GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי שרף: אני רוצה לחדד ברשותכם, קבלן שיפוצים שקובעים איתו לבצע עבודה אצל מישהו, הוא בא בבוקר עם שלושה פועלים אחרי שהוא קבע מראש, אין לו את המכולה הזו למטה, אין לו מה לעשות איתם, רבותיי.
צבי שרף: הוא חייב שהרשות תיתן לו בוודאות תאריך מדויק.
גלעד ארדן: כמו שהרשות יכולה להבריז לו, גם הקבלן מכולות שלו יכול להבריז לו, מה ההבדל?
צבי שרף: קבלן מכולות שלו הוא יכול לעמוד מולו ולהסתדר איתו, עם הרשות הוא לא יכול להסתדר.
ברק זהר: בנוסף, אני רוצה לציין שכאשר נגיע לפרק העונשין, אנחנו נראה איזה סנקציות יש על רשויות מקומיות ונוכל לדון בזה.
אמנון כהן: אני אזרח רוצה לשפץ את הבית, מודיע כפי שכתוב בחוק 14 יום מראש, ב-20 לחודש מתחיל אצלי קבלן שיפוצים עם 10 פועלים כדי לשפץ לי את הבית.
אמנון כהן: אני לקחתי חופש שבוע, הוא לקח את הפועלים שלו.
אמנון כהן: ב-20 לחודש העירייה תציב אצלי בבית את המכולה?
אמנון כהן: כך זה צריך להיות לפי חוק, נכון?
אמנון כהן: לא הציבה.
אמנון כהן: אני לקחתי חופש, הוא הביא את הפועלים, רוצים להתחיל לעבוד, העירייה אומרת אני במצוקה בדיוק באותו יום.
גלעד ארדן: אגיד לך מה יקרה, אם הוא יזרוק למטה ולא תהיה מכולה, אני אשלח את המשרד להגנת הסביבה והחקירה הפעם היא לא תהיה נגד השיפוצניק, ולא נגד בעל הבית, אלא נגד העירייה שהפרה את חובתה.
אמנון כהן: אני יכול לשים את זה בחוץ, מותר לי כאזרח?
אמנון כהן: - לקחתי חופש.
אמנון כהן: בינתיים אני אשים בחוץ ואז העירייה תפנה למחרת.
אורית דרור-קיטה: לא, אסור לך, אתה חייב לפנות.
גלעד ארדן: אתה חייב לפנות, אבל לא באמצעות העירייה.
צבי שרף: הוא מדבר על מצב אמיתי.
גלעד ארדן: אין חוק עכשיו, השיפוצניק שלך הגיע אליך, לקחת שבוע חופש, וזה שהבטיח לו מכולה, לא העירייה הבטיחה לו, הבטיח לו אותו סבן, הוא לא הביא את המכולה, מה ההבדל הגדול?
צבי שרף: אני מזמין מארבע אחרים, יש תחרות בשוק.
גלעד ארדן: אז העירייה תזמין מאחרים.
גלעד ארדן: הרי אנחנו רוצים במקום לרדוף אחרי אלף קבלנים שאף אחד לא יודע מי מהם, אני רוצה שיהיה לי כתובת, אז היא חשופה לתביעות.
אמנון כהן: כבוד השר, העירייה לא סיפקה לי ב-20 לחודש, אני בייבי סיטר, לקחתי חופש, הקבלנים עובדים.
אמנון כהן: הגיעו, רוצים לפרק.
אמנון כהן: העירייה לא סיפקה לי, אני יכול להביא את המכולה, אני האזרח?
אמנון כהן: אני לא רוצה להתקשר עם גוף אחר, אני לא רוצה לבטל את הקבלן עכשיו, אני רוצה לשים את המכולה, והעירייה תחזיר לי את האגרה שלי.
אמנון כהן: אני רוצה פתרון לאזרח.
ברק זהר: עדיין חל האיסור כמובן להשליך ברשות הרבים.
אמנון כהן: אני רוצה להביא מכולה לבד.
ברק זהר: התשובה היא שכן.
אמנון כהן: אז אני אשלם פעמיים, שילמתי מראש אגרה לעירייה.
אמנון כהן: ב-1 לחודש כאשר באתי לעירייה, אמרתי תביאו לי את המכולה ב-20 לחודש את המכולה.
אמנון כהן: אמרו לי הכול בסדר, הנה האישור שלך, ב-20 לחודש תקבל מכולה, שלם עכשיו 700 שקל – אגרה שילמתי.
אמנון כהן: עכשיו, ה-20 לחודש הגיע, הפועלים באו, הכול סידרתי, ולא באה המכולה, אבל אני מכיר, מתקשר לסבן, אם תוכל להביא לי במיידית מכולה, הפועלים כבר מתחילים לפרק את הבית, אין לי איפה לשים.
אמנון כהן: הוא אומר אדוני, יעלה לך 1,000 שקלים.
אמנון כהן: אין לי ברירה, אני צריך לשלם 1,000 שקלים, העירייה תחזיר לי את הכסף?
ברק זהר: יש לנו תשובה בשני מישורים.
ברק זהר: ראשית, לעניין הרשות המקומית, לנו כמשרד להגנת הסביבה מאוד חשוב שבאמת יהיה סנקציות על רשות שלא מספקת בצו.
