GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן שי: נכון, אנחנו מסכימים עם זה אבל אנחנו צריכים גם כן להבין שגם מחוץ לבית הספר, יכול להיות בשעות הלימודים, תלמידים שאמורים להיות בתוך בית הספר – בית הספר הוא לא כלא, יכול להיות שהתלמיד הזה טיפס על הגדר בחוץ ועכשיו הוא מגיע לשער או מנסה לטפס חזרה והוא תלמיד בית הספר.
אילן שי: אי אפשר להתייחס למי שנמצא בחוץ בהכרח שהוא לא תלמיד בית ספר, באותה מידה יכול להיות שמישהו פרץ לתוך - - -
יצחק קדמן: אז תקרא למחנך שלו והוא יבדוק אתו למה הוא פרץ.
יצחק קדמן: המאבטח ישאל אותו למה הוא הבריז מהשיעור?
מירי פרנקל-שור: אז מה אתה רוצה שהמאבטח יעשה?
אילן שי: לכן ההנחה הזו שזה פנים וחוץ, התפיסה הזאת של פנים וחוץ - - -
מירי פרנקל-שור: לא, זה לא פנים פיזית.
אילן שי: נכון, ולכן איך אפשר - - -
מירי פרנקל-שור: אנחנו מדברים על האם למאבטח יש דין ודברים עם תלמידי המוסד החינוכי?
אריה מור: מבחינה חינוכית לא.
מירי פרנקל-שור: לא מבחינה חינוכית, האם הוא יכול להפעיל סמכות - - -
יצחק קדמן: רב עם מישהו בכדורגל בהפסקה, בשביל זה מורה אחראי בהפסקה.
אריה מור: הסמכות שלו היא לקרוא לעובדי ההוראה אבל נתונה לו הסמכות, כמו שנתונה לכל אדם במקרה שיש פה את אותה תופעה - - -
יצחק קדמן: לזה לא צריך חוק.
אריה מור: קדמן, אני מבקש.
אריה מור: אדוני היושב-ראש, אי אפשר להשחיל משפט כאשר צועקים פה ואמרו פה הסנגוריה ומר קדמן.
אריה מור: סליחה, זה לא – בצורה מכובדת תגיד את עמדתך, אני מקבל.
ישי שרון: הייתי בשקט עד עכשיו.
יצחק קדמן: סליחה, סליחה.
אריה מור: אנחנו רואים עין בעין.
אריה מור: אני מניח שכל היושבים כאן דורשים את שלומם של תלמידי מערכת החינוך.
אריה מור: אני רוצה שהבן שלי יגיע בשלום הביתה, זה לא משנה אם זה מהטיול השנתי או אם הוא מגיע לבית הספר וכרגע מישהו יקפוץ מעל הגדר, גם אם הוא נער עבריין לצורך העניין, וזה מה שקורה בחלק מהמקומות ואני יכול להגיד על עשרות מקרים ברמלה ובלוד ובכל מיני מקומות שנכנסים לתוך שטח בית הספר.
אריה מור: עכשיו צריכים ללמד את המאבטח, צריכים להכשיר אותו לעשות את ההבחנה בין אותו תלמיד או לא תלמיד, אבל גם אם הוא לא מצליח לזהות שזה לא תלמיד של בית הספר הוא נדרש לשאול את השאלה, לא צריך עכשיו להפעיל כוח פיזי.
אריה מור: אבל אם יש מעשה של אלימות, בכל מקרה הוא יכול להתערב כשיש אלימות קשה בין אנשים.
מירי פרנקל-שור: לזה לא צריך את החוק.
אריה מור: זו הסמכות שנתונה בחוק ולכן אנחנו רוצים שזה יהיה בתוך התוספת, מתוך אותה הבחנה של טיפול מידי ומניעתי, למה?
אריה מור: כי המשטרה לא מגיעה בזמן, אני מתנצל בפני חברי - - -
אמנון כהן: יש לה עיסוקים רבים.
אריה מור: נכון, ובצדק אגב, ובצדק.
אריה מור: יש להם עיסוקים רבים.
אריה מור: קחו את היישובים המרוחקים, בכלל, עד שמג"ב יגיע ועד שהמשטרה תגיע זה לפעמים גם שעה, אז מי יעכב?
אריה מור: מי ידאג שהבן-אדם הזה ימתין, אותו אלים שבה לתוך שטח המוסד החינוכי?
אמנון כהן: הבנתם את הסוגיה?
מירי פרנקל-שור: משרד החינוך מסכים עם עמדתו של ד"ר קדמן וזה מה שצריך לבוא לידי ביטוי בנוסח החוק.
אמנון כהן: יואל, אתה לא מסכים לכך?
יואל הדר: עוד לא הגיע זמן ההצבעות?
אמנון כהן: לא, הצבענו, הצבענו נגד.
יואל הדר: אני רוצה רק להבהיר שאנחנו כמובן לא נגד הוספת משרד החינוך לתוספת, זוהי הצעת החוק ממשלתית שוודאי משרד החינוך בפנים, שלא ישתמע אחרת.
יואל הדר: אנחנו מבינים את הבעיות שלכם פה, אנחנו חושבים שצריך לפתור את הבעיה שמדובר פה לגבי הנושא של קטינים ועובדי הוראה.
