
אמנון כהן: אבל אנחנו רוצים להיות מידתיים לגבי האזרח והפינוי, כאשר אנחנו מגיעים ליעד - - - ברוכים הבאים לשר גלעד ארדן.
גלעד ארדן: באתי להתחייב על הפסולת הזיהומית שאנחנו מטפלים בכל, כפי שהיושב ראש דורש מאיתנו.
אמנון כהן: עלה פה הנושא של המיחזור, דובר שיהיו ערמות, אמנם לא בכבישים, לא במדרכות, לא יהיו בכל מיני מקומות, הכול יהיה חוקי, אבל יהיו ערמות כאלה שנוכל לעמוד בהם.
אמנון כהן: השלב הבא - שנעשה מיחזור של פסולת בנייה, או נעודד קבלנים שמתחת לבניינים שרוצים לעשות, ישימו שם במקום בטון את הדברים האלה, משהו מקצועי, אני לא מבין בזה הרבה, אבל אני חושב שכל מה שאפשר למחזר, הייתי בסקנדינביה עם הוועדה, ללמוד לגבי המיחזור של בקבוקים.
אמנון כהן: השר להגנת הסביבה הקודם ערך סיור מקצועי ללמוד על פסולת למיחזור בקבוקים.
אמנון כהן: שם ראינו ש-80% מהפסולת של הבקבוקים והפלסטיקים בכלל הולך למיחזור, וה-20% גם לא הולך להטמנה, הולך למיחזור אחר שהוא בא מוטמן, משתמשים בזה לדברים אחרים – אנחנו צריכים ללמוד מהגויים – "חוכמה בגויים תאמין", יש מה לקחת מהם.
אמנון כהן: בבקשה כבוד השר.
גלעד ארדן: החסם העיקרי למיחזור ופסולת בניין בארץ, אדוני, זאת הממשלה, אני אומר לפרוטוקול.
גלעד ארדן: כל ממשלה, כרגע הממשלה שאנחנו חברים בה.
גלעד ארדן: כי אם החברות הממשלתיות היו מקיימות את החלטת הממשלה – אני הגשתי תלונה למבקר המדינה נגדם מלפני חודש, יש החלטת ממשלה שכל חברה ממשלתית צריכה מינימום 20% להשתמש בחומרים ממוחזרים כיוון שהם לא מקיימות את זה.
גלעד ארדן: אם הן היו מקיימות את זה - מע"צ, והרכבת, אז קודם כל היו יוצרים גם ביקוש, והכול היה מניע פה שוק חדש בנושא הזה.
גלעד ארדן: אבל הם מעדיפים מחדש, מה איכפת להם, הציבור משלם.
שאבי ונטורה: אני חושב שהבעיה היא בחוסר מטמנות שממחזרות פסולת בניין, והחוסר הזה בא מחוסר קרקעות למטרה הזאת.
גלעד ארדן: אנחנו רוצים מהפרת עד החידקל, כרגע כל הזמן מחזירים שטחים, אז נשאר פחות למטמנות, מה אפשר לעשות, רצינו שהמדינה תגדל.
שאבי ונטורה: יש המון התנגדויות של מועצות ועיריות לכל מיני קרקעות לחברות פרטיות.
גלעד ארדן: היא הנותנת, בגלל זה אנחנו אומרים שהמיחזור זה חובה, כי במדינה כל כך קטנה, שהגידול באוכלוסייה גדול, והשטח והצפיפות שלה הכי גדולים, בעולם המערבי אין לך אפשרות לפתוח עוד ועוד מטמנות חדשות.
צבי שרף: אני רוצה להרחיב בפני הועדה שלנו מתוך העולם שלנו, שהכוונה שיפוצים שהאנשים לא מכירים פה מקרוב למה העליתי את הנושא שהכמות אינה מספיקה, זאת אומרת, היא קטנה, קבלנים לא יזמינו מכולות, אני גם אסביר למה.
צבי שרף: קבלן שיפוצים כאשר הוא מזמין מכולה לשטח, הוא לוקח סיכון עצום.
צבי שרף: אני אסביר למה הם מעדיפים לזרוק בשקים, כמה שיתנו להם לזרוק יותר בשקים, יהיה יותר שקים ברחובות, אנשים לא מזמינים מכולות - בהתאחדות אצלנו הקבלנים יש בזה סיכון בטיחותי.