ברק זהר: לעניין אותו יצרן פסולת בניין, אנחנו קבענו איזושהי הגנה מפני הטלת סנקציות, מפני דין פלילי, ואנחנו שאם לא יחול עליו דין פלילי - כלומר, הדין הפלילי יחול עליו רק אם הוא משליך פסולת בניין להוראות – כלומר, תהיה הגנה אם הרשות המקומית לא סיפקה לו כלי אצירה וחלף הזמן, אנחנו כן רוצים לאפשר לו לפנות את זה באמצעות מישהו אחר, כמובן שהוא יצטרך עדיין לעמוד במרחב הקיים.
גלעד ארדן: צריך לקבוע שהרשות מחזירה לו את כספו.
ברק זהר: אין בעיה להוסיף.
ברק זהר: בסדר, תתווסף הערה שהרשות המקומית תחזיר את הכסף.
אמנון כהן: אבל עוד פעם, שההוא גם יוכיח, ההוא, האזרח שהשכיר את הסבן הזה, שהוא שם את זה באתר פסולת המוכרז שהעירייה קבעה, זאת אומרת, הוא צריך גם להביא אישור גם שהוא שם את זה בפסולת שם.
צבי שרף: או שייקבע זמן מינימום להודעה על אי הגעה של מכולה של העירייה.
אמנון כהן: בודאי, אני לא רוצה להשאיר לו אופציה.
אמנון כהן: זה ברירת מחדל.
גלעד אוסטרובסקי: שמי גלעד אוסטרובסקי – אדם טבע ודין.
אמנון כהן: יוזמה מצויינת, דרך אגב.
גלעד אוסטרובסקי: תודה.
גלעד אוסטרובסקי: סעיף 7(ב)1 יש הוראה שמטילה על הרשות להקים מוקדי איסוף, שהם נועדו לתת מענה לפסולת בכמות מזערית.
גלעד אוסטרובסקי: אנחנו סבורים שההוראה הזאת היא לא נכונה, לא יעילה, היא גם לא מוכרת לנו לא כפתרון בארץ ולא במקומות אחרים.
גלעד אוסטרובסקי: הפתרון לפסולת בכמות מזערית, שהיא אכן בכמות מזערית, ולא נוצרת תדיר, או באמצעות קבלנים שיעמיסו את זה כבר על מערכת קיימת, או אם זה כמות באמת מזערית, יקרה מה שקורה היום, וזה ייכנס לאשפה הכללית, לפסולת הכללית.
גלעד אוסטרובסקי: להטיל היום לפרוס תשתית של מוקדי איסוף שייעודם רק לפסולת בכמות מזערית - - -
אמנון כהן: רשות שהוא יכול לפנות את זה לבד אולי, זה הכוונה.
גלעד אוסטרובסקי: אז אפשר ללכת עם הנוהג הקיים, כפי היום שמישהו שיש לו איזשהו פריט, או כמות קטנה.
גלעד אוסטרובסקי: לרשויות המקומיות יש הסדרים קיימים, אם זה על יד הגזם, אבל פה ההוראה היא להקים מוקדי איסוף, מוקדי איסוף הכוונה למתקנים, זה דרך שהיא נראית לנו לא נכונה, מעמיסה עומס יתר, ואין לזה גם מקום במרחב הציבורי.
אמנון כהן: להקים אתר מיוחד?
אמנון כהן: אותו אתר שקיים.
יערה למברגר: לא, לא זו הכוונה, מבחינתנו גם שימוש בהסדרים הקיימים ומוקדי איסוף קיימים זה מקובל.
אמנון כהן: אבל איך זה יהיה?
אמנון כהן: הוא אומר שמה שמוסבר פה זה כאילו צריך להקים חדש.
בן ארי: זה לא אומר לדעתי בהכרח.
בן ארי: אם יש לה כבר מתקן כזה, אז היא עומדת - - -
אמנון כהן: אז צריך להגדיר איפה.
יערה למברגר: יש היום מוקדי איסוף, למשל לאיסוף גזם לדוגמה ברשויות המקומיות, יש רשויות רבות שזה פרוס מהם.
יערה למברגר: מבחינתנו, זה מוקד איסוף, פסולת הבניין יכולה גם להגיע לאתר הזה.
יערה למברגר: כלומר, הרשות המקומית יכולה להחליט על הסדר שמקובל עליה.
יערה למברגר: אין פה כוונה להקים מערך איסוף נפרד לפסולת בניין ולהטיל עוד חובות על הרשות המקומית.
גלעד אוסטרובסקי: ההצעה שלנו היא שהרשות המקומית תקבע הסדר, אבל לא להורות לה עם מוקדי איסוף.
גלעד אוסטרובסקי: מאחר ולכל רשות יש כבר הסדר - - -
אלונה שפר: אבל הם ביקשו את הדרישה הזאת.
לינור שגיא: גלעד, יש הבדל בין מכולות לבין מוקדי איסוף.
לינור שגיא: מבחינתנו, מוקדי איסוף במיוחד בפרשנות שניתנת פה מקובלת עלינו.
מירה סלומון: זה מבחינתנו לרבות מתחמי איסוף, זה לא חייב להיות מוקד כלי אצירה.
מירה סלומון: זאת אומרת, ההסדר של הגזם זה משהו שהוא בהחלט יכול לחול גם בהקשר של פסולת בניין כמתחמים.
גלעד אוסטרובסקי: כלומר, אם יש לי היום 10 צרורות כאלה שהעלינו ל-250, אפשר לשים את זה בהסדר גזם על המדרכה.
