GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוטי איצקוביץ: ברגע שמכפילים את זה בכל מטר בנוי התוצאה היא פשוט אבסורד.
מוטי איצקוביץ: מגיעים לתוצאות שהן לא סבירות
אמנון כהן: אתה אומר שחנות מכולת של 50 מטר משלמת 200 ואני של 4 דונם משלם - - -
מוטי איצקוביץ: צריך להבין, רוב השטח שלי זה שטחים תומכים.
מוטי איצקוביץ: אני צריך מטבח גדול, אני צריך קרקע גדולה כי אחרת לא יבואו.
מוטי איצקוביץ: לא יבואו לאיזה בקתה, רוצים שטחי קרקע גדולים.
מוטי איצקוביץ: הציבור דורש את הדברים האלה, אבל על כל מטר שאני מוסיף אני נאלץ לשלם יותר.
אורי מקלב: שאלה טכנית, ברשותך אדוני היושב-ראש.
אורי מקלב: יש אולם שמחות שיש לו גם מגרש תומך והאירועים גם מתקיימים במגרש.
אורי מקלב: האם הרשויות גובות מאותו אולם שמחה גם על המגרש כמקומות - - -?
אורי מקלב: חשוב לי לדעת.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, בעקבות השאלה שלך התעוררה בי השאלה לגבי מקומות שמפעילים אולמות שמחה אבל האולם הוא חלק והשטחים התומכים מתקיימים בהם גם אירועים.
אמנון כהן: האם זה אותו מחיר?
מוטי איצקוביץ: זו סוגיה מדהימה, נגעת בסוגיה יפה ומדהימה.
מוטי איצקוביץ: בישראל הארנונה מלבד שהיא מוטלת על החלק הבנוי, היא מוטלת גם על הקרקע התפוסה.
גליה כהן: בתעריף מופחת באופן - - -
אורי מקלב: איך את יודעת שהתעריף מופחת?
אורי מקלב: הרשות עושה מה שהיא רוצה.
מוטי איצקוביץ: אני אשפוך אור, זה פשוט נתון מדהים.
מוטי איצקוביץ: לפני 15 שנה בוצע תיקון בתקנות וקבעו שהתעריף לקרקע תפוסה לאירועים הוא כ-50 שקלים לכל מטר.
מוטי איצקוביץ: זה ממוצע עצום.
מוטי איצקוביץ: תיקחו קרקע של 2000 - 3000 מטר, תכפילו ב-50, רק על הקרקע האדון מבאר-שבע קיבל חיוב ארנונה של 200 אלף שקל, רק על הקרקע.
מוטי איצקוביץ: על החניה גם יש חיוב ארנונה.
מוטי איצקוביץ: זה יכול להגיע גם לאותם 50 שקלים או 20 שקלים או 40 שקלים.
אמנון כהן: ועל בנוי?
מוטי איצקוביץ: ועל בנוי אותם 200 שקלים.
אורי מקלב: האבסורד, אדוני היושב-ראש, שבחניונים של בתי חולים משלמים יותר ארנונה מאשר בית החולים עצמו.
מוטי איצקוביץ: פה עלתה הערה.
מוטי איצקוביץ: חניונים שמשרתים את גני האירועים ואת הבאים אליהם משלמים ארנונה או לפי קרקע תפוסה של אותם 40 - 50 שקלים או לפי חניה, לא בתשלום או בתשלום, תלוי איך מסתכלים על זה, גם 40 - 50 שקלים.
נועה בן אריה: כשהתעריף משתנה.
מוטי איצקוביץ: הממוצע מביא לתוצאות שהן אבסורדיות.
מוטי איצקוביץ: אנחנו ערים לכך שבגלל ארנונה אולמות נסגרים, אנשים פושטים רגל ומגיעים לחובות עצומים.
מוטי איצקוביץ: אתם בטח יודעים שלראשי הרשויות המקומיות אין בכלל סמכות לתת הנחה מארנונה.
מוטי איצקוביץ: הכול מוקפא, רק מה שהחוק מתיר, ואז מגיעים למצב שאו שתפשוט את הרגל או שתפשוט את העור.
מוטי איצקוביץ: זו התוצאה הסופית.
אורי מקלב: אני לא יודע באמת מה הביא אותך לדון בנושא הזה.
אורי מקלב: אבל אין לי ספק שזה מגיע בעקבות זה שאוזניך כרויות למצוקה של ציבור, ואולי במקרה הזה זה נראה כאן שזה ציבור הסוחרים בעלי האולמות, ואולי תיכף יגיעו טייקונים.
אורי מקלב: לייצג את בעלי העסקים זה לא עבירה, אבל הלקוחות והאזרחים הם הראשונים שאנחנו מייצגים.
אורי מקלב: אין ספק שמי שמשלם בסופו של דבר את המחיר הם הלקוחות בעלי השמחה.
אורי מקלב: מי שמכיר את הנושא הזה קצת יודע שבהוצאות סביב חתונה אתה יכול לרהט בית שלם.
אורי מקלב: זוג צעיר מתחתן, הרבה הוצאות לפניו.
אורי מקלב: הוא יקנה מכשירי חשמל, הוא ירהט את חדר השינה, הוא יקנה שולחן למטבח ועוד דברים.
אורי מקלב: ההוצאה על כל הריהוט הזה לא תגיע לחצי ממה שהוא ישלם בשביל החתונה.
