GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רונית תירוש: לכן, אין הרי מניעה שפע נצטרך לחזור ממקום העבודה בזמן החושך או גם ממקום הלימודים, אבל ננסה לקצר את זה כמה שאפשר.
רונית תירוש: אני לא מנסה להיות קטנונית.
רונית תירוש: אני אומרת שאנחנו נהיה קטנונית אם לא נשקול את האופציה הזו עכשיו, שבשביל 6 דקות נוספות בהשכמה אנחנו מרוויחים בוודאות 10 ימים.
רונית תירוש: וגם לפי ההצעה שלך, מר קהת, עדיין יש פה ימים שקרובים ל – 6 באוקטובר ול- 5 באוקטובר.
דב קהת: אבל את מרוויחה את אותן דקות בצד השני, לא יותר.
רונית תירוש: תראה, אנחנו מדברים על שעות האור עכשיו, ואני רוצה להאריך את זה לכיוון הערב.
רונית תירוש: אני לא חושבת שהנוקשות הזו מצדך היא נכונה.
רונית תירוש: אני מבינה שהוועדה שלך היא ועדה שישבה על המדוכה - -
דב קהת: תאמיני לי שאנחנו התחבטנו בדברים האלה - -
רונית תירוש: לא בטוח, לא בטוח.
רונית תירוש: אפילו לא הבאת את הטיעון הזה, את מרווחי הזמן האלה.
דב קהת: תאמיני לי שהבאנו.
דב קהת: אנחנו חיינו עם הטבלה הזו כל הזמן.
רונית תירוש: אז אני נתלית בנימוקים שלכם, ואני נתלית ברציונל שלכם, ולא בכדי שאלתי מה עומד מאחורי ההחלטה.
רונית תירוש: כל מה שאני אומרת – ששווה לנו לשקול בהפרש של 6 דקות השכמה, כלומר, במקום לקום ב- 06:35 זה ייצא ב- 06:41.
רונית תירוש: זה עניין של 6 דקות נוספות ואני מרוויחה 10 ימים נוספים.
רונית תירוש: עכשיו, הזכירו פה חבריי, שאני לא בטוחה שהם המבשלים במטבח בימי שישי - -
רונית תירוש: יום שישי הקצר, אני אומרת בכנות – לא מספיק לי לבשל לפני כניסת השבת.
רונית תירוש: גם להספיק לקנות, גם לערוך את השולחן - -
רונית תירוש: אני הפסקתי לרכוב בימי שישי מהסיבה הזו שאני לא מספיקה – ואני אדם זריז, ובכל זאת - - למה אנחנו חותרים?
רונית תירוש: להקשות על אנשים?
רונית תירוש: או להקל עליהם ולתת להם להגיע לשבת עם נועם שבת וכל מה שקשור למנוחה הנהדרת הזו?
רונית תירוש: אני מגיעה מזיעה והרוסה לשבת.
רונית תירוש: אז מה עשינו?
רונית תירוש: יושב ראש הוועדה הנכבד, אתה פתחת ואמרת, ואני מקווה שלא מהשפה ולחוץ, שאתה פתוח להקשיב לנו.
רונית תירוש: באמת, באנו פה עם טיעונים – כל אחד מהצד שלו.
אמנון כהן: שנה לא עשיתם כלום.
אמנון כהן: כבר תקפו אותי בתקשורת, למה לא העברתי לפחות את מה שיש.
רונית תירוש: הוא התעקש בצדק על סוף אוקטובר-תחילת נובמבר.
אמנון כהן: אבל לא יהיה כלום בסוף, לא זה ולא זה.
רונית תירוש: אני ניסיתי דווקא לגונן ולהביא את הצד האחר, סקטור נוסף שלא מייצגים אותו חברי הכנסת הורוביץ וחנין, ולכן לא הגענו - - ופה בדיוק התפקיד שלך – למצוא את הפשרה.
רונית תירוש: אז בין ה- 1 באוקטובר, ובין ה – 30 באוקטובר, ואני מביאה את זה עם הנימוקים של הוועדה, של השאלה מתי קמים בבוקר לעבוד או להתפלל: תן לי עוד 6 דקות, ואני נותנת לך עוד 10 ימים.
אמנון כהן: תודה לחברת הכנסת תירוש על הדברים שיצאו מתוך הלב.
אמנון כהן: אנחנו קיימנו דיון פתוח, ונתתי לכולם להתבטא.
אמנון כהן: הדיון של היום הוא כדי לשמוע אם הגיעו להבנות לגבי הסמכה שנתתי למציעי החוק מול משרד הפנים.
אמנון כהן: הטיעונים, גםשל רבני צהר, מופיעים גם בדוח של המ.מ.מ, ולכן אני מכיר את הטיעון.
אמנון כהן: למדנו אותו וגם קיבלו חברים – קודם כל, תודה שהגעתם.
אמנון כהן: אני אומר שעל שולחן הוועדה יש הצעת חוק ממשלתית ועל זה אני כרגע הולך.
אמנון כהן: אני לא הולך לשנות.
דב קהת: אני מבקש להגיב בקצרה.
אמנון כהן: אני רק אומר – עשיתם עבודה מצוינת, מר קהת, אבל אני מרגיש שהעבודה לא הושלמה.
אמנון כהן: לכן אני לא רוצה להשאיר באי ודאות את עם ישראל, את מדינת ישראל, כי אנחנו הולכים לבחירות.