לינור שגיא: לפי הקביעה של הרשות המקומית באיזה יום בשבוע מותר לפנות.
אמנון כהן: כן, זה היום קיים.
מיטל להבי: על סעיף 7ג החדש, "רשות מקומית תפנה את פסולת הבניין שנאצרה בכלי אצירה לאתר מוסדר, בבחירת יעד הפינוי תיתן רשות מקומית עדיפות, במידת האפשר, לשימוש חוזר ולמיחזור של פסולת הבניין, על פני סילוקה להטמנה".
מיטל להבי: אני רוצה להתחבר לדברים של כבוד השר, שדיבר על הצעת ההחלטה של הממשלה שהייתה אמורה להחיל את ה-20% שימוש בחומר ממוחזר על חברות ממשלתיות.
מיטל להבי: וגם אני רוצה להצטרף למה שנאמר על ידי נציג עיריית ירושלים – במקום לעשות פה דקלרציה, לשים פה סעיף מאוד ברור, שאומר שרשות מקומית תשתמש ב-20% השבה של חומר ממוחזר בעבודות התשתית שלה, אפשר לא להחיל את זה במכה אחת ולא בבת אחת, זו פריסה של שלוש שנים.
מיטל להבי: אבל בסך הכול, אנחנו מכוונים לאותו מקום, של לפחות 20 אחוז שימוש בחומר ממוחזר.
אמנון כהן: אנחנו שוקלים בחיוב.
מיטל להבי: הדבר השני שרציתי להעיר, אני מצטרפת לכך, שבנושא של התיעוד והאכיפה, צריך להיות איזשהו תיעוד.
מיטל להבי: אני רואה בתהליך שמתווים פה – איסוף, הובלה ואתר, אבל אני לא רואה בתהליך את הסדר של התיעוד והפיקוח.
מיטל להבי: היתה הצעה למחשב את המערך בצורה מסודרת, כלל ארצית, כדי שהדוחות יזרמו למשרד לאיכות הסביבה בצורה מסודרת, וכדי שלא כל רשות קטנה תצטרך להמציא לעצמה את התהליכים.
מיטל להבי: אני באמת חושבת שחלק מהעניין פה והיכולת לאכוף זה באמצעות פיקוח.
מיטל להבי: בפיקוח אנחנו צריכים גם לדבר על מרכת שתמחשב את זה, כדי להכניס את זה לסדר, אחרת, אנחנו לא ניכנס לזה.
מיטל להבי: כמו שהוא שאל, איפה כתובה ההודעה?
מיטל להבי: אני הודעתי, הזמנתי, איך קיבלתי.
מיטל להבי: חייבים פה לעשות מערך מסודר שימחשב את כל התהליך בכל הארץ כחלק מהתהליך עצמו.
שאבי ונטורה: אני רוצה להעיר בקשר לזמן אספקה של המכולה.
שאבי ונטורה: אתם אומרים 14 יום, זה נראה לי מגוחך.
שאבי ונטורה: היום מעמידים תוך 12, 24 שעות מכולה.
אמנון כהן: אבל אני עוד לא מוכן, אני רוצה להיערך, אני צריך לקחת חופש, לתאם עם המשפץ.
אמנון כהן: השארתי את זה בשבילי, לא בשבילם.
אמנון כהן: אני פשוט רוצה לתאם שיהיה לי מספיק זמן להיערך אני בעצמי.
אמנון כהן: עכשיו בוודאי אם אני אומר לו כמה שיותר מוקדם תגיד אתה יכול, אני אוכל לעשות, כי חשוב לי הנושא.
אמנון כהן: אם הוא יגיד לי לא צריך 14 יום, תוך 14 יום.
אמנון כהן: אם הוא יגיד לי, אני, תוך 24 שעות שם לך מכולה, אדרבא, אם יהיה תיאום אין בעיה בכלל.
שאבי ונטורה: אז יווצר מצב שהמכולה תעמוד שם ריקה בלי שימלאו אותה.
שאבי ונטורה: הוא יעמיד לו 24 שעות, יגיד לו עד 14 יום אני אעמיד לך.
אמנון כהן: אני לא רוצה שיעמיד לי אם אני לא רוצה אותו, אני לא מוכן עדיין, לא לקחתי עבודה.
אמנון כהן: הכנסת אומרת אתה חייב לבוא ולהתייצב פה בוועדה, למרות שיש פגרה אתה חייב להתייצב, איך אני עם השיפוץ?
שאבי ונטורה: אתה אומר תוך 14 יום.
שאבי ונטורה: אני אומר שאם נאפשר לעירייה 14 יום, אני לא יודע מתי הם יגיעו, איך אני אתחיל את העבודה?
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, יש כאן בלבול.
אורי מקלב: אני הבנתי ממך - - -
שאבי ונטורה: סליחה, עוד הערה.
שאבי ונטורה: להעמיד 14 יום – הרשויות היום מכריחות את החברות להוציא כל יום שישי וערבי חג את כל המכולות מהעיר, אתה הבנת אותי?
שאבי ונטורה: תוך יום אחד להוציא, זה ממש מערך מסובך.
שאבי ונטורה: משהו פה לא מסתדר לי.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, במישור הפרקטי, אני מבין ש-14 יום – אתה מראש, כל אחד שרוצה לעשות שיפוץ בביתו, הוא יודע כבר 14 יום קודם שהוא אמור לעשות את השיפוץ, זה לא נעשה בתוך יום אחד.