אמנון כהן: זה משכנתה, לא?
אורי מקלב: בעלי אולמות אומרים לך והם צודקים.
אורי מקלב: מי שנמצא גם ברשות מקומית יודע ובתור בעלי ניסיון אנחנו יודעים שבעלי האולמות היו אחת הפרות החולבות במירכאות, ואחד מהגורמים שהניב ארנונה גדולה לרשויות המקומיות, וזה דבר חשוב.
אורי מקלב: אבל באמת העלתם כאן את חוסר הפרופורציה של המטר מול השימושים.
אורי מקלב: אסור לשכוח עוד דבר, אדוני היושב-ראש, והוא שבעלי אולמות שמחה כמעט למעלה משליש מהשנה לא יכולים להפעיל את האולמות, בוודאי לא במלוא התפוקה שלהם.
אמנון כהן: בתקופות האלה, עכשיו.
אורי מקלב: עכשיו לא עושים שום דבר.
אורי מקלב: יש הרבה תקופות, הרבה ימים בשנה, שהעסק הוא לא פעיל וזאת בשונה מהרבה עסקים שיכולים להפעיל מתי שהם רוצים.
אורי מקלב: אני חולק על חברי אלכס מילר.
אורי מקלב: הוא לא חלק, הוא לא אמר את זה כעמדה ברורה.
אורי מקלב: הוא אמר באם.
אורי מקלב: הוא אמר באם זה יבוא וישפיע על הלקוחות, על הצרכנים, אז הוא מסכים לחוק הזה.
אורי מקלב: אין ספק שיש היעדר תחרות.
אורי מקלב: לא יכולה להיות תחרות רבה במחירים של אולמות השמחה וזה בגלל שני מרכיבים עיקריים.
אורי מקלב: אחד מהם הוא רישוי עסק.
אורי מקלב: הוצאת רישיון זה לא רק משהו טכני.
אורי מקלב: ההשקעה סביב רישיון עסק היא השקעה של מאות מאות אלפי שקלים בגלל הדרישות שמגיעות ממכבי אש וכד'.
אורי מקלב: הדרישות האלה מייקרות.
אמנון כהן: מינהל התכנון הגיע?
אמנון כהן: אם לא, נביא את בינת שוורץ.
גרנר: מצוין.
גרנר: כרגע זה עוד בבישול.
אמנון כהן: אני עוד מעט מסיים את הדיון, הבישול צריך להיות - - -
אורי מקלב: השקעה ברישוי עסק היא השקעה מאוד גדולה בכל עסק.
אורי מקלב: קל וחומר, בן בנו של קל וחומר, באולמות שמחה שלגביהם הדרישות הן יותר גדולות בגלל הקהל, בגלל האסונות שהיו פעם באולמות שמחה, בגלל התפיסה שבאולמות שמחה צריך להשקיע הרבה.
אורי מקלב: ההשקעות מגיעות לפעמים למאות אלפי שקלים.
אורי מקלב: קח בחשבון שבעל האולם הוא לא בעל הנכס.
אורי מקלב: בעל האולם בסך הכול שוכר את הנכס ממישהו.
אורי מקלב: הוא לא יודע מהו אופק ההשקעה שלו.
אורי מקלב: הוא יכול לא להצליח, אחרי כמה שנים הוא לא מצליח להסתדר בהכנסות והוצאות.
אורי מקלב: אותו אחד שמגיע אחריו מתחיל רישיון עסק חדש.
אורי מקלב: זה לא רק חידוש, זה רישיון עסק חדש.
אורי מקלב: הדרישות וההשקעות הן חדשות.
אורי מקלב: אני רואה שלא כולם מסכימים איתי.
אורי מקלב: יכול להיות שאתם לא מכירים את זה, אולי יש פה רק עורכי-דין.
אורי מקלב: אבל מי שנמצא בשטח הזה יודע כמה עולה רישיון עסק ויחד עם זאת, הארנונה של העסק שהיא מרכיב באמת באמת גדול.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, נפגשתי לא מעט במשך שנים רבות עם עמותות וולונטריות שבגלל יוקר המחירים של אולמות השמחה והעלויות הגבוהות הכרוכות בחתונות ובבר-מצווה ניסו להוזיל עלויות.
אורי מקלב: הן אמרו: אולי ניקח אולם ונשפץ ונשכיר אותו במחיר עלות.
אורי מקלב: אתה כמעט ולא תמצא דבר כזה.
אורי מקלב: אם אתה כבר מוצא דבר כזה אז זה אחד שיש לו תורם שגם נתן את הנכס וגם מתחזק את העסק וגם תורם להפעלת העסק.
אורי מקלב: כידוע, התחרות בתחום הקייטרינג היא גדולה ויש שבירת שוק.
אורי מקלב: התחרות שם עובדת טוב ויש היום מחירים מאוד נמוכים ביחס לשנים קודמות.
אורי מקלב: נמצא כי הפערים בין המחירים של עמותות וולונטאריות גדולות מאוד בעלות יכולות בהפעלה שכזאת לבין בעלי אולמות פרטיים הם לא גדולים.
אורי מקלב: הם לא עשו את השינוי מכיוון שהמרכיב המרכזי בהוצאות הוא הארנונה ורישוי עסק.