אמנון כהן: אני גם לא יודע מי ייבחר.
אמנון כהן: לכן, קודם כל – הדברים שנאמרו כאן הם חשובים.
אמנון כהן: אלה רחשי ליבם של הציבור.
אמנון כהן: , ששולח אותנו לכנסת.
אמנון כהן: לכן אתם צריכים לעשות עבודה מול המחקרים שנעשו – גם משרד האנרגיה, גם משרד הבריאות – אלה שעדיין לא עשיתם עבודה מולם.
אמנון כהן: טוב מאד שפרסמתם קול קורא.
אמנון כהן: מי שאמר, אמר את דברו.
אמנון כהן: עשיתם סקרים, הכל בסדר, אבל לא הושלם.
אמנון כהן: לכן אני מבקש – אנחנו ננסה להביא בשורה לעם ישראל היום על מה שיש, אבל זה לא יסתיים בזה.
אמנון כהן: לכן העברנו השבוע בשלוש קריאות – חוק.
אמנון כהן: כלומר, אם יש קונצנזוס בין חברי הכנסת, גם את החוק הזה אפשר לשנות.
רונית תירוש: תגביל אותו בזמן.
אמנון כהן: אני פשוט רוצה לומר – עשיתם עבודה מצוינת, ואתה יודע מה?
אמנון כהן: מאמצים אותה.
אמנון כהן: אבל יש פה רחשי לב של חברי כנסת.
אמנון כהן: אני אומר – אם אפשר, שבכלל יהיה שעון קיץ לתמיד.
אמנון כהן: תבחן.
אמנון כהן: שעתיים שעון קיץ, שיהיה יותר אור – תבחן.
אמנון כהן: תבדוק את כל ההיבטים, תעשה עבודה יותר מעמיקה.
אמנון כהן: אני גם אפנה למשרד הפנים - -
רונית תירוש: כולל התאבדויות במדינות חשוכות.
רונית תירוש: באמת.
רונית תירוש: אחוז התאבדויות במדינות שהחושך שם הוא - - -
אמנון כהן: ולכן – הכל פתוח.
אמנון כהן: אבל אני רוצה להביא בשורה היום.
אמנון כהן: תם ולא נשלם, ואני באמת אולי הייתי מעביר את זה בדיון הקודם, אז, ואז תוך כדי עושים כיול ועושים עוד איזשהו מהלך.
אמנון כהן: אבל אמרתי – בואו נבשל את זה עד הסוף.
אמנון כהן: אבל נפלו עלינו בחירות.
דב קהת: קודם כל, יש נספח לדוח.
דב קהת: מסרנו אותו למשרד הפנים.
דב קהת: יש שם את כל המחקרים שעליהם הסתמכנו.
אמנון כהן: כולל משרדי ממשלה?
אמנון כהן: פה יש טיעונים של חברי כנסת, בצדק - -
דב קהת: לא, אנחנו לא הזמנו את משרדי הממשלה.
דב קהת: תראה, אנחנו עבדנו בזמן די צפוף, עשינו את המקסימום שאפשר באותו זמן, ולכן הסתמכנו על איסוף מחקרים.
אמנון כהן: משרד הבריאות נתן את העמדה?
דב קהת: לא, לא.
דב קהת: לא לקחנו עמדות פורמליות של משרדי הממשלה.
דב קהת: הסתמכנו על מחקרים שנעשו.
אמנון כהן: אבל אנחנו מדינה דינמית, יש דברים חדשים, אתה יודע.
דב קהת: נכון שיש דברים חדשים, אבל הדברים החדשים הולכים דווקא על תוצאות הפוכות.
דב קהת: אגב, האיחוד האירופי בכלל בודק את ההצדקה לקיומו של שעון קיץ.
אמנון כהן: בסדר, גם את זה תביא, גם את זה.
דב קהת: מה שאני רוצה לומר - החל משנת 76 היתה ועדת מנכ"לים שמינה רבין.
דב קהת: אחר כך היתה ועדת צימרמן, אחר כך – ודעת ברעם, שהשר ברעם היה יושב הראש שלה, ואחר כך דוח מבקר המדינה – כולם, חד משמעית, מסכמים שהם לא מוצאים תועלת באף אחד מהדברים לשעון הקיץ, בכלל.
דב קהת: נוסף לזה, המחקרים מראים – למשל בתאונות הדרכים, עיקר תאונות הדרכים הן בזמן שמחליפים את הזמן, ולא אם זה בשעון קיץ או חורף.
דב קהת: זאת אומרת, בחילופי הזמנים קורות עיקרי התאונות.
דב קהת: אותו הדבר בהתאבדויות.
דב קהת: בעיות שינה – יש הסתגלות של שבועיים עד שלושה, מהבחינה הזו.
אמנון כהן: אני קודם כל פונה לשר הפנים שאנחנו מכבדים את העבודה של ועדת קהת ונצביע עליה היום, אבל אנחנו מבקשים ממנו שיהיה פתוח ויקים ועדה אחרת, נוספת, שתבחן את ההשלכות של שעון הקיץ, לאורכו ולרוחבו, וגם לעומקו, לפי כל הפרמטרים שקיימים, עם בחינה שצריכה להיות אם אפשר להשאיר לתמיד שעון קיץ, בחינה אם אפשר להוסיף שעתיים לשעון הקיץ, איך למקסם עד כמה שאפשר את הזמן, ולהביא לנו גם מול כל משרדי הממשלה את המסקנות.