צבי שרף: רוכב אופניים אם התנגש במכולה שעומדת בלילה בכביש, למכולה אין תאורה, אין לה מספר, בעל המכולה נתבע, קבלן השיפוצים נתבע, ובעל הדירה נתבע.
צבי שרף: קבלני השיפוצים נמנעים מלהזמין מכולות, וזו הסיבה שאתם רואים בהרבה פעמים שקים מונחים בכל מיני צדדים, גם במכולות עצמן יש סיכון בלהזמין אותם, אין גם מקום מוגדר למכולות, חוץ מעיריית הרצליה שעשתה עכשיו סדר בנושא, לבקש אישור להעמיד מכולה - יותר קל לאנשים לזרוק בשקים בצד ברחובות מאשר להתעמת עם כל המערכת הזאת.
צבי שרף: כשאתה מגיע לחברת ביטוח, מסתבר לך שתפקידה הוא לא לשלם.
דוד רותם: בנושא הזה, הנושא של המובילים, זאת אומרת, אותם הקבלנים שמשכירים מכולות, אני חושב שזה צריך להיות מוסדר.
דוד רותם: אנחנו הולכים היום לדרוש רישוי עסקים מסודר מכל בעלי המכולות, ורק אליהם יופנו ורק איתם יהיה אפשר לשנע את הפסולת.
דוד רותם: אחד הדברים זה הנושא הבטיחותי, זה יהיה עם רפלקטורים מסביב וכו', ומקום החניה וכו', ואנחנו רוצים לפקח על הנושא של המובילים, כי אנחנו חושבים שהיא אחת הבעיות בנושא הזה.
אמנון כהן: אולי בחקיקה נכתוב שחייבת השלטון המקומי שאם כבר הם עושים את המכולות, שזה יעמוד בכל אמות מידה של סטנדרטים כאלה ואחרים של בטיחות ודברים כאלה.
דוד רותם: שיהיה רישוי עסקים מסודר לבעלי המכולות.
ברק זהר: כפי שציינתי קודם בעקבות הערות, בין היתר של מרכז השלטון המקומי, אנחנו רוצים להבהיר שחובת הפינוי חלה לא רק על כלי אצירה, אלא גם על מוקדי האיסוף שייקבע, ולכן אנחנו מבקשים לבצע שינוי לפי הנוסח הבא.
ברק זהר: גם כאן, אנחנו רוצים לבצע שינוי נוסח קטן, במקום "תקבע" "תקים", או "תתקין".
ברק זהר: וגם לקבוע שסימן הזיהוי יהיה באופן בולט לעין.
ברק זהר: אנחנו מבקשים גם כאן לבצע מספר הערות נוסח קטנות.
ברק זהר: בסעיף קטן א, במקום ההפנייה לסעיף 7ה2 זו טעות סופר, זו הפניה לסעיף 7ה1.
ברק זהר: ובסעיף קטן ב, למחוק את המלה "לצורך", כך שהריישא תהיה ראש המקומית או מי שהסמיך לכך, ולא לצורך כך.
ברק זהר: סעיף עיקרי בחוק, מדבר על חובת הרשות המקומית לספק ולפנות את כלי אצירה.
אמנון כהן: זה חובה.
אמנון כהן: לא כמו תמ"א 38, כל עושה מה הוא רוצה.
ברק זהר: חובה לחלוטין.
ברק זהר: ברגע שהרשות המקומית מקבלת הודעה על הצורך באספקת כלי אצירה, היא צריכה לתעד את זה, היא צריכה להציב את זה במקום שלא יפריע לעובדים ושבים.
ברק זהר: ראש הרשות המקומית רשאי להורות על האמצעים שיש לנקוט לצורך מניעת נפגעים.
ברק זהר: אנחנו כמובן רוצים לוודא שכלי האצירה כשלעצמם לא יהוו מפגע.
ברק זהר: כן חשוב לנו ההוראה בסעיף קטן ג, שמדברת על כך שרשות מקומית צריכה גם לתת עדיפות כמובן כפי שעלה קודם בדיון לשימוש חוזר ולמיחזור של פסולת הבניין.
דוד רותם: אני חוזר לסעיף ה - מה זה מורשה על פי דין?
דוד רותם: אני לא מכיר גוף - - -
ברק זהר: חוק רישוי עסקים.
אמנון כהן: דין קיים ברישוי עסקים.
ברק זהר: זה פריט - - - הובלה של פסולת, רוצים להבהיר שהרשות המקומית תסייע בגורמים שפועלים לפי הדין.