אורי מקלב: גם עמותה משלמת ארנונה וגם היא חייבת ברישיון עסק.
אורי מקלב: מה שנשאר כאן זה שכר הפועלים והקייטרינג שבהם התחרות היא גדולה ויש ירידה.
אורי מקלב: אם הדבר הזה יביא לשינוי חוק בעניין הזה - - -.
אורי מקלב: אני יודע שהרשויות המקומיות אולי לא יסכימו בעניין הזה וטבעי מאוד שהן לא יסכימו, וזה נכון.
אורי מקלב: אבל צריך לעשות משהו מאזן.
אמנון כהן: לא, תמורת שיפוי הן יסכימו.
אורי מקלב: תמורת שיפוי גם אנחנו נסכים בעניין הזה.
אורי מקלב: אבל זה בהחלט דבר שצריך לבדוק אותו.
אמנון כהן: עו"ד ענת בירן, בנושא תכנון ובנייה של בעלי אולמות, בבקשה.
נועה בן אריה: אדוני, אולי נשיב לעניין הארנונה.
נועה בן אריה: אני צריכה לעזוב.
נועה בן אריה: יש לי עוד שלוש ועדות במקביל.
אמנון כהן: אני יודע שאת מוכשרת, אבל את לא צריכה להתחייב לשלוש ועדות.
נועה בן אריה: כוח-אדם, כוח-אדם.
אמנון כהן: אם כך, אנחנו ניתן לה.
אמנון כהן: היא צריכה ללכת לוועדה אחרת.
אמנון כהן: השלטון המקומי תומך בשתי ידיים בהצעת החוק של ליה שמטוב.
נועה בן אריה: השלטון המקומי מעוניין לייצר תעריף של אגורות בודדות.
נועה בן אריה: כיוון שהפרוטוקול לא משדר גם את הטון אז כמובן שהדברים שאמרתי עכשיו נאמרו בציניות.
אמנון כהן: כרגע גובים ארנונה מבעלי אולמות וגני אירועים בתעריף הכי גבוה.
אמנון כהן: היא רצתה להשוות אותם לתעריף של בתי מלון.
נועה בן אריה: לא מדובר בתעריף הכי גבוה.
נועה בן אריה: אני יכולה לחשוב על עוד כמה סוגי עסקים שמהם גובים תעריפים גבוהים בהרבה.
אמנון כהן: בנקים וחברות ביטוח.
נועה בן אריה: בנקים וחברות ביטוח ואנחנו גם מגיעים לתעריף של אלף שקלים.
נועה בן אריה: אבל בואו נתמקד כרגע באולמות וגני האירועים, אם אפשר.
נועה בן אריה: קודם כל, השלטון המקומי סבור שהדיון הזה בכלל לא היה צריך להגיע לשולחן הזה בתחום הארנונה.
אמנון כהן: אני אחראי גם על הארנונה, למה?
נועה בן אריה: אנחנו לא סבורים שהיה צורך לדון בתעריף שמוטל.
נועה בן אריה: לא מבחינת הוועדה, ודאי שלא.
נועה בן אריה: אנחנו סבורים שאין פה באמת נושא שיש צורך לטפל בו בגלל מצוקה של ממש.
אמנון כהן: אני לא מסכים איתך.
נועה בן אריה: יכול להיות, יכול להיות.
אמנון כהן: בשנת 85' – 86' עשו את צו הארנונה הזה ואני חושב שצריך לעשות איזושהי רביזיה, איזושהי חשיבה מאז.
אמנון כהן: לא עשיתי את זה סתם.
אמנון כהן: ראיתי פה איזושהי לקונה.
אמנון כהן: כל ראש עיר בא והוא מחליט מה שהוא רוצה וגובה מה שהוא קובע.
נועה בן אריה: זה לא נכון, ממש לא.
אמנון כהן: גם אני הייתי בשלטון מקומי.
אמנון כהן: כשיש לי מצוקה בעיר אז קל לי יותר להטיל עליהם.
אמנון כהן: אני מבין, משרד הפנים לא רוצה לשפות במשהו אחר ולכן הוא מסכים והוא נותן.
אמנון כהן: מה איכפת לו ממי יגבה השלטון המקומי?
אמנון כהן: אנחנו נגיד בסיכום גם מה צריך לעשות בנושא צו הארנונה.
אמנון כהן: אם את הולכת אז את צריכה אחר כך לקרוא את הפרוטוקול.
נועה בן אריה: אני בטוח אקרא אותו.
אמנון כהן: אני אומר לך שיהיה פה תהליך ואנחנו גם נלווה את הבדיקה הזאת.
אמנון כהן: זה צריך להיות פה מידתי, לא לעשוק ענף מסוים מתוך הענפים העסקיים.
אמנון כהן: זה לא צריך להיות מגולגל על האזרח.
אמנון כהן: אני רוצה שזוג צעיר יתחתן פעם בחיים, אבל לשם כך הוא לא צריך לקחת משכנתה.
נועה בן אריה: קודם כל, ביטויים כמו "עושק" בהתקשר עם תעריפי הארנונה שמושתים על אולמות אירועים שהם מגזר עסקי רווחי, זה צמד מילים שהשלטון המקומי מאוד מתנגד לו.
אמנון כהן: בבאר-שבע רוצים לסגור עכשיו אולם שמחות כי השיתו עליו ארנונה שבע שנים אחורה.