אמנון כהן: יש דברים דינמיים.
אמנון כהן: אנחנו מודים שעשו עבודה, בוועדות שהיו, שקמו.
אמנון כהן: אבל הדינמיקה היא אחרת.
אמנון כהן: יש פה עניין של התחממות כדור הארץ.
אמנון כהן: לפני 20 שנה לא השתמשנו במזגנים כמו היום – אז יש דברים שהשתנו במשך הזמן, והם צריכים להילקח בחשבון.
אמנון כהן: לכן אנחנו נכבד, אבל זה לא הסתיים בזה.
אמנון כהן: זאת אומרת, גם צריך להקשיב פה לרחשי ליבם של חברי הכנסת.
אמנון כהן: אנחנו נבחרי ציבור, אנחנו נשלחים על ידי הציבור.
אמנון כהן: לכן זה טוב, זה שבשנה הבאה שעון הקיץ במקום ב- 8 לספטמבר זה יהיה 6 באוקטובר, זו כבר בשורה.
אמנון כהן: קודם כל צריך להעביר את זה.
אמנון כהן: ועכשיו, בעזרת השם אם נמקסם את זה עוד יותר?
אמנון כהן: אז רק נשמח.
אמנון כהן: אז נקרא שוב את התיקון, כדי שכולנו נהיה בפוקוס, ואז אני אבקש לכתוב את המכתב, לשלוח אותו לשר.
אמנון כהן: אם השר הנוכחי יספיק – טוב, אם לא – השר הבא, בעזרת השם.
גלעד ארדן: הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון מס' 2), התשע"א 2011- החלפת סעיף 3.
גלעד ארדן: בחוק קביעת הזמן, התשנ"ב 1992- 1, במקום סעיף 3 יבוא: "הקדמת הזמן בישראל 3.
גלעד ארדן: (א) בכל שנה, בתקופה שמיום שישי שלפני יום ראשון האחרון בחודש מרס בשעה 02:00 , עד יום ראשון הראשון שלאחר יום 1 באוקטובר בשעה 02:00 , יוקדם הזמן בישראל בשעה אחת נוספת, כך שיקדים את זמן יקום מתואם בשלוש שעות.
גלעד ארדן: (ב ) על אף הוראות סעיף קטן (א), חל יום ראשון הראשון שלאחר יום 1 באוקטובר במהלך ראש השנה, תוארך התקופה האמרוה בסיעף קטן (א) עד יום שני הראשון שלאחר יום 1 באוקטובר בשעה 02:00".
אמנון כהן: בעד הצעת החוק– רוב
אמנון כהן: חבר הכנסת הורוביץ נגד, והצעת החוק אושרה ברוב קולות.
אמנון כהן: אני מבקש לרשום את חבר הכנסת חנין להסתייגות דיבור וכן את חבר הכנסת הורוביץ וחברת הכנסת תירוש.
אמנון כהן: לכשתיכנס מליאת הכנסת לדיון של פגרה, יש ליידע את מזכירות הכנסת שאישרנו את החוק, ואם יחליטו בנשיאות שאפשר להעלות את החוק, ויש עליו קונצנזוס – נשמח מאד.
אמנון כהן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (איסור הוצאה מישראל של כספי מסתנן – הוראת שעה), הכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.
אמנון כהן: אנחנו למעשה סיימנו את הדיונים בהצעת החוק וגם הצבענו.
אמנון כהן: זה כבר היה מונח להכנה למליאה.
אמנון כהן: דיבר איתי שר המשפטים ואמר שיש לו כמה תיקונים טכניים, וזה גם נושא שהוא רוצה לתקן.
אמנון כהן: הוא שכנע אותי, ורציתי להעביר את החוק טרם יציאתנו לפגרת הבחירות, אבל בגלל הדברים הטכניים הוא אמר שיכולה להיות בעיה מסוימת, ולכן הסכמנו שנקיים את הדיון הזה שהוא רביזיה, ואף אני מצטרף לרביזיה של השר שברובה היא טכנית.
אמנון כהן: יש בה נושא מהותי אחד שיסבירו לנו למה דווקא עכשיו צריך להכניס את זה, למה לא הכנסנו את זה קודם.
אמנון כהן: השר פנה אלינו במכתב ונימק במכתבו את כל ההסתייגויות שהוא ביקש לתקן.
אמנון כהן: קיבלנו את זה ב-2 בדצמבר.
תומר רוזנר: זה מעודכן.
תומר רוזנר: היה נוסח קודם.
אמנון כהן: זה האחרון.
אמנון כהן: אני רוצה לומר יישר כוח לצוות הוועדה שליבנו את הדברים ובאו להבנות ולהסכמות.
אמנון כהן: הבנתי שלא הייתה הסכמה מלכתחילה על הבקשה הראשונית, אלא מיתנתם את זה יותר.
אמנון כהן: תכף יסבירו לנו במה מדובר, ואנחנו כמובן נלמד את זה.
אמנון כהן: אז קודם כול אנחנו מצביעים על כך שאנחנו מסכימים לרביזיה.
תומר רוזנר: רביזיה על הסעיפים כפי שהם התבקשו במכתב.
אמנון כהן: רביזיה על הסעיפים כפי שהתבקשו במכתב האחרון של שר המשפטים מ-2 בדצמבר 2012.
אמנון כהן: בעד רביזיה – רוב
אמנון כהן: ניכנס מיד לסעיפים שאתם רוצים לשנות.