אמנון כהן: יואל, אולי במקום להסמיך ולהסמיך גם פקחים עירוניים וגם פה תשים יותר שוטרים, וזהו, נגמר הסיפור.
אמנון כהן: אל תסמיך, אל תיתן תפקידים של שוטרים לכל מיני גורמים.
יואל הדר: כשאדוני מדבר בשיחות עם משרד האוצר לגבי תוספת של תקציב עבור שוטרים של משטרת ישראל אז אפשר להעלות גם את הנושא בהצעה אחת.
אמנון כהן: אם הצלחתי להוציא מיליארד שקל לכבאות גם לשוטרים אני אוציא.
יואל הדר: זה מה שאני אומר, אתה הוצאת מיליארד לכבאות אז צריך - - -
יצחק קדמן: אולי נסמיך את הכבאים?
יואל הדר: יש להם בעיה של מקורות.
יואל הדר: אדוני, אני חושב שבמקרה הזה אפשר להחריג את הסמכויות, לפי מה שנאמר פה אם אני מבין נכון, לגבי עובדי הוראה של אותו מוסד שזה לא יחול עליהם וגם לגבי הנושא של קטינים.
יואל הדר: פשוט זה לא יחול על הנושא של שהמאבטחים.
יצחק קדמן: זה מה שהצענו, משרד החינוך הסכים.
אריה מור: הם לא שייכים לאותו מוסד - - -
אמנון כהן: אבל, יואל, אם הייתם יושבים אתם בנובמבר יחד וההערות היו על השולחן והייתם מביאים הצעה מסודרת, מנוסחת טוב, זה היה קורה היום והייתי מצביע, אתה מבין?
אמנון כהן: זה עבודת מטה שלא עושים באופן מאורגן ואני אדבר עם שר החינוך כי הוא רוצה שאני אעביר.
יואל הדר: זה לא נכון, מה שהם יגידו אנחנו בוחנים.
אמנון כהן: זה לא בסדר, זה לא בסדר בכלל, מבזבזים את זמנה של הוועדה.
אמנון כהן: את כל זה יכולתם לשבת בחדר ולגמור את כל הדברים האלה ולהביא הצעת חוק מסודרת.
אמנון כהן: אתם מביאים לי שעה לפני הדיון את הנוסח.
אמנון כהן: משרד המשפטים, תסבירי בבקשה את התוספת השנייה.
גבריאלה פיסמן: מה שרציתי להסביר קודם כל מבחינת הרציונל, ההפניה לתוספת השנייה לחוק העונשין נובעת מהתפיסה שלנו שאנחנו מדברים על מקומות מועדים לאלימות וכשמדובר בעצם על התוספת שמגדירה את המקומות שביחס אליהם נקבעה החזקה בסעיף של החזקת סכין.
גבריאלה פיסמן: אנחנו חשבנו שיש איזשהו מקום לממשק בין שני הסעיפים האלה אבל בהחלט אנחנו מקבלים את העמדה של הוועדה, שככל שאפשרי לצמצם את התוספת ולייחד אותה רק לחוק הזה, בהחלט אפשר לעשות זאת.
גבריאלה פיסמן: אני חושבת שהצעת הייעוץ המשפטי שמדברת על – אני כרגע לא אתייחס למוסדות חינוך אבל על הורדת הסעיף של בתי אוכל והורדת הסעיף של מקום שבו נערכים מופעי תיאטרון, קולנוע, מוסיקה, מחול וכיוצא באלה, היא בהחלט מקובלת עלינו.
מירי פרנקל-שור: וגם תיקוף עקיף לסדרנים בתחרויות ספורט.
גבריאלה פיסמן: לגבי תחרויות ספורט המצב הוא קצת שונה כיוון שכבר היום נתונות להם סמכויות מאוד מאוד רחבות בחוק לאיסור אלימות בספורט ולכן לזה צריך רק למצוא את האכסניה החוקית הנכונה.
קלוד גוגנהיים: אדוני היושב-ראש, אני רוצה רגע להתייחס למחיקות כיוון שראיתי את הנוסח רק עכשיו.
קלוד גוגנהיים: הן מקובלות עלי ככלל, אבל מצד שני צריך להוסיף מקומות כמו אזורי בילוי או מקומות לעריכת בילויים, אירועים או אירועים המונים, פארקים, אלה מקומות שלעיתים - - -
מירי פרנקל-שור: לא, קלוד, יש הבדל.
קלוד גוגנהיים: ניקח למשל את פארק ירקון, כשלא מתקיים שם אירוע אז בוודאי שאין צורך אבל לפעמים מתקיים שם אירוע שבדיוק צריך בשביל זה את המאבטחים.
קלוד גוגנהיים: אני אומר שהסמכויות האלה צריכות להיות נתונות למאבטחים במקומות שיש בהם פוטנציאל לאלימות, אוקיי?
קלוד גוגנהיים: זה מה שאני מבקש.