אורי מקלב: הוא כבר כשהוא מסכם עם הקבלן את יום התחלת העבודה, הוא בא לרשות רק 14 יום קודם, הוא צריך להגיד לה שאני רוצה ב-20 לחודש.
אורי מקלב: 14 יום כל אחד לא מהרגע לרגע, עכשיו רשות צריכה לספק, לא רק זה, כשהוא יתחיל ב-20, הוא כבר מבקש מהרשות לשים את זה ב-19, הוא לא יבקש ב-20, הוא כבר ליום קודם ירצה שהמכולה תהיה - נתנו לה 14 יום להיערך, אבל ביום שאתה ביקשת היא חייבת באותו יום שיהיה מוכן, אם לא יהיה סנקציות.
אורי מקלב: אבל מה שלא ברור לי בהמשך, 14 יום זה על כל מכולה?
אורי מקלב: הרי אדם עושה שיפוצים מביא לו מכולה ראשונה, הוא באותו יום כבר צריך להחליף עוד מכולה, ועוד מכולה.
שאבי ונטורה: זה גם נכון.
אורי מקלב: וצריך עוד יומיים שלושה.
אורי מקלב: כאן החלק הזה הוא החלק הכי בעייתי בעניין הזה.
אורי מקלב: אם אנחנו לא נקבע אמות מידה אמיתיות, אנחנו ניצור שהמכולה הראשונה תעמוד ב-19 לחודש כאשר הבן-אדם ביקש ב-20, ובהמשך יהיה קטסטרופה.
אורי מקלב: כאן צריכה להיות הבעיה של הרשות שלא יהיה לה מכולות, שהיא לא תעמוד בזמנים.
אמנון כהן: אם התרוקן היא תביא אותו בחזרה אם הוא צריך, מה הבעיה?
אורי מקלב: הוא לא יכול, הוא לא נוגע בזה, הרי הרשות צריכה להעמיד לו.
אורי מקלב: כאן יש בעיה, אני מדבר פרקטיקה.
יערה למברגר: זו התקופה שצריך להודיע מראש גם לפני שזה מתרוקן?
אמנון כהן: מאיפה אני יודע?
אמנון כהן: פעם ראשונה בחיים אני משפץ.
אורי מקלב: הוא יכול לדעת כמות בערך כמה.
גלעד ארדן: תגיד לי, ואם זה לא העירייה - אין חוק.
גלעד ארדן: אותה חברה שמשפצת, שתגיד לו אדוני, מחרתיים המכולה כבר תהיה מלאה, כי אנחנו הולכים לשבור עוד 4 קירות מחרתיים, תודיע לעירייה שאתה צריך לעוד יום, יומיים.
גלעד ארדן: אני יודע על עצמי כי אני בניתי.
אורי מקלב: אדוני השר, אתה יודע בעצמך.
אורי מקלב: אני בא מהרשות המקומית, אני 15 שנה הייתי סגן ראש העיר, אני מכיר את הדברים איך עובדים.
אורי מקלב: יש הבדל מהותי בין השוק החופשי למסחר חופשי, כשאתה מזמין אצל קבלן, אתה אומר לו, הקבלן יודע איך להתעסק איתו לבין עירייה.
אורי מקלב: לקבלן אין שום יחסי עבודה עם העירייה, ולא עם הפקיד, הפקיד לא מכיר אותו.
אורי מקלב: אם הוא לא מקיים את זה, הוא לא יכול לעשות שום דבר.
אמנון כהן: שאלה ברורה וחשובה.
אמנון כהן: אם אני כאזרח הזמנית מכולה, אני שילמתי אגרה.
אמנון כהן: אם אני רוצה 2, 3 מכולות, כל פעם זה אגרה מחדש?
נטע דרורי: לפי חובת ההודעה, הכלל הוא שצריך להודיע 30 יום מראש.
אמנון כהן: לא, זה הקבלנים הגדולים.
אמנון כהן: מעל מכולה אחת 30 יום מראש.
נטע דרורי: מעל מכולה אחת צריך להודיע 30 יום מראש, וצריך להודיע מה הנפח והכמות של הפסולת, ואז הרשות המקומית אמורה להיערך גם לפינוי לפי הכמויות.
אמנון כהן: עד 14 יום זה כביכול מכולה אחת, משהו קטן.
אמנון כהן: אם אני חושב שיכול להיות יותר, אז צריך לתת לעירייה להיערך יותר זמן, זה 30 יום, אז אני אומר, זה יהיה בין 4 ל-5 מכולות, ואגרה אחת אני משלם.
נטע דרורי: האגרה מחושבת לפי כמה שאתה צריך בפועל.
אמנון כהן: זה הרי פינוי, לכן האזרח לא יגיד סתם 10 מכולות, הוא יודע שעל כל מכולה הוא צריך לשלם, בסדר, זה מידתי.
גלעד ארדן: - - - זה אומר שמהנדס או אדריכל עשה את התכנית הזאת, וגם יודעים כמה פסולת יש.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, מכובדי השר, כל אחד יודע שאפילו בשיפוץ קטן לוקח יותר ממכולה אחת.
אורי מקלב: אני לא יודע כרגע על איזה מכולה מדברים כאן, יש מכולות כאלה ויש כאלה, אבל בכל אופן, זה צריך להיות בהתאם.
גלעד ארדן: אבל הבן אדם יודע יותר טוב מכולנו פה.