נועה בן אריה: הנושא הנקודתי של עיריית באר-שבע צריך להתברר מול עיריית באר-שבע.
נועה בן אריה: אני לא רואה כאן את נציגי עיריית באר-שבע.
אמנון כהן: הדיון הוא לא על באר-שבע.
אמנון כהן: זה עלה תוך כדי דיון.
נועה בן אריה: אני לא רואה פה את נציגי עיריית באר-שבע ואני לא אשיב בשמם.
נועה בן אריה: ברשותך, אדבר על המכלול.
נועה בן אריה: יש לנו תעריפי ארנונה.
נועה בן אריה: תעריפי הארנונה שנקבעו לנו בצווי המיסים של הרשויות המקומיות הם מוגבלים בתעריפי מינימום ומקסימום.
נועה בן אריה: אכן צדק עו"ד איצקוביץ כשהוא דיבר על התקופה שבה הוקפאו דיני הארנונה, ולמעשה מה שקשור בחוקי ההקפאה לא מאפשרים לרשויות המקומיות מנעד רחב, לא לקולא ולא לחומרא - אין מה לעשות.
נועה בן אריה: במקומות בהם חשבנו שיש מקום להשית ארנונה גבוהה בהרבה ממה שמכונה היום תעריף המקסימום לסיווג מסוים, גם בזה אנחנו מוגבלים כשם שאנחנו מוגבלים במתן הנחות מתחת לתעריף המינימום.
נועה בן אריה: אבל יש דברים שצריך לומר אותם.
נועה בן אריה: כשאנחנו מדברים על אולמות אירועים וגני אירועים, לא דין אולמות אירועים וגני אירועים כדין מגזרים אחרים וכדין גופים אחרים שמחויבים בארנונה בשטחים עתירי שטח שהיכולות שלהם לשלם את אותו מס היא מוגבלת הרבה יותר.
נועה בן אריה: את זה אני אומרת גם בהינתן שאולמות האירועים לא עובדים כל השנה, וגם בהינתן שיש תקופות מסוימות שהם לא יכולים לפעול, וגם בהינתן שהם נמצאים לפעמים ביישובים שבהם מחירי האירועים או כמות האירועים שיכולה להתבצע או האטרקטיביות של המקום היא לא כזאת שמאפשרת להם להיוושע ממקור הרווח של מכירת האירוע למול תשלום המס.
נועה בן אריה: עד כאן העניין הזה ברמה העקרונית.
נועה בן אריה: אנחנו צריכים להבחין בין כמה דברים במסגרת הדיון כאן.
נועה בן אריה: אנחנו צריכים להבחין בין המצב שבו אולם האירועים הוא דבר אחד והשטח הסובב אותו הוא גן אירועים לכל דבר ועניין.
נועה בן אריה: וצדק חבר הכנסת אורי מקלב כשהעלה את שאלת הביניים שלו: האם אתם עורכים את האירוע גם בשטח של אותה קרקע תפוסה שעליה אנחנו מדברים.
נועה בן אריה: בואו נאמר את הדברים על השולחן.
נועה בן אריה: כשמדובר בקרקע תפוסה, כפי שדיבר עליה עו"ד איצקוביץ, שמשמשת שטח חניה או שטח נלווה שהוא לא באותו שימוש שעושה בו למעשה אותו אולם ומקיים את האירוע הלכה למעשה בשטח אותה קרקע תפוסה עם שולחנות וכסאות וחופה וקבלת פנים וברים, כך שהאירוע עצמו ואותה קרקע תפוסה משמשת חלק בלתי נפרד לחלוטין מאולם האירועים עד כדי שאילו היו שואלים חלק לפחות מהרשויות המקומיות, אותה קרקע תפוסה בכלל לא צריכה לקבל תעריף של קרקע תפוסה.
נועה בן אריה: היא צריכה להיות מחויבת כעסק לכל דבר ועניין מכיוון שזה שטח משמש את העסק באופן בלתי נפרד.
נועה בן אריה: אם אנחנו מדברים על שטחי שירות, יש גם סיווגים של שטחי שירות.
נועה בן אריה: אבל אי-אפשר לדבר על הקרקע התפוסה של אולם האירועים ולומר במין נאיביות כזאת שאותה קרקע תפוסה היא קרקע תפוסה שצריך לחייב אותה כמו שמחייבים קרקע תפוסה בתעריפים שנקבעו על-ידי המדינה בשנת 1994.
נועה בן אריה: עד כאן בעניין הזה.
אורי מקלב: התכוונתי להעצים את התשלום שלהם.
אורי מקלב: צריך לקחת בחשבון שכשהם עושים את האירוע בחוץ הם לא עושים בפנים.
נועה בן אריה: זה לא נכון.
אמנון כהן: האם הוא עושה שני אירועים?
נועה בן אריה: אדוני היושב-ראש, הדינאמיקה היום של אירועים בגני אירועים ובאולמות אירועים היא כזאת שכל השטח המכובד הזה של גני האירועים שאנחנו מכירים היום הוא כזה שמתחילים בחוץ, ממשיכים בפנים.
נועה בן אריה: אגב, ברור לך גם שאנחנו לא יכולים לעשות איזושהי הפרדה או דיכוטומיה במצב שבו האירוע מתבצע בחוץ אז יהיה לנו חיוב בחוץ ובתקופות שמתבצע בפנים יהיה חיוב בפנים.