אמנון כהן: מי מטעם משרד המשפטים?
לילך וגנר: אני ממשרד המשפטים.
לילך וגנר: סעיף 1 לבקשה לרביזיה הוא סעיף טכני.
לילך וגנר: בעקבות הערות של הייעוץ המשפטי לוועדה התברר כי הנוסח המוצע בעייתי כי הוא לא מאפשר למסתנן להוציא מיטלטלין לשימוש אישי סביר.
לילך וגנר: זה עניין נוסחי כמעט לחלוטין, בעוד כוונתנו הייתה כן לאפשר מחוץ למסגרת הסכום הקובע למסתנן להוציא מיטלטלין לשימוש אישי סביר שאינם כספים, ולכן הבהרנו את זה בנוסח כפי שהוא.
לילך וגנר: פשוט הוצאנו את זה מהגדרת הרכוש שהייתה באחד הסעיפים הקטנים, וכתבנו: "מסתנן לא יוציא רכוש מישראל, אלא בעת יציאתו מישראל ובהתקיים אחד מהמקרים המפורטים להלן", כשאחד המקרים הוא "רכוש ומיטלטלין לשימוש אישי סביר שאינם כספים".
אמנון כהן: אוקיי, בסדר.
לילך וגנר: התיקון השני הוא תיקון מהותי.
לילך וגנר: אני אבקש מחברתי גבי פיסמן שתציג אותו.
אמנון כהן: תפני אותי לדף שאני אדע איפה להסתכל.
גבריאלה פיסמן: מדובר על סעיף 2, תיקון סעיף 1 להצעה לגבי סעיף 7א(א)(ג)(1) העיקרי.
גבריאלה פיסמן: הנוסח שאושר על-ידי הוועדה קובע: "ניסה מסתנן להוציא רכוש מישראל בלי שניתן לגביו אישור ממונה ביקורת הגבולות, יהיה רשאי שוטר או פקיד המכס לתפוס את הרכוש".
גבריאלה פיסמן: אנחנו חזרנו הביתה עם הנוסח הזה ועשינו חשיבה אצלנו והגענו למסקנה שהסעיף הזה מחטיא את המטרה במובן הזה שהסעיף מנוסח באופן שמתייחס לכוונתו של המסתנן, והחוק צריך לאפשר תפיסה מנהלית בלי שום קשר לכוונות של המסתנן.
גבריאלה פיסמן: סכום הכסף – צריך להיות אפשרי לתפוס אותו בלי שום קשר אם היו כוונות או לא היו כוונות למסתנן אכן להוציא את הכספים מהארץ.
גבריאלה פיסמן: ברגע שמדובר על סכום כסף שהוא מעל הסכום המותר ניתן יהיה לתפוס את הסכום.
אמנון כהן: גם רכוש?
גבריאלה פיסמן: גם רכוש.
גבריאלה פיסמן: אחרי דין ודברים עם הייעוץ המשפטי של הוועדה הסכמנו שיש כאן בכל זאת פרצה ביחס למסתננים שהוחזקו במשמורת, ויכול להיות שלגביהם לא ניתנה אפשרות לקבל היתר עד השלב שבו הם הגיעו לשדה התעופה.
אמנון כהן: הוא בא מהמקום ישר למשטרת הגבולות.
גבריאלה פיסמן: הוא מגיע ישר לנתב"ג בלי לעבור את ההליך של בקשה להיתר.
אמנון כהן: ויש לו משהו בצד, כסף או רכוש.
גבריאלה פיסמן: לכן הוספנו סעיף נוסף שנועד להבטיח שלאותו אדם תינתן האפשרות לקבלת היתר, ובמהלך ההליך של ההוצאה מהארץ יהיה מעבר דרך הממונה על ביקורת הגבולות שייתן אישור שאכן ניתנה אפשרות לקבלת היתר.
אמנון כהן: אבל איך יהיה?
אמנון כהן: אם כמו שהיה קודם, הבנתי שמהמקום של המשמורת לוקחים אותו מייד לשדה התעופה, והוא הולך משם.
אמנון כהן: אם הוא, למשל, גר בדרום תל-אביב לפני שהוא נתפס, שם יש הכסף והרכוש.
אמנון כהן: ברגע שאתם אומרים לו שייקח את הכסף ואת הרכוש הוא יכול לברוח, אז מה עושים?
גבריאלה פיסמן: בשלבים האלה מלווה על-ידי הממונה על - - -
אמנון כהן: לוקחים אותו יחד, מישהו מתלווה אליו.
אמנון כהן: הוא בא הביתה, לוקח את המיטלטלין שלו, את מה שנשאר לו – הרכוש שלו והכסף שלו, ואז הוא עובר.
אמנון כהן: זאת אומרת מישהו מלווה אותו.
גבריאלה פיסמן: היועץ המשפטי של רשות האוכלוסין יכול להסביר בדיוק את הפרוצדורה.
אמנון כהן: איך זה הולך פיזית?
אמנון כהן: אנחנו רוצים ת'כלס.
אמנון כהן: מחר קיבלנו החלטה, עברנו את הפרוצדורה, הוא כרגע במשמורת במקום מסוים, ועכשיו רוצים להוציא אותו.
אמנון כהן: אבל כמו שאמר היועץ המשפטי של הוועדה, יש לו איזשהו רכוש פה, אבל הוא חסך, שם במקום וחבר שלו שומר על זה, והוא רוצה לקחת את זה.