גלעד ארדן: מה שדוד הרטום שואל, האם היום הובלת פסולת בניין זה עסק טעון רישוי?
גלעד ארדן: דוד, מה שאמרת שאתם עומדים לעשות, כבר הייתם צריכים לעשות.
לינור שגיא: לא, הוא לא התקשר איתנו.
גלעד ארדן: זה חדש שהם בודקים שלזה שעובד איתם יש רישוי עסק.
לינור שגיא: לא עבדנו איתם, זה חדש שהרשות המקומית זה הופך להיות עניינה מי מפנה את פסולת הבניין, שלא השתמע כאילו אנחנו - - -
גלעד ארדן: אזרח רגיל אם תשאלי אותו אם נראה לו הגיוני שעירייה כשהיא חותמת, או כשהיא מאפשרת למישהו לפעול בשטחה, ועוד כשהיא חותמת איתו, אז היא בודקת שיש לו רישוי עסקים, נראה לו הגיוני שהיא עושה את זה.
אורית דרור-קיטה: הנושא של לוחות זמנים - ברגע שאנחנו מודיעים לרשות המקומית שיש לנו צורך באספקת כלי אצירה, אני חושבת שראוי לקבוע איזשהו תחום של זמן שהרשות המקומית תספק לנו.
אורית דרור-קיטה: גם בדומה לעניין הפינוי - 7ג(א) "הרשות צריכה לתעד את ההודעה ולספק כלי אצירה לפסולת הבניין", לא נקבע איזשהו פרק זמן, אני חושבת שזה מאוד חשוב, לנו לפחות, אנחנו צריכים שכלי אצירה יסופק לנו בהקדם האפשרי.
אמנון כהן: אצל האזרח ראיתי שבועיים.
אורית דרור-קיטה: זה צריך להיות המקסימום כדי שאנחנו נדע להיערך בהתאם.
אמנון כהן: אפשר להוסיף פה גם 14 יום, השלטון המקומי, מה אתם אומרים?
לינור שגיא: אנחנו חושבים שממילא חלים עלינו כללי מידתיות וסבירות ומתן שרות.
לינור שגיא: חלה חובה על אזרח שמזמין מכולה 14 יום.
ברק זהר: ניתן להוסיף 14 יום, אני רק רוצה להעלות שיכול להיות שיצרן הפסולת יודיע לצורך העניין 30 יום לפני המועד, ויש לו צורך לקבל את כלי האצירה רק לאחר 30 יום, אז אולי נכון להגיד שהיא תציב בהתאם להודעה של יצרן הפסולת.
ברק זהר: כלומר, יכול להיות שיצרן הפסולת יבקש אני רוצה את כלי הפסולת בעוד 20 ימים.
אמנון כהן: אם הוא ירצה 14 יום?
יערה למברגר: אפשר להגיד המועד שמתבקש ולא יאוחר מ-14 ימים.
אמנון כהן: ולא יאוחר.
גלעד ארדן: בסעיף 7ה1 אומר שיצרן פסולת הבניין צריך להודיע לפחות 30 ימי עבודה מראש לרשות המקומית לפני המועד שבו נדרשת הרשות המקומית להציב את המכולה.
גלעד ארדן: אני מבין מהסעיף הזה שהרשות המקומית חייבת להציב במועד הספציפי שבו הוא ביקש ממנה אם הוא הודיע על פי זמן מראש.
ברק זהר: לכן אני מציעה בהתאם להערה שעו"ד קיטה העלתה, לכתוב שהיא צריכה להודיע – בהתאם להודעת יצרן הפסולת, כך שאם אם הוא הודיע לה 30 יום מראש ויש מקרים שבהם חובת ההודעה היא 14 ימים מראש, הוא צריך להודיע בהתאם ל-30 יום או 14 ימים מראש.
גלעד ארדן: אני חושב שצריך להוסיף את זה.
גלעד ארדן: לא הייתי דואג כל כך ליחסים בין חברת חשמל לעירייה שהיא יושבת בה, לא זה נראה לי הבעיה הקשה ביותר.
אמנון כהן: אנחנו נגיע להמשך הסעיף, אם עדיין נראה שזה לא מספיק אולי נחזור לזה.
אורית דרור-קיטה: סעיף ג(ד)1 – כתוב בסמוך, צריך אולי להוסיף משהו יותר קונקרטי.