אמנון כהן: הנקודה שהעלית חשובה, כרגע יש מענה בחוק.
אמנון כהן: אם זה משהו קטן עד מכולה אחת, 14 יום.
אורי מקלב: לא התרשמתי כך.
אמנון כהן: עד מכולה קטנה, דברים קטנים אמרנו, לא צריך להודיע שום דבר, אני מפנה עד 250 ליטר, זה מה שדיברנו.
אמנון כהן: היה 100 ליטר – הגדלנו.
אמנון כהן: עכשיו אני רוצה מעל זה, רוצה להחליף את הריצוף, הקירות, אני אצטרך איזושהי מכולה, מקסימום מכולה, גם פה עדיין זה פתוח.
אמנון כהן: עכשיו אתה אומר אני לא יודע אם זה מכולה אחת, אני צריך 4 מכולות, אז גם העירייה צריכה לדעת.
אמנון כהן: פה בחוק כרגע, אם זה מעל מכולה, אז צריך להודיע לעירייה 30 יום - אתה אומר יותר מדי זמן?
אורי מקלב: יותר מדי זמן.
אורי מקלב: אין הבדל, זה צריך להיות גם 14 יום.
אורי מקלב: אתה דורש מאותו אזרח שעושה את השיפוצים 30 יום קודם להיערך, זה קצת יותר זמן.
אורי מקלב: אין שום סיבה שיישאר 14 יום גם אם זה יותר ממכולה אחת.
אורי מקלב: נתנו הרבה זמן לעירייה, שיפוץ אני לא חושב ש-30 יום זה באמת - - -
אמנון כהן: שלטון מקומי, זה מספיק?
לינור שגיא: אנחנו במקור ביקשנו שהסעיף יהיה בנוסח באופן שנבחין בין עבודות בהיתר לעבודות שאינן בהיתר בדיוק בגלל הסיבות שחבר הכנסת מקלב מעלה כאן.
אמנון כהן: מה זה היתר, בלי היתר?
לינור שגיא: היתר, זה עבודות שנעשות על ידי קבלן בליווי מהנדס שבאמת הוא יודע.
לינור שגיא: דברים קטנים מבחינתנו, ההבחנה לא צריכה להיות בין מכולה אחת ליותר מכמה מכולות.
אמנון כהן: אז 14 יום מספיק.
לינור שגיא: כל עוד תעשה הבחנה בין עבודות בנייה שנעשות בהיתר, לבין עבודות שאינן בהיתר.
לינור שגיא: עבודות שאינן בהיתר - - -
אמנון כהן: מה קשור היתר?
לינור שגיא: הנוסח הקיים גם במתכונתו הנוכחית היא מכולה אחת או יותר ממכולה אחת, מקובל עלינו.
לינור שגיא: אני אומרת שאם רוצים לעשות איזשהו שינוי, צריכה להיותה הבחנה בין עבודות בהיתר לבין שאינן בהיתר.
לינור שגיא: אי אפשר עבודות שהן בהיתר, לתת 14 יום, זה עבודות מורכבות, זה עבודות שהרשות המקומית בדיוק בגלל אותן הסיבות של היכולת לספק כל פעם מכולות ולהיערך לאורך זמן לתכנית מורכבת, צריכה לדעת על זה 30 יום לפני.
יערה למברגר: אבל למה ההבחנה - - - שאין בהכרח קשר ישיר בין ההיתר לכמות הפסולת?
יערה למברגר: למה הקישור אצלכם הוא כזה?
לינור שגיא: יש קשר בשני אופנים – קודם כל מורכבות הבנייה.
לינור שגיא: דבר שני, היכולת שלה להיות מלווה על ידי איש מקצוע, קבלן, מהנדס, שיודע ללוות ולצפות מראש לכמה מכולות הוא צריך, בניגוד לאדם פרטי שמבצע לבד שיפוץ והוא לא מבין בזה, אז הוא הזמין מכולה אחת, אבל בפועל הוא צריך 3 מכולות, זה ההבדל בין שני הדברים.
אורי מקלב: אף אחד לא משפץ לבד, כל אחד לוקח קבלן, גם אחד שמשפץ בלי היתר לוקח קבלן.
אורי מקלב: לפעמים עבודה בהיתר זה עבודה קטנה.
אורי מקלב: גברתי, עבודה בהיתר היא עבודה קטנה היא מרפסת של 4 מטר, יש עבודות בהיתר שהן גדולות.
אורי מקלב: יש עבודות בלי היתר, שיפוצים פנימיים שהפסולת היא הרבה יותר מעבודה בהיתר.
אורי מקלב: יש גם עבודות שהן משולבות בין ההיתר ללא ההיתר.
אורי מקלב: הוא קיבל היתר על המרפסת, בהזדמנות זו הוא קיבל הרחבת דיור של חדר, או ממ"ד לעשות, ובהזדמנות זו הוא עושה שיפוץ של כל הבית.
אורי מקלב: לכן כשאמרנו 30 יום, אני חושב אולי אפשר להחריג את העבודות הגדולות שבהיתר שזה עבודה קבלנית יותר, שהמזמין הוא לא האזרח הוא הקבלן, זה הבדל שאני חושב שראוי לעשות אותו, או לקבוע נפחים מאוד גדולים.