קלוד גוגנהיים: אני מבין שלא הולכים להצביע היום - - -
קלוד גוגנהיים: עוד יותר טוב, אז אני מבקש שתהיה גישה במובן הזה שתאפשר גם הוספת מקומות עכשיו, בתיאום הניסוח בינינו, לדוגמה, מקומות לבילוי ולא רק פאבים, זו הגדרה מצמצמת מדי, וגם נניח פארקים.
קלוד גוגנהיים: דבר נוסף הוא מקום של מתן שירותי רווחה, זה מופיע בסעיף הראשון, אנחנו שומעים כל הזמן את הדרישה הזאת מצד - - -
אמנון כהן: לא כתוב לי רווחה.
קלוד גוגנהיים: אני מבקש את הדבר הזה.
אמנון כהן: לא, לא מבקשים פה, פה צריך להביא לפני כן נימוקים, דברים.
קלוד גוגנהיים: הנימוק הוא ברור, כיוון שקודם - - -
אמנון כהן: לא ברור, לא ברור כלום, לא מכניסים פה משהו שלא היה.
אמנון כהן: אני יכול להכניס משהו שלא היה, אתה, כממשלה, לא, אלא אם כן תתייעץ, תגיד, תבוא.
אמנון כהן: כן, אני רוצה לדבר על התוספת הראשונה, בית חולים, מרפאה.
אמנון כהן: שרונה, בבקשה.
שרונה עבר-הדני: רציתי גם להתייחס לחלק מהאמירות - -
אמנון כהן: בבקשה, את יכולה להתייחס על הכול, גם זה, גם זה וגם זה, זכות דיבור קיבלת.
שרונה עבר-הדני: - - גם של הסנגוריה, גם של חבר הכנסת חנין, שכמו שציינת בצדק, קורא פרוטוקולים גם אם הוא לא נוכח בדיון.
שרונה עבר-הדני: הבית הזה הכיר מזמן בצורך להגביר את הביטחון במוסדות הבריאות, ב-2011 העביר את חוק למניעת אלימות במוסדות רפואיים.
שרונה עבר-הדני: במקור, או באחד מהגלגולים של הצעת החוק למניעת אלימות, נכלל סעיף שפחות או יותר היה מקביל לסעיף שמופיע כאן, שמתכוון לתת את הסמכויות האלה למאבטחים לאחר ששכנענו שאלה סמכויות מאוד מאוד נדרשות, שהן בעיקר סמכויות, כמו ברפואה, מניעתיות.
שרונה עבר-הדני: האפשרות להכיל אירוע לפני שהוא מדרדר לחלוטין, להרחיק בן-אדם מהמקום.
שרונה עבר-הדני: אפרופו סנגוריה, השאיפה שלנו היא שלא יהיה תיק במשטרה אלא שהאירוע יגמר, שהאיש יעזוב את המקום, שלא נראה אותו ולא שנקרא לשוטר ויפתח תיק פלילי.
ישי שרון: אז תוותרו על סמכות העיכוב.
שרונה עבר-הדני: כרגע אלה הסמכויות שנותנים לנו.
שרונה עבר-הדני: המטרה העיקרית של הסמכויות האלה היא בסופו של דבר להכיל את האירועים, לעצור אותם לפני שהם מדרדרים לאירועים יותר רחבים ויותר קשים.
שרונה עבר-הדני: למנוע את המצב שבו כבר בן-אדם משתולל, נצטרך עם 5 מאבטחים לשבת עליו ולעכב אותו עד שהמשטרה תגיע, כאשר היה אפשר למנוע את כל התיאור הזה על ידי הוצאת האדם מהמקום והעברת הוויכוח מעבר לגדר בית החולים.
שרונה עבר-הדני: בזמנו, בדיונים בחוק האלימות, אמרו לנו: הוגשה הצעת החוק הממשלתית אז לא נכון שזה יהיה במסגרת החוק למניעת אלימות, זה יעבור במסגרת החקיקה כאן.
שרונה עבר-הדני: לצערי, החקיקה כאן מתעכבת בהקשר שפחות במחלוקת.
שרונה עבר-הדני: אני לא אגיד שאין מחלוקת כי אני שומעת את מה שהסנגוריה אומרת, אני שומעת את מה שחבר הכנסת חנין אומר בעניין העברת סמכויות, אבל לפחות בהקשר של בתי החולים ומוסדות הבריאות נראה שיש פחות מחלוקת.
שרונה עבר-הדני: וכאמור, אני באמת מבקשת להדגיש אם יש צורך, יש לי כאן אחד ממנהלי הביטחון של מחוז צפון במשרד הבריאות, יכול לתת לכם דוגמאות מחיי היומיום - - -
אמנון כהן: מכירים את הדוגמאות.
שרונה עבר-הדני: כי הביאו כאן דוגמאות שליליות על מקרים של אנשים שפעלו, תסלחו לי, בטיפשות.
שרונה עבר-הדני: אם מאבטח עם או בלי סמכויות העלה ילד עם הילקוט שלו זה, תסלח לי, מאבטח שהוא מטומטם, עם או בלי סמכויות.
שרונה עבר-הדני: לכן אנחנו מאוד מאוד מבקשים לקדם את החקיקה בכללותה אבל בוודאי - - -
אמנון כהן: יש בעיות אבל בחקיקה, את רואה שיש בעיות.