אמנון כהן: מצד אחד אמרנו שאנחנו רוצים שהוא ייקח, אבל אין מצב שאני שחררתי אותו ל-12, ואחרי 12 שעות הוא יופיע בשדה התעופה.
אמנון כהן: אם הוא לא בא – מעגל מחודש.
אמנון כהן: גם מי שמלווה אותו – זה כסף, מישהו צריך ללוות אותו.
אמנון כהן: יש כסף?
דניאל אילון: קודם כול כל מה שקשור לאיסוף החפצים זה דבר שנעשה בשגרה עוד לפני ההגעה למשמורת בפעם הראשונה.
דניאל אילון: הבעיה כאן הייתה לאפשר לו את התהליך שיכול לקחת זמן מסוים כדי להציג את הראיות ואת החומר בפני הממונה שבודק את העניין.
דניאל אילון: לפי חוק הכניסה לישראל, הזמן שעובר בין המשמורת או המעצר הראשוני ועד ההרחקה לחו"ל הוא מינימום 72 שעות, אלא אם כן מי שמוחזק במשמורת מוותר על הזכות.
דניאל אילון: בדרך כלל זה גם לוקח יותר מזה – מסמכי נסיעה, כרטיסים וכו'.
דניאל אילון: כך שבתקופה הזאת בכל מקרה תינתן האפשרות, ככל שהוא ירצה, להציג את הראיות על כך שיש לו כסף עודף.
אמנון כהן: זאת ברכה, אבל איך אתה מונע שהוא לא יברח לנו?
תומר רוזנר: רק להעיר למר סלומון בעניין הזה שחוק הכניסה לישראל לא רלוונטי בעניינינו כי המשמורת כאן לא נעשית לפי חוק הכניסה לישראל.
דניאל אילון: לא בטוח.
דניאל אילון: מסתנן יכול להיות מורחק לפי זה.
דניאל אילון: אבל זה לא משנה, בכל מקרה גם אם מדובר על מישהו ששוהה במשמורת ארוכה יותר - -
אמנון כהן: לא קיבלתי תשובה לגבי 72 שעות שאמרת.
דניאל אילון: האיש בכל מקרה נמצא בליווי צמוד של הרשויות.
דניאל אילון: אז בכל מקרה יש עניין של איסוף חפצים.
דניאל אילון: בדרך כלל מדובר בדברים פשוטים וקטנים.
דניאל אילון: זה בכל מקרה נעשה, כך שהרכוש שלו נמצא אתו.
דניאל אילון: מרגע שהוא נמצא במתקן תינתן לו האפשרות לפנות לאותו ממונה ולהגיש את הבקשה להוציא כסף.
תומר רוזנר: אני חושב שהתיקון הזה הוא מאוד בעייתי.
תומר רוזנר: התיקון המוצע מחמיר עוד יותר את הצעת החוק כפי שכבר הזכרנו בדיונים קודמים, ולא נחזור עליהן כאן.
תומר רוזנר: כפי שאמרה עורכת הדין גבי פיסמן ממשרד המשפטים, בקשת הממשלה במקרה הזה היא לאפשר תפיסה שאין עמה שום חשד לעבירה כלשהי, כי אדם לא התכוון בכלל להבריח רכוש - -
אמנון כהן: לא, אני הבנתי ככה: אם אני חסכתי במצטבר, ועכשיו יש לי 80 אלף שקל שאני רוצה להוציא אותם, ומותר לי 50 אלף שקל – זה מה שהבנתי.
אמנון כהן: אם יש לו עודף.
אמנון כהן: אתה לקחת עודף שהיית צריך להגיד מאיפה הוא.
אמנון כהן: יכול להיות שבאותו לילה בתחום 72 השעות הוא ידע שגרה שם קשישה, נתן לה בראש ולקח לה את כל הכסף.
אמנון כהן: הוא הגיע ל-50 אלף, וכולם יודעים, ופתאום יש לו 80 אלף שעליהם הוא לא הצהיר כי בלילה הוא עשה עבודה טובה.
תומר רוזנר: אני חייב לומר שהפתרון שמציע כאן משרד המשפטים מרכך מאוד את הבעיה, אבל הבעיה עדיין קיימת.
תומר רוזנר: הבעיה היא במצב שבו אדם מגיע לשדה התעופה בכוונה לצאת מישראל, והוא באמת לא ידע שהזכות שלו להוציא כסף מוגבלת.
אמנון כהן: איך הוא לא ידע?
תומר רוזנר: בוא נאמר שרוב האנשים לא כל כך עוקבים אחרי דברי הכנסת ואחרי החקיקה.
אמנון כהן: גם כאזרח מוגדר לי כמה אני יכול להוציא וכמה אני יכול להכניס – או אומרים שאין לי מגבלה.
אמנון כהן: להכניס 90-80 אלף, פעם תפסו מי שהביא מעבר אפילו שהיה חבר כנסת.
אמנון כהן: אמרו לו, מה זה משנה, אתה צריך לדעת שאתה יכול להכניס סכום מסוים, ואם לו אתה צריך להצהיר על זה.
אמנון כהן: אין בעיה, אתה יכול להכניס.
אמנון כהן: תכריז על מיליון אבל תגיד שאתה מעביר עכשיו מיליון שקל.