נועה בן אריה: זה לא מתקבל על הדעת.
נועה בן אריה: לגבי בתי המלון – הסיבה שתעריפי בתי המלון הוזלו בתקופה מסוימת ולכן נקבעו בתעריף נמוך יותר מהתעריפים שקיימים היום באולמות אירועים נבעה מסיבה אחרת לחלוטין.
נועה בן אריה: לא היה מדובר במצב שבו באו בתי המלון ואמרו: השטחים שלנו נרחבים, לא ראוי.
נועה בן אריה: היה משבר חמור מאוד בתיירות במדינת ישראל.
נועה בן אריה: כחלק מצעדי הבראה שהחליטה לבצע המדינה היא גם החליטה לגבי התעריף.
נועה בן אריה: לדעתי, זה היה בשנות ה-90, אולי לקראת הסוף, או אפילו בשנת 2,000.
נועה בן אריה: הוחלט אז לקבע תעריף נמוך יותר בתעריף בתי המלון.
נועה בן אריה: אילו היתה היום סבורה הממשלה שלנו שיש לנו משבר בענף האירועים ובאולמות האירועים באופן כזה שהממשלה צריכה להתכנס ולקבוע איזשהו תעריף אחיד לאולמות אירועים שיקבע אותנו בצווי המיסים בגבולות מינימום או מקסימום, לרבות התייחסות לאותו שטח קרקע תפוסה, אז יכול להיות שהיינו מדברים פה ברמה אחרת, ברמת ההתנגדות שלנו לחקיקה, והיינו בודקים השוואתית איפה נמצא ענף האירועים.
נועה בן אריה: ומילה לחבר הכנסת מילר שכבר לא נמצא כאן.
נועה בן אריה: כשאנחנו מדברים על גלגול ללקוח, גלגול למי שבא לרכוש את האירוע והארנונה מתגלגלת עליו, אז בואו גם את זה נשים בפרופורציות.
נועה בן אריה: אם אנחנו נסתכל על איזשהו רפרט שגן האירועים נותן לחתן ולכלה כשהם באים לסגור את האירוע אז אפשר למצוא שם עוד כמה דברים שמגולגלים על החתן והכלה כשהם באים לסגור את האירוע.
נועה בן אריה: למשל, אפשר למצוא שם את אקו"ם, אפשר למצוא את שכר המלצרים לאותו ערב.
יהודה כהן: מה פתאום?
יהודה כהן: סליחה.
יהודה כהן: שכר המלצרים משולם מבעל האולם.
נועה בן אריה: שאני אתן לך דוגמאות?
נועה בן אריה: הוא ימצא שם את מנהל האירוע ואת המפיק.
אמנון כהן: לא כל מי שעושה אירוע נותן טיפ.
יהודה כהן: זה משהו אחר, זה תוספת.
נועה בן אריה: ואת הטיפ למלצר, זה הטיפ למנהל.
נועה בן אריה: אנחנו נמצא שם הרבה מאוד מרכיבים שבינם לבין המזון ולבין הכיסאות ולבין המבנה המפואר והחופה המסורתית יש פער גדול מאוד.
נועה בן אריה: רבותי, אם אנחנו רוצים להחליט שלא ייתכן שצרכן הקצה שבא להתחתן ומשלם במיטב כספו כדי שתהיה לו חתונה מפוארת ישלם עבור מרכיבים שאינם קשורים בהכרח להפעלת אותו אולם אירועים אז בואו נתחיל קודם כל במרכיבים שבאמת באמת מגולגלים.
אמנון כהן: זה לא חייב, לא מכריחים.
נועה בן אריה: אבל אלה מגולגלים.
נועה בן אריה: אגב, בשונה מתעריפים אקו"ם או השכר ככל שיהיה, או טיפים ככל שיהיו לצוות, כשאנחנו מדברים על מבנה שמשמש את אולם האירועים והקרקע שמשמשת את אולם האירועים, כחלק מעלות המבנה כן נמצא גם המיסוי המוניציפאלי שנותן לו את השירותים.
נועה בן אריה: וכן, כשאנחנו מדברים על מגוון סוגי העסקים במדינת ישראל אנחנו צריכים לקחת בחשבון שיש לנו עסקים מסוג רווחי יותר ועסקים מסוג רווחי פחות.
נועה בן אריה: ואלה בתעשיית הכבדה ישלמו פחות, בעוד שאלה בתעשיית האירועים ישלמו יותר.
נועה בן אריה: לכן אדוני, אני חושבת שלפחות בסוגיית הארנונה מבחינת השלטון המקומי אין כאן פער.
אמנון כהן: עמדתכם ברורה גם לפני כן.
אמנון כהן: אבל ייצגת אותם נאמנה.
נועה בן אריה: אני מתנצלת שאני עוזבת.
אמנון כהן: ענת, בבקשה.
ענת בירן: אני רוצה לדבר קצת על הצד של התכנון ובנייה בעולם הזה של גני אירועים ולאולמות אירועים כיוון שזה צד לא מטופל.
ענת בירן: אנחנו נתקלים בעשרות הליכים משפטיים שננקטים נגד גני אירועים.