שרונה עבר-הדני: אז אני מנסה לשכנע ואם הוועדה רוצה פירוט רב יותר שלפחות בקונטקסט הצר של בתי החולים ומערכת הבריאות מדובר בעניין מידתי נדרש שיכול להפחית אלימות ולא להגביר אלימות.
אמנון כהן: את משכנעת את המשוכנעים.
אמנון כהן: טוב, אתם תקשיבו, משרדי הממשלה והארגונים, אנחנו מגיעים פה לסיום והיועצת המשפטית תקרא את הדברים.
אמנון כהן: אנחנו נסמיך אותה אחר כך להמשיך לנסח את זה אבל בגדול, במאקרו, צריכים להסכים, אם כן אז אנחנו מתקדמים עם זה.
אמנון כהן: בבקשה, לגבי סעיפים, לגבי הסמכות, כל מה שאמרת, בבקשה.
מירי פרנקל-שור: אני רוצה לסכם את העקרונות שהתקבלו; יש הסכמה לגבי הצעה שלנו להגדרת האלימות כפי שאנחנו הצגנו, גם לגבי השמטת המילים "הסתברות גבוהה" כהצעה שלנו.
מירי פרנקל-שור: לגבי מוסד חינוכי, אנחנו נתאם אותו עם משרד החינוך כפי שהציע ד"ר קדמן.
מירי פרנקל-שור: להטמיע בחוק את סעיף 16 בדומה להסדר שהיה לפיקוח העירוני לגבי חובת הביטוח.
מירי פרנקל-שור: שינוי התוספת בסעיף 11(א) המוצע שהשר רשאי בצו להוסיף סוגי מקומות לתוספת באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה, והתוספת, כפי שאנחנו הצענו, למחוק את "בית אוכל וכו'", "פאב" להעביר ל"מועדון ודיסקוטק" ולמחוק את פרט (6), "מקום שבו נערכים מופעי תיאטרון".
קלוד גוגנהיים: מה עם "מקום לעריכת בילוי"?
אמנון כהן: יישאר.
אמנון כהן: מה רצית עוד?
יוחאי וג'ימה: רציתי לגבי מאבטחי מוס"ח, צריך להגביל את תחום אחריותם מחוץ לבתי הספר כדי שלא יהיה מצב שאם הוא נסחף לאיזשהו מקום ובשעה 08:00 בבוקר, כשהילדים נכנסים לבית הספר, הוא מתעסק עם איזשהו אירוע אלימות שלא קשור לבית ספר.
יוחאי וג'ימה: צריך להגביל גם את זה.
מירי פרנקל-שור: כלומר, אירוע אלימות - - -
יוחאי וג'ימה: שמתבצע מחוץ לבית הספר.
יוחאי וג'ימה: יכול היום בן-אדם לקרוא לו, להגיד שמתבצע עכשיו בגן ילדים סמוך לבית הספר איזשהו אירוע אלימות והוא עוזב את שער בית הספר, זו שעה שיש בה פיק בכניסה של בית הספר של ילדים - - -
מירי פרנקל-שור: הוא לא יכול, זה מובן מאליו, אני לא רוצה לפתוח את זה.
אריה מור: הוא לא יכול.
יוחאי וג'ימה: כי כאן כתוב שכן.
אריה מור: לא, זה לא כתוב, רק על המתקן - - -
גבריאלה פיסמן: אדוני היושב-ראש, לעניין חובת הביטוח הייתי בכל זאת מבקשת, מאחר שזה לא תחום המומחיות שלי, לאפשר את ההתייחסות של משרד המשפטים בעניין הזה.
אמנון כהן: אני משאיר את זה בתוך החוק, זה יהיה כך, כמו שאנחנו ציינו.
אמנון כהן: אם תרצו, תמשכו, תעשו הסתייגות, אני לא חוזר לזה עוד פעם.
אמנון כהן: תמיד יכולים להתייעץ, תמיד יכולים למשוך, המשטרה יכולה גם למשוך, מה שאתם רוצים תעשו.
אמנון כהן: אצלי בוועדה כרגע זה המינוח שראו, זה מה שיהיה ולכן אני אומר:
אמנון כהן: אם סוטים מזה אז זכותו של כל אחד לעשות מה שהוא רוצה.
אמנון כהן: זה מה שאנחנו מאשרים כיום ולגבי הנוסחים הסופים תשבו עוד ביחד ואם את תראי שיש משהו שחייב לחזור לוועדה אז אין ברירה, אבל אם את רואה שזה ברוח הדברים שעשינו זה הכיוון.
אמנון כהן: מי בעד הצעת החוק עם התיקונים והשינויים שהקריאה היועצת המשפטית של הוועדה?
אמנון כהן: הצעת חוק לייעול האכיפה ולשמירה על ביטחון הציבור (חילוט וסמכויות פיקוח)(תיקוני חקיקה), התשע"א-2012, מי בעד הצעת החוק?
אמנון כהן: אנחנו אישרנו את החוק, יכול להיות שיהיו רביזיות, חברי כנסת יכולים להתנגד אבל בגדול אישרנו את הצעת החוק.
אמנון כהן: את התיאומים הסופיים תעשו רק ביניכם כדי שהחוק יהיה כמו שצריך.