אורי מקלב: מה שאמרת אדוני, חוץ מזה ש-30 יום זה זמן ארוך מדיי, המכולה השנייה, השלישית, הרביעית, באיזה פרקי זמן הם מגיעים, איך היא מגיעה וזה גם לא מסודר עדיין מראש.
אורי מקלב: נניח אם מראש אמרנו 30 יום או 14 יום, דיברנו על 4 מכולות.
אורי מקלב: עכשיו באיזה פרקי זמן, מתי אני צריך להודיע את זה, זה להיכנס לתוך העבודה של הקבלן, בתוך הקרביים של העבודה שלו בכסף שלו, כדי שאני אוכל לתאם בדיוק את הפסולת עם העבודה, כאן צריכים להיות מאוד רגישים.
אורי מקלב: מדובר באזרחים שכל יום של קבלן, כל הפסקה של קבלן, זה עלות מאוד גדולה מעבר לזה שהדבר הזה הולך לעלות לציבור הרבה כסף.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת שהשיפוצים בדירות יעלו עוד כסף בעקבות החוק הזה.
אורי מקלב: אנחנו הולכים לייקר את העבודות האלה, וזה ישפיע בשיקולים של האזרחים בגלל שהדבר הזה לא הולך להיות דבר זול והאגרה היא אגרה יקרה תהיה.
גלעד ארדן: מי אמר לך את כל הדברים האלה?
גלעד ארדן: אתה דיברת איתנו גם?
גלעד ארדן: נראה לי שמעת צד אחד.
גלעד ארדן: איפה עד היום הפסולת הייתה?
גלעד ארדן: איך זה מייקר?
גלעד ארדן: עד היום זרקו את זה - - -
אורי מקלב: בוא, לא ניקח את האזרחים, אנחנו ניקח את האזרח ששילם והקבלן שקיבל כסף לפינוי הוא זה שזרק.
אורי מקלב: אני חושב שזה חלק מהמקרים, ולא אלה האזרחים שאני יוצא מנקודת הנחה שאזרחי מדינת ישראל כשרים הם, והם והכמויות שיש - - -
גלעד ארדן: אתה טוען, כי כאשר כל קבלן גובה לחוד על מכולה, והוא מרוויח גם מזה שהוא זרק את זה פיראטית, כשהעירייה תעשה מכרז אחד גדול, ועירייה היא רוצה להיבחר, ראש העיר רוצה להיבחר, הוא לא רוצה שכל אחד שמשפץ בעיר הוא יפשוט את עורו, כי אז האזרחים יכעסו עליו, הוא רוצה להיבחר עוד פעם, יהיה לו עניין לעשות מכרז שמוזיל ככל שניתן את הפינוי של האשפה, אנחנו לא חושבים כך.
שאבי ונטורה: לא ישים.
גלעד ארדן: ברור שלקבלני השיפוצים זה לא מוצא חן.
אורי מקלב: נדבר עכשיו על אספקת כלי הפינוי.
אורי מקלב: המכולה השנייה, המכולה השלישית, המכולה הרביעית, מתי תגיע?
גלעד ארדן: ניתן מענה על זה, לא צריך להפוך את זה למלחמת עולם.
גלעד ארדן: בסך הכול זה פסולת בניין, אם אתה אומר חסר פתרון, עכשיו נמצא פתרון.
יערה למברגר: יש מענה להמשך.
יערה למברגר: 7(ה) רבתי א - - -
גלעד ארדן: מה הפתרון?
אמנון כהן: מה הפתרון אומר?
אמנון כהן: מתי המכולה השנייה מגיעה?
יערה למברגר: הוא מדבר על לוחות זמנים.
יערה למברגר: - - - יש לך את ההודעה הראשונית שאם זה יותר, אז - - - גם ההודעה הראשונית, אתה אומר את הכמות שלך, ואז יודעים שאתה צריך יותר מכלי אצירה אחד, בהתאם לזה הרשות יודעת.
גלעד ארדן: סליחה, אתם לא יודעים מה הבעיה.
גלעד ארדן: הוא מציג בעיה צודקת שאומרת, אני עכשיו אזרח.
גלעד ארדן: אני לא עם היתר בנייה, ישבתי עם המהנדס, בוא גם לא נמעיט מאזרח שעושה שיפוץ ויותר ממכולה הוא לא מחליט יום אחד בבוקר.
גלעד ארדן: הוא ישב עם מהנדס, והוא יודע כמה בערך היקף העבודה, והוא אומר מראש לעיירה, אני אצטרך במהלך העבודה 3 או 4 מכולות.
גלעד ארדן: זמן ההצבה של הראשונה הוא מקסימום 14 יום, אבל לא יכול להיות שכל פעם כשהיא תתמלא אז הוא יחכה 14 יום, צריך התייחסות בחוק לגבי התחלופה של האחרות, ובלבד שהוא הודיע מראש מה היקף המכולות.
יערה למברגר: אפשר להוסיף הבהרה.
יערה למברגר: אבל אני חושבת שיש התייחסות להמשך.
יערה למברגר: הטריד אותי כשל קטן אחר שאותו אפשר לתקן טיפה בניסוח וזה בעניין האכיפה.
יערה למברגר: אני הייתי מתקנת את הניסוח לעניין האכיפה של זה שמתייחס כיום רק לסעיף החובה ולא מתייחס ללוחות הזמנים בצורה ברורה, והייתי מתקנת את הקישור ב-7(ג) - האכיפה העונשי מתייחס ל-7(ג) שהוא סעיף החובה, ולוחות הזמנים זה בסעיף אחר, והקישור ביניהם הוא לא מספיק ברור בעיניי.