אורית דרור-קיטה: ההערה הזאת רלבנטית ל-7(ג)א העניין של לוחות הזמנים המינימאליים לאספקה, וגם ל-7ג(ד)1 – בסמוך למועד קבלה, צריך משהו קצת יותר קונקרטי.
אורית דרור-קיטה: אנחנו לא יכולים להיות תלויים ברשות.
גלעד ארדן: אפשר לקבוע מועד מקסימאלי ולא יאוחר ממועדי הפינוי.
יערה למברגר: 7(ה)1 מוסיף שהוא חובת הודעה של האדם ולא של הרשות.
יערה למברגר: לי זה לא קריטי, אני רק אומרת שזה סעיף שאני רואה אותו שעיקרו חובת הודעה על האדם.
גיל רייכמן: הנושא של העדיפות – כתוב פה בסעיף 7(ב)ג - "במידת האפשר ניתן עדיפות לשימוש חוזר במיחזור", זה, סלח לי, רמה הצהרתית.
גיל רייכמן: אני לא יודע מה זה תיתן עדיפות ומה משמעות של זה.
אמנון כהן: אם תיתן עדיפות לזה באחוז גבוה, תקבל מענק ירושלים גבוה יותר.
אמנון כהן: קח את זה כאילו נתנו לך מענק יותר גבוה, תתחיל למחזר כמה שיותר, ותהיה אור לערים האחרות.
גיל רייכמן: בכל זאת, הייתי רוצה לשים משהו שאומר, בוא נגיד כך, שאם העירייה מחליטה להטמין את האשפה, היא צריכה לתת הסבר טוב למה היא עושה את זה.
גיל רייכמן: כלומר, הייתי שם בתור התנייה.
גלעד ארדן: אם זה בא מהעיריות, אנחנו לא נתנגד – אנחנו רק יכולים לברך.
גיל רייכמן: הדבר השני החשוב בעיניי זה הנושא שפה דיברו תוך 14 יום לאזרח.
גיל רייכמן: אני טוען שיש הרבה מקרים, וכבר נתקלתי בזה לא פעם ולא פעמיים שפשוט או שחסר, נגמר, או שמצאי המכולות בכל מיני מצבים נמצאים אצל התושבים.
אמנון כהן: החלפתי כיור, מה אני אשב בבית עם הכיור?
גיל רייכמן: מה שאני רוצה להגיד, שצריך לעשות פה החרגה שאומרת – "במידה והרשות המקומית בשום אופן לא יכולה לספק תוך 14 יום" - - -
אמנון כהן: לא, אין דבר כזה, אין החרגות.
אמנון כהן: הוא תמיד יהיה בחריגה.
גלעד ארדן: במידה והרשות לא מספקת לו במועד, האזרח יפנה את הפסולת.
גיל רייכמן: הוא יכול לפנות למישהו אחר שיש לו הסמכה לעשות פינוי פסולת.
אמנון כהן: תסמוך על השלטון המקומי, הם יודעים לתת את השרות הכי טוב.
אמנון כהן: אם ניתן לו כלים, ניתן לו תקציב ראוי, הוא יודע להשכיר אם יש לחץ, לפני פסח למשל, הוא כבר יודע שיש הרבה דברים כאלה, אז הוא ישכיר קצת יותר מכולות.
אמנון כהן: אנחנו סומכים עליהם, אבל אני לא יכול להטיל חריגות, ברגע שאני אטיל חריגה, כל הזמן השתמשו בחריגה הזאת.
אמנון כהן: 3 חודשים האזרח יהיה עם הכיור בבית כי הוא חריג, אין מה לעשות.
גלעד ארדן: צריך להבדיל בין החובה של הרשות המקומית לספק כלי אצירה במועד, שאם היא לא עושה את זה אז יש עליה סנקציות, לבין האחריות של האזרח שאם הרשות המקומית לא סיפקה לו כלי אצירה במועד, הוא בכוחות עצמו יפנה.
אמנון כהן: אז יחזירו את האגרה.
אמנון כהן: צריכים לחשוב, לא יכולים להחריג.
צבי שרף: "הודיע יצרן הפסולת", מבחינתי יצרן הפסולת זה קבלן השיפוצים שלנו, רוצה לתאם עם דייר לעשות שיפוץ כלשהו, אין שום אכיפה.
צבי שרף: רשום "תתעד הרשות המקומית את ההודעה", מי יודע מתי תתאם, מתי תעמיד את המכולה, מתי יכול להתחיל את השיפוץ, איזה פידבק יש.