מירי פרנקל-שור: אנחנו נשלח נוסחים, רק לאור המושב שמסתיים אנחנו מבקשים התייחסות מהירה של כל הגורמים.
ולדימיר סברדלוב: יש שופטים בירושלים.
אמנון כהן: יש יושב-ראש ועדה בירושלים.
ולדימיר סברדלוב: יש יושב-ראש ועדה.
אמנון כהן: אין לנו זמן עוד שנה לחכות, אנחנו סוגרים מושב אז אם תגמרו את זה היום-מחר, זה ילך לשולחן הכנסת ושבוע הבא נגמור את זה במליאה גם.
אמנון כהן: אם לא זה יהיה רק בחורף, קחו את זה בחשבון.
אמנון כהן: אנחנו פותחים את הדיון של ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא:
אמנון כהן: הצעת חוק הקרינה הבלתי מייננת (תיקון - איסור הצבת מיתקן שידור לתקשורת בשיטה התאית), של חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.
אמנון כהן: לא השארת חבר כנסת אחד שלא חתום על החוק, כולם חתומים.
ציון פיניאן: חוץ ממופז כולם חתומים.
אמנון כהן: פ/2552.
אמנון כהן: אנחנו פותחים את הדיון.
אמנון כהן: המציעה הראשית, המכובדת, בבקשה, תסבירי לנו את הצעת החוק ונתחיל להתקדם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק מדברת על איסור הצבת אנטנות במקומות שיש אוכלוסיות מוחלשות וחלשות, על אף שאם אתה שואל אותי, אני הייתי רוצה להרחיב את זה אפילו, תכף אני אסביר את עצמי, לכל האוכלוסיות במדינות ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצעת החוק שלי מדברת על כך שיהיה איסור הצבת אנטנות על גני ילדים, בתי ספר, הוסטלים ובתי חולים, מאחר ואנחנו יודעים שארגון הבריאות העולמי פרסם מסקנות לפני כשנה, אני חושבת, שקרינת סלולר עלולה לגרום למחלת הסרטן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאז הפעם האחרונה ששמענו את ארגון הבריאות הבין-לאומי, לא מזמן היה כנס של אנשי מקצוע בתחום הזה, בעצם התברר שהקרינה הסלולרית לא רק גורמת למחלות סרטן אלא גם גורמת לבעיות גנטיות מאוד קשות, שעדיין אין מספיק זמן כדי להחליט עד כמה חמורות הבעיות הגנטיות האלה, כי בעיות גנטיות אפשר לדעת כעבור "איקס" זמן ובגלל זהירות מונעת אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מצד אחד נותנים אפשרות לדבר בפלאפון עם פריסת אנטנות מספקת כדי לא להקרין את עצמו כשאנחנו מדברים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצד שני, איך אנחנו בעצם מורידים את הקרינה הפסיבית על האנשים שנמצאים מול אנטנות או הבתים שלהם נמצאים מול אנטנות, וכמובן, כמו שאמרתי קודם, בתי ילדים שנמצאים מול אנטנות, בתי ספר שנמצאים מול אנטנות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרבה פעמים דווקא על המוסדות האלה שמים את האנטנות, בעיקר על הוסטלים של קשישים כי זו אוכלוסייה שלא יכולה להתנגד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הטענה של חברות הסלולר שדווקא כשאתה מציב את האנטנה מעל אז כביכול, כפי שאתה יודע, היא לא מקרינה, אבל היא מקרינה בצורת מטריה, ובדרך כלל, באותם מוסדות שאני מדברת עליהם, הוסטלים, גני ילדים, בתי ספר, הילדים מסתובבים מסביב, לא מתחת, הם לא נמצאים כל הזמן בבית ספר, יש הפסקות, יש זמן שהם יוצאים החוצה והם בדיוק נמצאים מתחת למטריה הזו שהיא מתחילה להקרין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בפעם שעברה היתה בעיה עם הנושא של החלטה האם גודל האנטנה בעצם הוא זה שיקבע או שמה שיקבע יהיה מה אחוז הקרינה שמגיע לכל מקום ומקום שעליו אני מדברת, מה אחוז הקרינה שמגיע לגני ילדים, לבתי ספר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היו פה אנשים ששאלו מדוע צריך בכלל לדבר רק על גני ילדים, בתי ספר, הוסטלים ובתי חולים, כאשר אולי צריך לדבר בעצם גם על הילדים שנמצאים בבית ויש אנטנות מולם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הנושא הזה הוא לא נושא שנתנו עליו את הדעת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פרופ' סדצקי, שהיא אחת הנשים שמלווה אותי מתחילת הצעת החוק הזאת, תומכת מאוד בהצעת החוק הזאת, לא בנושא של הצבת אנטנות אלא בנושא של בדיקת קרינה של האנטנות שנמצאות ממול.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי כמה הצעות, נפגשתי עם המשרד לאיכות הסביבה והחלטנו כבר בפעם הראשונה שאת בתי החולים אנחנו נוציא מהסיבה שהרבה מאוד אנשים דווקא בבתי חולים נמצאים עם פלאפונים כדי לשמוע מה קורה עם קרוביהם ולכן אם אני אוציא אנטנות דווקא בקרבת בית חולים אני יכולה דווקא לגרום ליותר נזק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני עומדת על כך שמדינת ישראל תטפל בנושא הזה, לא כשכבר יהיו אנשים שישרפו את עצמם, תרתי משמע, אבל על ידי קרינה סלולרית ואנטנות, ואני מבקשת להתקדם עם הצעת החוק.