יערה למברגר: אני מקבלת את ההערה הזאת בכיוון האחר שלה, לא בחובה עצמה שלדעתי כן יש לה מענה, אלא באכיפה עליה שאותה הייתי משפרת, והייתי משפרת את הקישור ביניהם, כדי להבהיר שלא רק שיש את החובה על הרשות, אלא האכיפה היא לא חלקית, אלא על כל היקף החובה שלה.
ברק זהר: בעצם אנחנו מדברים על שלושה דברים לעשות.
ברק זהר: אחד - להוסיף הבהרה שהרשות המקומית תמשיך ותציב את אותה מכולה שהיא מפנה בהתאם לדרישת יצרן הפסולת, וכך אנחנו בעצם מונעים מצב - - -
ברק זהר: תמשיך ותציב בהתאם להודעה.
גלעד ארדן: 48 שעות גג לדעתי.
גלעד ארדן: אני רוצה לחדד את התנאים.
גלעד ארדן: שלטון מקומי – אני חושב שמה שצריכים לחדד פה בהמשך למה שאמר חבר הכנסת מקלב, שאם אדם הודיע מראש לעירייה לפני תחילת העבודה שהוא הצטרך כאן 2, או 3, או 4, לפי מספר המכולות, הראשונה יש לרשות עד 14 יום להציב אותה, לאחר מכן מתמלאת עד תוך 48 שעות.
אמנון כהן: למה לא מיידי?
אמנון כהן: הקבלן צריך לפנות.
אמנון כהן: הוא צריך לרוקן את המכולה, להחזיר אותה חזרה באותו יום, למה זה צריך לקחת 48 שעות?
גלעד ארדן: הוא יכול גם להודיע לעירייה יום לפני שהיא מתמלאת.
גלעד ארדן: העירייה זה לא אמבולנס, גם אני היום כשאני בונה, אני לא אומר לו, עכשיו היא מלאה, עכשיו מהר תשלח, אין דבר כזה.
גלעד ארדן: הוא אומר לך, מחר אני מחליף לך את זה.
גלעד ארדן: אני לא יכול לדרוש מהעירייה יותר ממה שהשוק הפרטי עושה היום.
לינור שגיא: אני הייתי נמנעת מלהיכנס ללוחות זמנים מאוד מדויקים בהצעת חוק ראשית שנכנסת לקרביים של עבודה תפעולית שוטפת.
לינור שגיא: מה שכן, בגלל שהעיקרון כן מובן לנו, זה הגיוני שאנחנו לא נפקיר כאן את האזרח בחוסר ידיעה.
לינור שגיא: כן אפשר אולי לחדד באיזו שהיא צורה בסעיף, שתהיה איזושהי תכנית שעליה בזמן ההודעה של ה- 30 יום, או 14 יום, זה יותר ממכולה אחת מראש, סוגרים עם הרשות המקומית או עם הקבלן שממנו מזמינים על תכנית האספקה של כלל המכולות שעליה בונים שצריך לעבודה הזאת, זאת אומרת, שמראש ביום הזה שבו התקשרתי והזמנתי את המכולות - - -
גלעד ארדן: זה לא - - - פשוט כי רוצים לנסח את זה בחקיקה, הרי זה מה שקורה היום מול קבלן רגיל.
גלעד ארדן: כיוון שרוצים להקצין את המצב כי לא לכולם זה נוח, אז מציגים סיפורים שהם לא קורים במציאות.
גלעד ארדן: במציאות הקבלן רואה שהמכולה בעוד יום, יומיים, שלושה, עומדת להתמלא והיא כבר גולשת על גדותיה, כך זה קרה לי, אז אתה מודיע כבר לסבן שעוד יומיים שלושה אתה תצטרך, אתה לא מופתע פתאום בבוקר, הנה היא מלאה, אני חייב - זה לא קורה במציאות, ואם כן, אז יש לך קבלן לא רציני.
גלעד ארדן: עד 48 שעות זה אמור לתת מענה מספיק כי אתה לא ממלא פתאום בשנייה הזאת.
אורי מקלב: ואם הוא מודיע - - -
גלעד ארדן: זה המקסימום, אם יש לעירייה לעוד שעתיים היא תתן לו עוד שעתיים, מה, היא רוצה להתעלל דווקא?
גלעד ארדן: אתם לא מבינים את המנגנון.
גלעד ארדן: העירייה עשתה מכרז, יש לה קבלן שרוצה לתת את השרות הכי טוב, כי הוא רוצה גם שנה הבאה את הבוננזה הזאת של כל הפינוי מהעיר.
גלעד ארדן: הרי מה אנחנו עושים פה, יכול להיות זה לא ברור.
גלעד ארדן: פסולת הביתית שלך, אני רוצה להפוך את פסולת הבניין לפסולת הביתי.
גלעד ארדן: היום קורה לך שפתאום לא מפנים לך פסולת ביתית מהבית?
גלעד ארדן: קורה לך דבר כזה?
גלעד ארדן: ואם זה יקרה, והתלוננו בעירייה, שנה הבאה יזרקו את הקבלן במקרה וזה לא העירייה, כי היום 70%, 80% מהעיריות זה קבלן חיצוני.