תומר רוזנר: הבעיה היא שלהבדיל מהמצב שבכניסה ומהיציאה לישראל יש מסלולים ברורים אפילו ברמה הפיזית – מסלול אדום ומסלול ירוק במכס, ואתה יודע שאם אתה עובר כאן - -
גבריאלה פיסמן: זה בדיוק אותו דבר.
דניאל אילון: - - - כמה מותר להם להוציא.
אמנון כהן: כשהוא נתפס הוא אומר "לא ידעתי".
תומר רוזנר: אז לא מחרימים לו את הרכוש.
אמנון כהן: אני רוצה להקל.
אמנון כהן: אני גם לא רוצה שהמדינה תעשוק מישהו חס וחלילה.
אמנון כהן: מצד שני אני לא רוצה שבן אדם ייקח משהו שלא מגיע לו או לא שייך לו.
אמנון כהן: הרשות אומרת לו, אדוני, אתה כך וכך חודשים היית כאן, ואתה יכול להוציא מפה 50 אלף שקל.
אמנון כהן: אבל לו יש 80 אלף שקל.
תומר רוזנר: הבעיה היא לא זאת.
תומר רוזנר: הבעיה היא שכאן רוצים לא רק למנוע ממנו להוציא – הדוגמה שהיושב ראש נתן היא שמותר לו להוציא 50 אלף שקלים, ויש לו 80 אלף שקלים.
תומר רוזנר: השאלה היא כזאת – במצב הזה אנחנו אומרים שהוא יוציא את 50 אלף השקלים שלו, ומה נעשה עם 30 אלף השקלים האחרים?
תומר רוזנר: הצעת הממשלה היא שייקחו לו את זה.
אמנון כהן: שיוכיח מאיפה יש לו.
תומר רוזנר: או שיוכיח או שהוא ישאיר את זה בארץ – ישים את זה בבנק או אצל חבר.
תומר רוזנר: שיעשה מה שהוא רוצה, אבל אסור לו להוציא את זה מפה.
אמנון כהן: אבל הם רוצים לקחת את זה.
תומר רוזנר: אבל הם רוצים לקחת את זה, וזאת הבעיה.
לילך וגנר: זה כבר היה, זה הופיע, זה לא קשור לרביזיה.
גבריאלה פיסמן: זאת התכלית של הצעת החוק, למעשה.
אמנון כהן: לא בתיקון הזה.
תומר רוזנר: ודאי שבתיקון הזה.
אמנון כהן: חבר הכנסת מקלב, יש לך מחר פריימריס סופיים עד 22:00 בלילה.
אורי מקלב: לי כבר היה אתמול.
אמנון כהן: היה אתמול?
אורי מקלב: אותו דבר.
אמנון כהן: שלישי?
אורי מקלב: רביעי.
אמנון כהן: מכובד.
אמנון כהן: סגן שר או שר?
אמנון כהן: הרב מקלב הגיע, הוא אומר שהפריימריס אצלם הסתיים.
אמנון כהן: אנחנו מברכים את חבר הכנסת מקלב שהתברג למקום הרביעי ברשימה.
אמנון כהן: יהיו לכם שמונה מנדטים?
אורי מקלב: בעזרת השם.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאתם תמיד מקבלים כפול מאתנו.
אורי מקלב: אין לך בעיה שנקבל שמונה מנדטים.
תומר רוזנר: ובכן, זהו לב לבה של הבקשה לדיון מחדש במקרה הספציפי הזה.
אמנון כהן: לא הבנתי מה ההחמרה.
אמנון כהן: אתה אומר שמה שתפסתי מעבר לסכום שמותר לו - -
תומר רוזנר: תופסים אותו באופן אוטומטי.
אמנון כהן: - - השאלה היא האם המדינה תיקח או שתהיה לו הזכות להגיד, שיש לו חבר - -
תומר רוזנר: באיזה תנאים המדינה - -
דניאל אילון: זאת החמרה שנמצאת ברביזיה?
דניאל אילון: איפה היא נמצאת ברביזיה, לא במה שכבר עבר.
תומר רוזנר: מבחינה פורמלית בואו נשים את הדברים על השולחן: כשנעשית רביזיה דנים בדיון מחדש - -
דניאל אילון: עכשיו התחלנו דיון מחדש.
אמנון כהן: אני לא רוצה ללכת לשם.
תומר רוזנר: אני רק אסביר, זאת בדיוק הנקודה הזאת.
תומר רוזנר: השאלה היא באלו תנאים תופסים או מחרימים את הרכוש של האדם.
תומר רוזנר: הנקודה היא שהנוסח שעבר בוועדה הוא שברור שהאדם ניסה להבריח את הרכוש בניגוד לחוק.
תומר רוזנר: גם אם הוא לא ידע את החוק צריך להראות שהוא ניסה להבריח את הרכוש.
תומר רוזנר: ההצעה החדשה אומרת שלא צריך להוכיח שהוא התכוון בכלל להבריח את הרכוש; מספיק להוכיח שיש לו הרכוש הזה.
תומר רוזנר: זאת אומרת גם אם האדם בטעות לא התכוון בכלל לקחת את הרכוש אתו, אלא התכוון לשים אותו בבנק או לקחת לחבר או לעשות דבר אחר – יכול היה לעשות זאת.
תומר רוזנר: לעומת זאת לפי ההצעה כרגע, אם היא תעבור, לא יהיה צורך להראות - -
אמנון כהן: אבל בלילה הוא עשה את העבודה, והוא לא רוצה להגיד את זה עכשיו לאף אחד.