ענת בירן: הבעיה היא בעיה מובנית בתוך הנושא הזה כיוון שכל העולם של אולמות אירועים וגני אירועים כשאנחנו מתחילים לבדוק, לא מוסדר, לא בחוק, לא בתקנות, לא בתוכנית מתאר ארציות, ואפילו לא בתוכניות מתאר מחוזיות.
ענת בירן: כלומר, בחלק מתכניות המתאר המחוזיות שחלות במחוזות כאלה ואחרים יש איזושהי התייחסות לשאלה באיזה סוגים של אזורים ניתן יהיה לאשר גני אירועים ואולמות אירועים.
ענת בירן: גם תכניות מתאר מחוזיות כאלה לא מאפשרות לאשר גן אירועים כזה או אחר.
ענת בירן: צריך להכין תכניות מתאר מקומיות או תכניות מתאר מחוזיות חלקיות.
ענת בירן: בקיצור, אנחנו נמצאים בסיטואציה שמבחינת תכנון ובנייה אי-אפשר לקבל היתר לגן אירועים זמין כאן ועכשיו כמעט בשום מקום, אלא כמעט בכל מקרה אנחנו בסיטואציה של או שימוש שהוא שימוש חורג לתב"ע או שימוש שהוא חורג להיתר כאשר גני אירועים שמבוקשים באזורים שמוגדרים חקלאיים, אפילו אם זה לא באזור שבתכנית המתאר המחוזית מוגדר כחקלאי אבל פעם הקרקע שהוכרזה כחקלאית, יש קושי בהכשרת העסק הזה.
ענת בירן: במקומות אחרים צריך להכין תוכניות מתאר מקומיות.
ענת בירן: התוצאה היא כזאת.
ענת בירן: מגיע מישהו והוא רוצה להקים גן אירועים.
ענת בירן: ההשקעה היא השקעה של מיליונים גדולים.
ענת בירן: בדרך כלל התב"ע לא מאפשרת את זה ואז או שצריך להכין תב"ע או שצריך לבקש היתר לשימוש חורג בהנחה שיש מבנה קיים או שאפשר לקבל היתר למבנה כאילו עבור שימוש אחר.
ענת בירן: העמדה של ועדות התכנון היא כזאת:
ענת בירן: אנחנו לא מקדמות תכניות נקודתיות כיוון שאנחנו עמוסות ואנחנו לא יכולות שכל אחד שיש לו איזשהו פרויקט על דונם או שניים או שלושה דונם יגיש לנו תכנית.
ענת בירן: ואם הוא יגיש תכנית זה ייקח כמה שנים לאשר אותה, אם בכלל נאשר אותה.
ענת בירן: שימושים חורגים - יש היום בכלל מדיניות האומרת: ככל ששטח העסק המבוקש גדול יותר, השימוש החורג אינו אפשרי כיוון שזאת כבר תיחשב כסטייה ניכרת.
ענת בירן: זו עמדה של משרד המשפטים.
ענת בירן: ואז ככל שגן האירועים או אולם האירועים הוא של כמה אלפי מטרים יכול להיות שאי-אפשר יהיה לתת לו היתר לשימוש חורג.
ענת בירן: וגם אם כן ניתן לתת לו היתר לשימוש חורג, ההיתר ניתן לו לתקופה של 3 עד 5 שנים, מה שנותן לו חוסר ודאות טוטאלי מבחינת היכולת שלו לתכנן הלאה את העסק הזה וגם מבחינת החזר ההשקעה.
אורי מקלב: כל הסיפור הזה עומד להיגמר.
אורי מקלב: יש הרי את הרפורמה בתכנון הבנייה.
ענת בירן: הרפורמה בתכנון ובנייה היא עוד יותר - - -
אמנון כהן: את אמרת שלמשרד המשפטים יש איזושהי עמדה?
ענת בירן: למשרד המשפטים יש עמדה לגבי שימושים חורגים שהיא מבוססת על עמדה שגם באה לידי ביטוי בפסיקה שאומרת שככל שהעסק גדול יותר, שהשימוש החורג המבוקש מתפרס על פני אלפי מטרים ולא משהו מצומצם של 100, 200, 500 מטר, אז בכלל זה כבר סטייה ניכרת.
ענת בירן: זאת אומרת, אי-אפשר לאשר את זה כשימוש חורג.
ענת בירן: עכשיו יש גם מגמה שאומרת ששימושים חורגים הם בכלל מכת מדינה, וברפורמה בכלל יש כוונה לבטל את המושג הזה של שימושים חורגים ולהגביל אותו לתקופה מאוד קצרה, לתקופת מעבר.
ענת בירן: התוצאה היא שגני אירועים ואולמות אירועים שנפתחים היום ומקבלים במקרה הטוב היתר לשימוש חורג לחמש שנים, ונניח מבקשים בשלב מסוים להאריך להם לעוד חמש שנים, זה המקסימום שהם יכולים להגיע אליו.
ענת בירן: זה לא פרופורציונאלי בכלל להשקעה, לעלויות הגבוהות של ההשקעה, להתחברויות לדרישות של משרד הבריאות, המשרד להגנת הסביבה.
ענת בירן: אלה עסקים שגובים הרבה מאוד הוצאות.
ענת בירן: אני לא רואה שום פיתרון אלא אם הפיתרון יבוא מלמעלה.
ענת בירן: אני הצעתי ליהודה כמה דרכים לפתור את הנושא הזה ולא להשאיר את זה לפתרונות מקומיים של הוועדות המקומיות כיוון שגם הן לא עצמאיות בשטח.