אמנון כהן: אני חושב על פניו, מבחינת איך שאת מציגה את הנושא, נראה שנושא הסלולר תפס תאוצה רצינית ביותר.
אמנון כהן: היום אתה רואה כל ילד עם מכשיר שרוצה להשתמש בו.
אמנון כהן: לפעמים זה גם כמובן מבחינת הנוחות, להורה זה יותר טוב כי הוא יודע כל רגע איפה הילד שלו נמצא, גם אם יש לו בעיות בבית הספר, גם אם יש לו בעיות בחוג או משהו כזה.
אמנון כהן: אנחנו עדיין לא ערים לסכנות שאנחנו והילדים חשופים אליהן, אבל הסלולרי הפך להיות כלי שבלעדיו אי אפשר.
אמנון כהן: גם היום, אנחנו, בדיוני ועדה, תוך כדי שמיעה, אנחנו שולחים מיילים, אס.
אמנון כהן: אמ.
אמנון כהן: אסים והכול עובד.
אמנון כהן: הזמן הפך היום להיות משאב מאוד יקר ולכן תמיד משתמשים בסלולרי, זה כלי שימושי יעיל ביותר אבל כמובן שלא תמיד שמים לב לנושא הבריאותי ואיזה אסונות הוא יביא עלינו בעתיד כי זה נושא עדיין שלא נחקר ולא הוכיחו אותו מדעית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, הוא נחקר כבר.
אמנון כהן: אבל יש סתירות גם בדברים האלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של חברות הסלולר שמתנגדות לזה, עם זה אני מסכימה אתך.
אמנון כהן: גם פה צריך שיהיה גוף ממומן, מישהו צריך לעשות את העבודה הזו לא אינטרסנטית אלא עבודה ציבורית אמיתית, ופה הייתי מצפה שמשרד הבריאות של מדינת ישראל יוציא את הסקר, או המשרד להגנת הסביבה או משרד הפנים, ממשרדי ממשלה, כי הם מסתכלים לטובת הציבור, אבל כמובן שאם מוציא את המחקר גוף אינטרסנטי אז הוא מוטה או מביא את הנתונים בראיה אחרת.
אמנון כהן: אנחנו חס וחלילה לא אומרים שזה לא נכון אבל כמו שאומרים, יש מספר פנים, גם לתורתנו, כמה פנים לתורה וכמה פנים לפרשנויות ואפשר לפרשן גם כך וגם כך ולכן הנושא הזה צריך לקבל את הביטוי שלו.
אמנון כהן: אני לא יודע אם בחקיקה, אבל יש את החקיקה כרגע, צריך ללמוד אותה, לקדם ולשמוע גם את הגופים שנמצאים כאן.
אמנון כהן: בטח יש מומחים שיחזקו את הנושא הזה.
אמנון כהן: אנחנו נשמע את הגופים, נשמע את משרדי הממשלה ונתקדם ואם יהיו הבהרות והסכמות גם אפשר יהיה להצביע, אדוני.
אמנון כהן: אני, ברשותכם, יוצא ל-10 דקות לוועדת לביקורת, כבודו יחליף אותי ואני אחזור להמשיך את קידום הצעת החוק.
אמנון כהן: 10 דקות, רבע שעה ואני אחזור.
אמנון כהן: לפי רשימת הדוברים שיש כאן ממשרדי הממשלה, וגם העבירו כבר פתקים, תחליט, היושב-ראש המחליף, אם אתם רוצה קודם את זה, קודם את זה, תחליט אתה.
אמנון כהן: פשוט אנחנו צריכים לשמוע, ללמוד את הדברים ואז נתקדם ואני אבוא להצבעה לקראת הזמן שקבענו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שניה, אדוני, לפני שאתה הולך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בפעם הקודמת ביקשו ממני לחכות עם הצעת החוק הזאת על מנת שהממשלה תוציא תקנות בנושא ואני מאוד אשמח לדעת איזה תקנות הממשלה הוציאה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי היא לא הוציאה שום תקנות ולכן כשאתה אומר שצריך לטפל בנושא הזה, אם הממשלה לא יודעת להוציא תקנות כנראה שאין ברירה, אנחנו צריכים להעביר חקיקה.
אמנון כהן: אנחנו נשמע גם את הממשלה.
אמנון כהן: מי היה צריך להוציא את התקנות, משרד התקשורת?
אמנון כהן: המשרד להגנת הסביבה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משרד התקשורת, משרד הפנים, המשרד להגנת הסביבה.
אמנון כהן: אוקיי, תוך כדי דיון אדוני ישמע אם יש תקנות, אם יש פתרון אחר.
אמנון כהן: אנחנו כמחוקקים יודעים לחוקק ומשרדי ממשלה יוכלו להביא צו, תקנות, חוזר מנכ"ל, בכל דרך אפשר יהיה לטפל בזה.