אמנון כהן: הוא אומר כמו כל אחד שרוצה להבריח – אם הצלחתי, העברתי, לא הצלחתי – תפסו.
אמנון כהן: זה סיכון-סיכוי.
אמנון כהן: אם לא תפס אותו הפקיד בגבול – הלך, והקשישה נשארה בלי כלום.
אמנון כהן: אבל אם תפסתי אותו אני בהחלט מעוניין שהמדינה תיקח.
אמנון כהן: למה אני צריך להעביר את זה לחבר שלו כשזה בכלל לא רכוש שלו, אלא של הקשישה ההיא?
תומר רוזנר: השאלה היא לא אם יהיה אסור להוציא את זה מהארץ או לא, אלא אם אפשר להחרים לו.
אמנון כהן: לקחת לו.
אמנון כהן: גם בשביל להרתיע; שיידע שבלילה הוא לא עושה תרגילים.
אמנון כהן: יש לו 50 אלף שיישאר עם 50 אלף, שלא בלילה האחרון ייזכר שבמקום הזה היו אנשים והוא יכול לעשות שם "מכה", ובבוקר הוא יכול להבריח את זה.
אמנון כהן: מה הוא מפסיד?
אמנון כהן: עבר – עבר, לא עבר – לא עבר.
אמנון כהן: אם הוא יודע שזה של קשישה הוא יגיד שזה היה אצל חבר שלו, וייתנו את זה לחבר שלו, ובפעם הבאה חבר שלו יעביר לו את זה.
אמנון כהן: אני לא רוצה שיהיו דברים כאלה, אני רוצה למנוע את הדברים האלה.
אמנון כהן: יש לנו הרבה נזקקים בארץ, שיילך לוועדת עזבונות, בסדר?
אמנון כהן: לאן הרכוש ילך?
אמנון כהן: לא למשרד המשפטים.
גבריאלה פיסמן: שום דבר לא מגיע למשרד המשפטים.
אמנון כהן: למי זה יחולק בסוף?
קריאה: שר האוצר יקבע תקנות.
גבריאלה פיסמן: התפיסה מתבצעת על הסף, בשנייה האחרונה לפני היציאה מהארץ על-ידי גורמים - -
אמנון כהן: אם הוא עשה בלילה את הדבר הזה של 72 השעות?
אמנון כהן: אתה מכניס לו עכשיו אופציה שהוא יכול לעשות בלילה כל מיני דברים.
תומר רוזנר: ב-72 השעות האלה הוא במשמורת.
תומר רוזנר: הוא נמצא בבית סוהר, לצורך העניין.
אמנון כהן: אבל אם אני שולח אותו הביתה, נגיד?
תומר רוזנר: לא שולחים אותו הביתה.
אמנון כהן: שולחים אותו כדי להביא את המיטלטלין שלו – חלק אתו וחלק בבית שלו.
תומר רוזנר: לא, זה ברגע שתופסים אותו.
תומר רוזנר: כפי שאמר עורך הדין סלומון, כשהפקח של רשות ההגירה תופס אותו הוא נותן לו הזדמנות לקחת את כספו ואת צרורותיו, ומשם לוקחים אותו למשמורת.
תומר רוזנר: זהו, משם הוא כבר לא משתחרר.
אמנון כהן: אבל יש לו עוד משהו בבית.
תומר רוזנר: לא, אין, לא משחררים אותו שוב.
דניאל אילון: זה לא המקרה הסטנדרטי.
דניאל אילון: אתה חוזר למקרה הסטנדרטי של אדם שמגיע מביתו לשדה התעופה – זה המקרה שאתה עוררת עכשיו שוב.
דניאל אילון: אנחנו חוזרים אחורה, כמו שאמרת.
דניאל אילון: הוא לא מדבר על המשמורת עכשיו, הוא מציף את הבעיה של אותו אדם שהגיע מביתו עם סכום כסף שעובר את הסכום המותר, אבל הוא לא ידע על החוק, ולכן לא התכוון.
אמנון כהן: איפה תפרסמו לאותם אנשים?
אמנון כהן: כמו שאנחנו דורשים מביטוח לאומי לפרסם את הזכויות של הקשישים, ועכשיו יש כל מיני זכויות של התמ"ת שאסור לטעות וצריך לעשות את העבודה – זה יפה מאוד – ליידע את המעסיקים לגבי עובדים.
אמנון כהן: איך פה?
אמנון כהן: יש כרזות בשפה שלהם?
אמנון כהן: אולי לתת לארגונים שעובדים מולם את החומר הזה.
אמנון כהן: לפרסם.
אמנון כהן: שלא יהיה מצב שחס וחלילה לא ניקח כסף שמגיע לו.
אמנון כהן: יכול להיות שהוא עבד על זה אז הוא צריך להביא מסמכים שהוא עבד, הוכיח – הכול בסדר.
אמנון כהן: אבל לא יהיה מצב של אי ידיעה, ומהאי ידיעה שלו אנחנו מחרימים לו משהו.
אמנון כהן: לזה אני לא רוצה להגיע.
קריאה: זה מה שמבקשים.
אמנון כהן: אם תגיד לי שאתם לוקחים תקציב מסוים והולכים לפרסם בכל דרך אפשרית – כי להם יש כלי התקשורת שלהם – או במעוזים שלהם או דרך עמותות – כדי שציבורית אני אגיד שמה שלא מגיע אני לא רוצה.