ענת בירן: היתרים לשימושים חורגים אם הקרקע מוגדרת כחקלאית טעונים אישור גם של הוועדה המחוזית וגם של הוולקחש"פ - הוועדה לשמירה קרקע חקלאית ושטחים פתוחים, שזה סיפור ארוך מאוד ולא תמיד הסוף שלו ידוע מראש.
ענת בירן: תוכניות מתאר מקומיות לשינוי ייעוד זה דבר שלוקח הרבה מאוד זמן, ולעיתים הוועדות מבקשות, כמו שאמרתי, לא לתת תכנית ספציפית אלא לתת תכנית כללית, תוכנית אב שמשקפת את התכנון של גני האירועים במתחם שלם.
ענת בירן: זה גם דבר שלוקח הרבה מאוד שנים ואי-אפשר לבסס עליו עסקים שפועלים.
ענת בירן: אני הצעתי או לתת מענה לדבר הזה בחקיקה כמו שנתנו באמת בצורה מאוד לא שגרתית אבל מאוד מעניינת פיתרון למעונות לחוסים וכתבו איפה יותרו מעונות לחוסים.
ענת בירן: דרך אחרת זה להגן את זה בתוכנית מתאר ארצית כמו שפעלו בתחום של תחנות התדלוק.
ענת בירן: כשראו שצריך לפתור בצורה יעילה ומהירה את המיקומים של תחנות תדלוק קבעו בתמ"א 18 שבכל אזור תעשייה גם תחנת תדלוק מותרת, אלא אם כן בחריגים כאלה ואחרים, ואז זה מאפשר לוועדות המקומיות לתת היתרי בנייה ולתת היתרים.
ענת בירן: גם אם צריך שימושים חורגים אפשר לתת הגדרה שמאפשרים אותם לתקופות יותר ארוכות ולא שעסק כל הזמן יהיה על כרעיים מתנדנדות.
ענת בירן: נושא התכנון ובנייה גם כרוך בד בבד עם נושא רישוי עסקים, כי עסק שאין לו היתר לשימוש חורג או לא מותר על-פי התב"ע, גם לא יקבל רישיון עסק.
ענת בירן: ואז הוא גם כפוף להליכים משפטיים פליליים וגם אי-אפשר לתפעל אותו.
ענת בירן: ולכן, עשרות עסקים היום מתנהלים בצורה שהם עבריינים בפועל ויש קושי לפתור להם את הבעיה.
אמנון כהן: האם הגיע מישהו ממינהל התכנון?
גרנר: לא, מצטער.
יהודה כהן: זה ההתייחסות גם - - -
אמנון כהן: אמרת שאנחנו עושים את זה חגיגי ואני רציתי שיבואו ממשרד הפנים.
אמנון כהן: חשוב לנו לשמוע את נציג רישוי העסקים.
אמנון כהן: אני רוצה לתת לאשר מרישוי עסקים הוא הבכיר שבקי.
אמנון כהן: יש חקיקה שעברה ותקנות שעברו.
אמנון כהן: תעדכן גם את הציבור כאן בעקבות החקיקות שעברו והתקנות, ותגיד לנו איפה עוד צריך לתקן.
גרנר: חוק רישוי עסקים התשכ"ח-1968 עבר תיקון מס' 27 פה בוועדה באוקטובר 2010.
גרנר: זו רפורמה שהיא כוללת מספר מרכיבים, לרבות מרכיב מאוד חשוב שנקרא מפרט אחיד, וזו תשובה שאני רוצה גם לתת לחברי הכנסת שהעלו בעניין הזה וגם להערות שלכם על המסמך שכתבתם.
גרנר: המפרט האחיד ייתן לכן מענה על כל דרישות החוק לגבי אותן מטרות חוק כמו: משרד הבריאות בהיבט של בריאות הציבור, בהיבט של שלום הציבור - המשטרה, בהיבט של כיבוי אש.
גרנר: לצורך העניין, ייתן לכם מענה כולל לגבי המפרטים האחידים לכל דבר ודבר.
גרנר: אתם לא נכנסים למסלול מזורז.
גרנר: היות ואתם עסק עתיר קהל אתם לא יכולים להיכנס למסלול מזורז, ולכן בעניין הזה אתם במסלול רגיל כפי שקבענו.
גרנר: כל הדברים האלו יהיו כמובן על אתר אינטרנט ותוכלו לקבל את כל המפרטים שאתם רוצים לכל אולם ואולם וגן אירועים.
גרנר: לגבי התקנות - הן עברו במאי 2012 בוועדה הזאת.
גרנר: התקנות הן הכלי הביצועי של תיקון הרפורמה.
גרנר: כבוד יושב-הראש, זה נמצא עכשיו בחתימת השר, לאישור השר, ואז אנחנו נעביר את זה לפרסום ברשומות בעניין הזה.
גרנר: לצורך העניין עלתה נקודה מסוימת, ואני קורא מתוך הנייר, לגבי רישיונות עסק לנושא של מה שנקרא הפאב הנייד הזה.
גרנר: איך אתם קוראים לזה?
קריאות: בר אקטיבי.
גרנר: בר אקטיבי.
גרנר: זה רק מראה שמזמן כבר גמרתי את העניין של החתונות.