אמנון כהן: ולכן כמובן נשמח אם לא צריך את הצעת החוק, הלוואי, אבל לא תמיד כך זה עובד ואנחנו יודעים שהמשרדים עסוקים במיליון דברים, לא תמיד מביאים בזמן.
אמנון כהן: תעדכנו את הוועדה איפה זה עומד ועם המציעה נתקדם ביחד.
אמנון כהן: בבקשה, אדוני, אתה תמשיך, אני אבוא עוד 10 דקות.
ציון פיניאן: מהיושב-ראש הקבוע ליושב-ראש הזמני.
ציון פיניאן: אני רוצה לשמוע פה את "הפורום לסלולריות שפויה", קודם כל מה זה ואת מה שהם אומרים.
ציון פיניאן: רוני קלר, בבקשה.
רוני קלר: "הפורום לסלולריות שפויה" זו עמותה רשומה שכל התכלית שלה לנסות למצוא איזונים נכונים בתחום הקרינה הסלולרית.
רוני קלר: כשאני מדבר על קרינה סלולרית אמנם זו לא רק קרינה סלולרית, זה אנטנות, זה מכשירי פלאפון, זה נתבים אלחוטיים, זה כל מה שנוגע לקרינה בתדר גבוה.
רוני קלר: אנחנו מנהלים כיום בין היתר בג"ץ מול חברות הסלולר, מול משרדי הממשלה, בעניין של מתקן גישה אלחוטי.
רוני קלר: זאת אנטנה לכל דבר אשר בעצם הוקמה ומקימים אותה ללא היתר בניה.
רוני קלר: זה מה שהיה עד בערך לפני שנה, כרגע יש צו שמסייג את זה ומאפשר לוותיקות לא להתקין את האנטנות, לא להתקין חדשות, הן יכולות רק בהיתר בניה.
רוני קלר: חברות הסלולר החדשות יכולות להתקין אנטנות בפטור עד 40% מהאנטנות שלהן.
רוני קלר: הפורום עצמו מרכז תחתו את כל הנושא של שמיעת הטענות של ועדי שכונות, של אזרחים.
רוני קלר: אני יושב בטלפונים עם אזרחים שיש להם אנטנות מול הבית, עם אזרחים שיש להם בעיות של קרינה ואנחנו מנסים לבוא ולמצוא את האיזונים.
רוני קלר: אנחנו, בין היתר, כיום, די מתקוממים לגבי הכנסת טכנולוגיית Wi-Fi, טכנולוגיית Wi-Fi זו טכנולוגיה אלחוטית שמוכנסת למרחב הבית-ספרי בניגוד לחוזר מנכ"ל שמדבר על זהירות מונעת עם הטלפונים הסלולריים.
רוני קלר: שתי הטכנולוגיות, בין אם זה טלפונים סלולריים ובין אם זה Wi-Fi, אלה עדיין טכנולוגיות מקרינות.
רוני קלר: אנחנו מדברים באוכלוסייה מאוד מאוד מאוד רגישה.
רוני קלר: יש לנו פה את ד"ר זמיר, הוא ד"ר למיקרוביולוגיה ומומחה למפגעים סביבתיים בנושא הזה, הוא ירחיב בנושא, בשביל זה אנחנו פה.
רוני קלר: בנוגע להצעת החוק, זו לא הצעת חוק מושלמת.
רוני קלר: 75 מטר זה לא משהו שנסמך על איזשהו מסמך מדעי אבל באיזשהו מקום זה כן יכול לעזור לאוכלוסייה.
רוני קלר: מה גם, ואני מדגיש את זה, ואני מדגיש את זה מאוד, ברגע שהצעת החוק הזו תאושר זה יראה מאוד מגוחך להכניס טכנולוגיות Wi-Fi לתוך המרחב הבית-ספרי.
ציון פיניאן: ד"ר זמיר שליט"א.
זמיר שליט"א: לפני 14 חודש אושרה כאן תקנה של סף בטיחותי של אחד מיקרו-וואט לסנטימטר רבוע ועדיין היא לא אושרה, כך שאם התקנה הזאת תאושר אז יהיה יותר קל לעשות את כל יתר הדברים.
מיכל גולדברג: אולי רק להבהיר, הוועדה אישרה את התקנות אך הן לא נחתמו על ידי השר להגנת הסביבה ולכן לא פורסמו ולא נכנסו לתוקף.
זמיר שליט"א: אם דנים ב- Wi-Fiאז אין טעם למרחקי האנטנות כי אם מכניסים את ה- Wi-Fiפנימה אז כמו טובל ושרץ בידו, מכניסים את הקרינה לתוך הבניין אז אין טעם לדון במרחק של האנטנה ממנו.
זמיר שליט"א: רציתי לחדד כמה דברים קטנים.
זמיר שליט"א: חברת הכנסת יוליה אמרה על בעיות בריאות, רציתי להוסיף כמה דברים קטנים שהם מאוד חשובים.
זמיר שליט"א: יש בעיות פוריות כיום בערך ל-50% מהזוגות, יש מחלות ניוון עצבי בגילים יותר מוקדמים, מחלות לב, בעיות אנדוקריניות, יש סוכרת שנגרמת, כל הדברים האלה נגרמים מהקרינות, או ברובן הגדול - - -
ציון פיניאן: זה מוכח?