אמנון כהן: אבל אם הוא הביא משהו לא שלו זכותי כמדינה לקחת.
לילך וגנר: יש סעיף שאומר שהחוק ייכנס לתוקף רק ארבעה חודשים מיום פרסומו, בין היתר בהתארגנות שקשורה לעניינים האלה.
אמנון כהן: מה עושים בארבעת החודשים האלה?
אמנון כהן: איך אנחנו מיידעים את אותו ציבור שאנחנו רוצים שיעזוב מפה בכיף; שילך, ייקח מה שיש לו וילך.
אמנון כהן: אני לא רוצה לעכב אותו.
דניאל אילון: אנחנו ניידע את אותם עשרות אלפי מסתננים שמגיעים מדי שלושה חודשים להאריך את הרישיונות שלהם.
אמנון כהן: יש דף מלווה – זכויותיך הן כך, ואם אתה עוזב – א', ב', ג', ד', ה', ו'.
דניאל אילון: אנחנו נכין דף מיוחד לגבי הנושא הזה.
דניאל אילון: הם יקבלו מידע.
אמנון כהן: אנחנו רוצים לקבל את הדף הזה לוועדה, לא משנה מי יהיה יושב ראש הוועדה.
אמנון כהן: תרשמי לך, מנהלת הוועדה, שאת דף ההסבר הזה ימסרו לאותו אדם שצריך לעזוב את המדינה כדי שלא יהיה מצב שאנחנו עשקנו מישהו, אלא מגיע לו שיידע להיערך, להביא את האישורים.
אמנון כהן: לא הביא אישורים – זכותך לקחת, אבל קודם כול תיידע אותו.
אמנון כהן: ברמת יידוע, בסדר?
גבריאלה פיסמן: אדוני היושב ראש, ראשית ההערה בהחלט מקובלת.
אמנון כהן: אבל אני רוצה שתכתבו את זה באיזשהו סעיף כי אני רוצה לדעת שתוציאו דף הסבר.
גבריאלה פיסמן: להכניס?
אמנון כהן: כן, אני חייב לדעת שכתוב.
אביטל שטרנברג: אם זה נאמר לפרוטוקול - - -
אמנון כהן: מה אתה מפחד פתאום?
אמנון כהן: רק תיקח, רק תיקח.
אמנון כהן: לתת – שום דבר.
גלעד סממה: אני ממש לא מפחד, ואני אפילו מברך.
גלעד סממה: אבל אני לא חושב שזה משהו שבדרך כלל כותבים בחקיקה.
גלעד סממה: יש כאן אמירה של משרדי הממשלה לפרוטוקול.
גלעד סממה: אני חושב שהאמירה הזאת היא מספיק חזקה כדי שהכנסת תירגע ותדע שאנחנו אכן נעשה את זה.
אמנון כהן: אז זאת גם הוראת שעה, בסדר.
אמנון כהן: מנהלת הוועדה, אני מבקש לעקוב במשך ארבעת החודשים של ההתארגנות טרם ייצא החוק, ואנחנו רוצים לקבל דף הסבר.
אמנון כהן: בכל מקרה תיידעי אותי, לא משנה באיזו ועדה אהיה, גם אם אהיה שר, בעזרת השם, שאני אעקוב אחרי זה כי זה ערכי וחשוב.
אמנון כהן: מה ששייך לבן אדם הוא שלו, ומה שלא – לא שלו, אלא של המדינה, ואז בכיף ניקח, אבל קודם כול הוא יידע שהוא צריך להיערך ולהכין את עצמו עם כל המסמכים שיש, עם המעסיקים שיגידו שהוא עבד אצלם, וניתן.
אמנון כהן: המשך, בבקשה.
גבריאלה פיסמן: אדוני היושב ראש - -
אמנון כהן: אל תכבידי עליי.
גבריאלה פיסמן: לא, רק להבהיר לגבי סמכות התפיסה: מאחר שהיא מבוצעת בידי גורמים שהם פקידי מכס אין לנו שום כוונה, וזה לא נכון לתת להם שיקול דעת בנקודה הזאת.
גבריאלה פיסמן: הם לא יכולים לבדוק, הם לא נמצאים בהליך של חקירה.
גבריאלה פיסמן: אנחנו לא מתכוונים - - -
אמנון כהן: אבל אם הוא אומר שיש לו במקום 50, 80 אלף שקל, אבל יש לו נימוקים שהוא עבד בעבודה נוספת - -
גבריאלה פיסמן: אז צריך לבדוק האם ניתן או לא ניתן היתר.
גלעד סממה: אם ניתן לו אישור או לא ניתן לו אישור.
אמנון כהן: אבל את דף ההסבר צריך לקבל מבעוד מועד, לא באותו יום.
אמנון כהן: עוד תיקון.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אני מבקש לעצור כאן.
אורי מקלב: ברוך השם.
אורי מקלב: עד החוק זה בסדר, אחרי החוק – בוא נראה.
אמנון כהן: החוק עבר, זה הסתדר.
אורי מקלב: כן, הרביזיה.
אורי מקלב: אתה יודע שגם אז דיברתי, ואני לא בטוח אם גם בחוק המקורי לא הלכנו רחוק מדי.
אורי מקלב: הדברים נאמרו, ואני לא אחזור - -
אמנון כהן: אתה רוצה שיישארו פה?
אורי מקלב: אני לא רוצה שהם יישארו פה, אני רוצה לתת להם את האפשרות ללכת.