גרנר: לגבי הבר האקטיבי - אנחנו בעבר סברנו שהבר האקטיבי כמובן צריך להיות התנהלות רישיון לכל אחד ואחד.
גרנר: אנחנו שינינו את עמדתנו בישיבה בוועדה הבין-משרדית שלנו כאשר אמרנו שצריך להיות רק מנהל אחד, אחראי אחד, באולם האירועים.
גרנר: זה בעל אולם האירועים.
גרנר: מי שרוצה לעבוד אצלכם באולם חייב לקבל את האישור שלכם והוא יעבוד תחת הרישיון שלכם.
גרנר: הוא לא יכול להיכנס אליכם ללא אישור שלכם, לרבות תקליטן לצורך העניין הזה.
גרנר: לכן, בהיבט שלנו האחריות היא כוללת של בעל האולם.
גרנר: כמו שהוא לא נותן לזה שמעצב בפנים להיכנס וזה רק באישור בעל האולם, אותו דבר גם זה שמביא את המשקאות המשכרים לא יכול להיכנס לאולם ללא אישור של בעל העסק.
גרנר: זה לגבי רישוי עסקים.
גרנר: אני מקווה שאנחנו נסיים את הצו בחודש הקרוב.
גרנר: באופן עקרוני, ברגע שאנחנו מפרסמים את זה ברשומות אז יש לנו שנה שלמה לכניסה לתוקף של כל החקיקה.
גרנר: בארבע החודשים הקרובים אנחנו מתעסקים בנושא של מפרטים אחידים, ובעזרת השם התהליך מתקדם.
גרנר: יותר מהר בהיבט של תכנון ובנייה, אבל זה מתקדם.
גרנר: נמצאת פה גליה לגבי הארנונה.
אמנון כהן: ארנונה, בבקשה.
גליה כהן: אני מצטרפת למה שהשלטון המקומי אמר.
אמנון כהן: מצטרפת למה?
אמנון כהן: שאתם מביאים להם שיפוי שיוזילו את הארנונה של האולמות?
גליה כהן: לא, לא.
גליה כהן: ממש לא, ממש לא.
גליה כהן: אני אחדד.
גליה כהן: גליה כהן מהשלטון המקומי, משרד הפנים.
אמנון כהן: אתם מביאים כמה?
אמנון כהן: 20 מיליון שקל שיפוי לרשויות מקומיות שייתנו הנחה, כן?
גליה כהן: על-פי התקנות יש תעריף מינימום ומקסימום לכל עסק כשכל עסק נגזר מסיווג ראשי.
גליה כהן: במקרה של אולמות שמחות כרגע המחוקק דיבר על משרדים, שירותים ומסחר.
גליה כהן: אכן, התעריף של 200 הוא אולי גבוה, אבל המקסימום של משרדים, שירותים ומסחר הוא 300 פלוס, ויש נכסים שבאמת מגיעים למקסימום.
גליה כהן: בל נשכח שהמינימום זה 60 נקודה משהו שקל למטר מרובע.
אמנון כהן: האם בחנתם להצמיד אותם למלונאות?
גליה כהן: אני אשיב גם על זה.
גליה כהן: רשות שחפצה ומעוניינת לעודד אולמות - - -
אמנון כהן: רשות לא חפצה.
אמנון כהן: מראש רשות לא חפצה.
גליה כהן: אבל זה המצב.
גליה כהן: זה המצב החוקי כרגע.
גליה כהן: היוזמה צריכה להיות של הרשות.
גליה כהן: היא פונה לשרי הפנים והאוצר, ולאחר מכן, לאחר אישור ובדיקה שלנו, ההמלצה של הצוות המקצועי זה עובר לשרים לאישור, ואז היא יכולה לגבות את תעריף המינימום של 60 נקודה משהו שקל למטר מרובע.
אורי מקלב: מתי אישר בפעם האחרונה משרד הפנים הורדת תעריפים?
גליה כהן: אישרנו.
גליה כהן: מדי שנה מאשרים וגם בשנה זו.
אורי מקלב: גם כשביקשו הם לא – של אחוז ושניים.
אמנון כהן: אבל השלטון המקומי בחיים לא יבקש הורדה, אלא רק להעלות.
אמנון כהן: זה טבעי, צורכי עמך מרובים ומשרד הפנים לא משפה אותו על כלום אז הוא מחפש.
אורי מקלב: היו רשויות מקומיות שביקשו להוריד את הארנונה גם במגורים במשהו, באחוז-שתיים, ולא אישרו להם.
גליה כהן: אגב, כן מאשרים הפחתה של תעריפים.
גליה כהן: גם במקרה נקודתי וגם כללי הפחתה של תעריפים.
אורי מקלב: אולי כשעושים רפורמה.
גליה כהן: לא, בכלל לא.
גליה כהן: בתור אחת שמרכזת את הצוות וממליצה לשרים, יש בקשות להפחתה שכן מאושרות.
גליה כהן: היוזמה היא של הרשות.
גליה כהן: המצב החוקי הוא כזה שרשות צריכה ליזום.
גליה כהן: רשות שכן תיזום, כן זה יישקל לגופו של עניין, ואולי גם בחיוב.
גליה כהן: אפשר להגיע אם לא ל-60 שקל למטר מרובע, אפשר להגיע להרבה פחות מהסכומים שהוזכרו כאן.