גלעד ארדן: אותו דבר, העיריות יהיה להם שניים, שלושה, אחד קבלן פסולת בניין חיצוני, הוא רוצה לתת את השרות הכי טוב כי הוא מרוויח מזה הרבה כסף, הוא רוצה גם שנה הבאה.
גלעד ארדן: אם כולם התלוננו, דפקתם אותי פה, והוא לא הגיע, שנה הבאה העירייה לא תיקח את הקבלן הזה.
גלעד ארדן: השרות אמור להשתפר לא להיות גרוע יותר בגלל הסיטואציה הזאת, כמו שהיום בפח זבל הרגיל שלך לא קורה ששוכחים אותך ונותנים לו שבוע לגלוש על גדותיו ולהסריח, כי אז ראש העיר חוטף בגלל זה – זה בעצם המצב.
אורי מקלב: אדוני צודק, אבל אין השוואה בין פח האשפה הביתי שהוא יכול לזרוק את זה בכל עת ובכל שעה.
גלעד ארדן: יותר קל לתכנן את זה מפסולת ביתית.
אורי מקלב: אני רק הוספתי למה שאתה אומר.
אורי מקלב: אני לא יודע אם 48 שעות זה הזמן או 12 שעות, או 24 שעות.
גלעד ארדן: אבל זה זמן מקסימום.
אורי מקלב: אמרתי בקריאת ביניים, אמרתי המקסימום צריך לראות את זה כמינימום.
גלעד ארדן: אני צריך להסתכל גם על העירייה מהצד שלה.
גלעד ארדן: יש קבלנים עובדים יום שישי, אתה רוצה שבשבת ישלחו לו מכולה?
גלעד ארדן: אז אני נותן לו עד יום ראשון.
אורי מקלב: נניח ש-24 שעות הוא לא חייב למלאת את זה כמו שאמרת עד שזה מתמלא, ואז הוא יכול גם לקבוע מראש שלוש פעמים 24 שעות.
אורי מקלב: הבעיה היא שהוא לא תמיד תלוי בדעת עצמו.
אורי מקלב: פעם לא הגיעה אותה חברה, הכול מורכב, זה הכול.
צבי שרף: כבוד השר ארדן, כאשר נתת דוגמאות מבנייה חדשה, זה לא דומה לכלום בשיפוצים.
גלעד ארדן: אני מעיד בפני הוועדה שגם שיפצתי וגם בניתי בנייה חדשה, אני מנוסה בכל הנושא.
צבי שרף: אני מעיד בפני הוועדה שאני עושה את זה 30 שנה ברצף עם 14 פועלים עד לפני לא מזמן.
צבי שרף: בשיפוץ בניגוד לבנייה חדשה יש לך פעמיים פסולת.
צבי שרף: פעם אחת של הפירוק וההריסה, ופעם השנייה של תופעות הלוואי של הבנייה.
צבי שרף: פה דובר על מכפלת של פסולת.
צבי שרף: דבר שני, צריכים לקבוע שהאזרח לא ייפגע.
צבי שרף: הרי הקבלן עצמו, קבלן השיפוצים לא מרוויח מהמכולות, זו הוצאה בשבילו, זו לא הכנסה.
צבי שרף: אבל העירייה לעומת זה, אם לא תפנה לו תוך 48 שעות, צריך לאפשר לו על פי חוק להעמיד מכולה מטעמו הוא על מנת שלא הצטרך לשלם את היריעות של הפועלים, כי להחזיק היום 4 פועלים מקצועיים זה 400 שקל ליום לפועל.
צבי שרף: אם אין לו איפה לשים את הפסולת, חייבת להיות חרב על הרשויות בנושא הזה, שבמידה ותוך 48 שעות שדובר עליהם זה סביר בהחלט לא תפונה המכולה, הוא יפוצה ויאושר לו להעביר מטעמו.
צבי שרף: דבר אחרון.
צבי שרף: הגברת דיברה על שיפוץ בהיתר.
צבי שרף: אני רוצה להחריג ולהפריד את הנושא של שיפוץ בהיתר.
צבי שרף: לפני שבועיים יצא פעם ראשונה בארץ דוח לא תלוי על היקף ענף השיפוצים.
צבי שרף: מדובר על 15 מיליארד שקלים.
צבי שרף: אם אותם 15 מיליארד שקלים יחכו לרשויות פה שיוציאו היתרים לשיפוץ, רבותי, עוד 5 שנים לא יתחילו שיפוצים בארץ.
צבי שרף: צריך להפריד, אין קשר בין שיפוץ בהיתר לשיפוץ שלא בהיתר.
צבי שרף: כי הרבה שיפוצי פנים לא דורשים היתר בכלל.
צבי שרף: כשאני בא לעשות שיפוץ היום בכוכב יאיר, וצריך להחליף צמר סלעים בגג, זה נפח אדיר, אני צריך לזה 4 מכולות.
צבי שרף: אני צריך לבקש היתר מהרשות לחכות למכולה בשביל זה, זה לא הגיוני?
צבי שרף: זה פגיעה בציבור.
ברק זהר: הנוסח אכן לא מבחין בין היתר ללא היתר.
אמנון כהן: אין קשר לזה.
ברק זהר: אדוני, לכן אנחנו לא הבחנו בין עבודות שטעונות היתר ללא טעונות היתר משום הטעם הזה, וכן הצורך לשנות את הנוסח.
אמנון כהן: אנחנו בחוק התייחסנו כמו שאתה רוצה.
אמנון כהן: קלענו לדעת הגדולים.