זמיר שליט"א: מוכח, יש מחקרים ואפשר לראות את זה.
זמיר שליט"א: אם מישהו יקליד רפורט הוא ימצא שם את הדברים האלה.
זמיר שליט"א: קל מאוד למצוא.
ציון פיניאן: לפי מה שאתה מדבר כולנו זורקים עכשיו את הפלאפונים.
זמיר שליט"א: לא, לא, אפשר לדבר, בשביל זה אנחנו לסלולריות שפויה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לצערי הרב אנחנו לא זורקים.
ציון פיניאן: טוב, לא להיות נביא זעם אבל להיות נביא.
זמיר שליט"א: מדברים עם אוזנית ומרחיקים את הטלפון מהגוף.
זמיר שליט"א: אז צריך להתחשב בדברים האלה כי בנפשנו הם.
ציון פיניאן: "פורום החברות הסלולריות".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה דומה, אדוני היושב-ראש המחליף, לעישון סיגריות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בן אדם שמעשן סיגריות יודע בוודאות שהעישון גורם לסרטן ועם זאת אתה רואה גם חברי כנסת וגם שרים יושבים בפינת העישון וכולם מעשנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה שאנחנו נבחרי העם אנחנו לא תמיד שמים לב לדברים כי אנחנו לא רוצים להסתכל לאמת בעיניים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וכרגע מה שמדאיג אותי – סליחה שאני עדיין ממשיכה לדבר – אלה באמת הילדים הקטנים, אותם ילדים שכרגע נמצאים באותו בית ספר, בית סוהר של קרינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נורא יפה ומאוד יפה שיש טכנולוגיה אבל צודקים אנשי המקצוע פה שאין שום תועלת מהצעות חוק שאנחנו מגישים פה אם משרד החינוך מחליט להקרין את הילדים שלנו לדעת.
ציון פיניאן: אנחנו נשמע את משרד החינוך.
ציון פיניאן: "המשמר החברתי", דוד דהאן נמצא?
ליאור ורונה: אדוני, נתת לי את זכות הדיבור.
ציון פיניאן: כן, רק רציתי לדעת אם הוא נמצא פה – לא נמצא.
ליאור ורונה: אדוני, ברשותך ביקשתי מהוועדה וקיבלתי אישור להקרין מצגת קצרה, כי זה בעצם נותן - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא ראיתי מצגת כמציעה, אני מאוד מצטערת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצטערת, אני, כמציעה, גם לא ראיתי.
ציון פיניאן: לא, בלי מצגת אני מבקש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את המצגות שלך אנחנו מכירים, אדוני, תאמין לי, בעל פה.
ציון פיניאן: אני מבין שהיא הוצגה בפעם הקודמת.
ליאור ורונה: יש נקודה אחת שלא הוצגה, אני אציג 3 שקפים - - -
ציון פיניאן: לא, בלי שקפים אני מבקש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, יש לך אישור שתדלנות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול, יש לך אישור שתדלנות?
ליאור ורונה: אני לא שתדלן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה שתדלן, אתה כרגע מייצג את החברות הסלולר.
ציון פיניאן: יוליה, סליחה.
ליאור ורונה: אני עובד, אני עובד אצל החברות.
ציון פיניאן: אני פה מנהל את הישיבה, את חברת כנסת בכל הכבוד ואני נותן לך את הכול, אז אני מבקש.
ליאור ורונה: בוא, אדוני, אז אני לא אדבר, גם זכות הדיבור - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיף שלא תדברו.
ציון פיניאן: סליחה, מה שאתה רוצה בעל פה, בלי צילומים.
ליאור ורונה: את הצילומים הורדתי.
ליאור ורונה: אדוני, דיברנו פה על עיקרון הזהירות המונעת, ואני מכבד את עמדתה של חברת הכנסת ברקוביץ, אני חושב שבריאות הילדים ובריאות התושבים היא חשובה לכולנו, דבר ראשון.
ליאור ורונה: הממונה על הקרינה במשרד להגנת הסביבה, אנשי המקצוע במשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות, מומחים מטעם משרד הבריאות, בכללם ובפרט פרופסור סדצקי, ואני גם אצטט את דבריה לגבי נושא של הרחקת אנטנות או הקרבת אנטנות, אומרים בצורה ברורה שעל פי עיקרון הזהירות המונעת, על מנת שאנשים יהיו חשופים למינימום קרינה עליהם להיות קרובים לאנטנה, אנשים שמדברים בטלפון.
ליאור ורונה: טלפון זה מכשיר מאוד פשוט בהתנהלות שלו, הוא מחפש את האנטנה הקרובה ביותר כדי ליצור קשר עם היעד שאליו מתקשרים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לנו פתרון בשביל זה.
ליאור ורונה: ככל שהאנטנה קרובה יותר הטלפון משדר בעוצמות נמוכות יותר, ככל שהאנטנה רחוקה יותר הטלפון צריך להתאמץ.
ליאור ורונה: עיקרון הזהירות המונעת דורש אנטנות קרובות לכל אדם, אם זה ילד או אם זה מבוגר.