אמנון כהן: יש את הטיפול בהמשך החקיקה.
צבי שרף: אני לא רואה, איזה אכיפה יש על הרשות שהיא באמת תבצע תוך 3 ימים, תוך 4, מתי אני מתחיל את השיפוץ אחרי התיאום עם הרשות, ואחרי שיש לי את הצבירה שלי.
צבי שרף: איזה אכיפה יש על זה שתיעדתי ברשות את הבקשה שלי והם לא עמדו בה?
אמנון כהן: אמרו לך ב-14 לחודש המכולה תהיה ליד הבית, ואתה התחלת את השיפוצים, רוצה לפנות – אין מכולה.
צבי שרף: אני קודם כל רוצה מסמך שהזמנתי בכלל.
אמנון כהן: והוא אומר הוא עסוק, עוד שבועיים יבוא.
צבי שרף: אני רוצה מסמך שהזמנתי מכולה.
גלעד ארדן: לדעתי, 14 יום זה המון.
צבי שרף: אנחנו בשוק של 15,000 קבלני שיפוצים שאלה השקיות האלה שאתה רואה בצידי הדרכים שאותם אנחנו רוצים למנוע.
צבי שרף: אם נעשה את זה מסודר נמנע את זה.
גלעד ארדן: אני חייב להגיד שבינתיים, בלי לפגוע באף אחד, הציבור יותר מוטרד מלוחות זמנים של השיפוצניק שהוא מבטיח לעשות משהו מאשר - - -
צבי שרף: תיקחו חברי התאחדות, אל תיקחו "ארחי-פרחי".
אורי מקלב: אני רוצה לשקף את מה שהוא אמר, אני לא בטוח ששמתם לב.
אורי מקלב: הוא אומר מעבר לתוך 14 יום, הוא אבל צריך להגיד לו באיזה תאריך אנחנו אמורים לשים שם את כלי אצירה.
אורי מקלב: חוץ מזה מה יקרה במידה שהם לא ישימו, ואז הוא יהיה תקוע עם השיפוצים.
אורי מקלב: הוא אומר, הרשות צריכה מייד להגיד לו באיזה יום אנחנו הולכים לשים את זה.
גלעד ארדן: מי שאומר באיזה יום הוא צריך את המכולה, זה היצרן פסולת בניין.
גלעד ארדן: הוא מודיע לרשות המקומית לפחות 30 יום, 14 יום בהתאם לנסיבות – מראש אומר בתאריך 20 לספטמבר, אני צריך מכולה שתהיה מוכנה.
גלעד ארדן: הרשות המקומית כרגע לפי הנוסח הזה צריכה להעמיד לו באותו יום את המכולה, אם היא לא מעמידה - - - סנקציות על הרשות המקומית.
גלעד ארדן: רק זה אומר לך איך זה עובד במציאות היום.
גלעד ארדן: בכל מקרה המצב היום משתפר, למה?
גלעד ארדן: היום למשל אני בניתי בית, הקבלן שלי שבונה לי את הבית אין לו מכולות משלו, הוא מתקשר עם קבלן מכולות, סבל פרטי שעוסק במכולות.
גלעד ארדן: הוא אומר לו מתי יש לו זמן לשים את המכולה, מתי אין לו, תאמין לי שאין ביניהם שום תיעוד וחוזים כמו שדורשים פה עכשיו בינו לבין העירייה.
גלעד ארדן: עכשיו יהיה מצב שבו יש לך רשות ציבורית שמחויבת בהצבה במועד מסוים של המכולה, זה בוודאי מצב הרבה יותר טוב ממה שהיה עד היום.
גלעד ארדן: הקבלן שלי עכשיו הזיז את המכולה, אני נותרתי שם כמה ימים בלי מכולה והצטברה פסולת בחוץ, כרגע זה מצב שישפר הרבה יותר, כי יהיה לך רשות ציבורית שמחויבת בלוחות זמנים.
צבי שרף: אתה מדבר על בנייה חדשה, אבל בארץ זו בנייה ישנה.
אורי מקלב: בשוק החופשי הוא לוקח קבלן אחר שמעביר פסולת, כאן הוא תלוי - - -
גלעד ארדן: אבל במקום שיהיה השיפוצניק אז העירייה תעבוד מול אותו סבן שהוא מחויב לה ולה בלבד עכשיו להצבת מכולות לפי לוחות זמנים.