GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רביע מקלדה: אנחנו ביקשנו היום שיהיה דיון במועצה, ואם הוועדה הממונה וראש המועצה לא יקיימו את הדיון הממונה על המחוז יקיים את הדיון וידון בכל המסקנות וההמלצות.
אורי מקלב: יש נציגים של עארה בתוך ערערה?
הישאם יוניס: אין, אנחנו לא קיימים.
יעקב אדרי: הוועדה ממונה, האנשים חיצוניים.
יעקב אדרי: חוץ מראש המועצה.
גאלב מג'אדלה: יש בקשה – תעבירו, בבקשה, את ההמלצות של ד"ר עמרור.
אורי מקלב: הוא צריך לתת למועצה.
גאלב מג'אדלה: לא, סליחה, עם כל הכבוד, אנחנו רוצים שד"ר עמרור באמצעותכם יעביר לנו את ההמלצות שלו כבודק לוועדת הפנים.
גאלב מג'אדלה: אולי אנחנו גם רוצים לקיים דיון על זה.
יעקב אדרי: אני אצלם את העותקים, ואני אעביר לכם.
יעקב אדרי: אתה כבר קיבלת את זה?
גאלב מג'אדלה: אז אנחנו מבקשים לקבל את ההמלצות של הוועדה של הבודק, ד"ר עמרור.
אורי מקלב: אם אני משקף את דבריך, אתה אומר שמה שיש לכם להגיד בעיקר זה נושא של ייעול וחיסכון כספי.
אורי מקלב: לא דיברת על מהות, אם המצב הוא כן טוב ואפשר לשפר.
אורי מקלב: אתה בעיקר אומר שהנושא הוא משרד הפנים, והעמדה היא ייעול ונושא כספי.
הישאם יוניס: אנחנו הפכנו להיות מחיר עגבניות.
הישאם יוניס: בני אדם – מחיר העגבניות.
הישאם יוניס: לא מקובל עליי בכלל מה שמתרחש כאן.
רביע מקלדה: רק לפני יומיים אישרנו תב"ר בנושא של בטיחות בית ספר בתקציב של 600 אלף שקל.
רביע מקלדה: לגבי בית הספר הפסציפי שדובר עליו, אני דיברתי עם הממונה על המחוז בעניין הבטיחות, והוא נתן לי דוח בכל מה שקשור לקדימות 1, שזה טופל.
רביע מקלדה: בתקופת הקיץ יש תוכנית יזומה של המועצה להשלים את כל השיפוצים של בית הספר.
קריאה: למה אתה לא מעביר אותו לבית הספר החדש?
קריאה: תסביר לוועדה.
רביע מקלדה: זה כבר שיקול דעת של ראש המועצה.
הישאם יוניס: אני לא רוצה להשתמש במילים בוטות, אבל הדברים לא מדויקים.
גאלב מג'אדלה: ד"ר הישאם.
גאלב מג'אדלה: בשיחה עם הממונה על המחוז, המחוז לא קבע עמדה בעניין הפיזור עארה-ערערה ומשאיר את זה לדרג המיניסטריאלי שזה השר.
רביע מקלדה: זה בדיוק מה שאמרתי.
גאלב מג'אדלה: לא שמעתי שאמרת.
אורי מקלב: הוא לא אמר.
אורי מקלב: הוא אמר שהבעיה המרכזית היא הפרדה - - - כספי.
רביע מקלדה: העמדה הקובעת היא של נציג השר.
גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לשמוע אותו.
גאלב מג'אדלה: לדעתי, זה יתרון שהממונה על המחוז לא קובע עמדה.
גאלב מג'אדלה: הוא מאמין משהו אחר מאשר ירושלים.
אורי מקלב: אני רוצה רק מילה אחת לנציג השר.
דרור לוינגר: אני עורך דין לוינגר, אני מהלשכה המשפטית במשרד הפנים.
דרור לוינגר: עמדת משרד הפנים היא לא להרבות את מספר הרשויות המקומיות בישראל, אלא להפך – ליצור מצב של איחודי רשויות היכן שזה אפשרי.
דרור לוינגר: אנחנו לא סבורים שבמקום שיש בעיות של דברים שהעלו כאן התושבים – ואני לא בא לסתור כאן את הדברים שהם אמרו, המחוז בודק את העניין הזה מבחינה מקצועית, הוא מינה בודק, המועצה צריכה לבדוק את הדברים.
דרור לוינגר: דובר על בעיות של תשתיות, בעיות של חלוקת תקציבים, חלוקת משאבים.
דרור לוינגר: הפתרון של הדברים האלה הוא לא בפירוק הרשות.
דרור לוינגר: אנחנו מדברים על רשות שלא הייתה בה שדרה ניהולית או איזושהי הנהגה מקומית שנמצאת שם.
דרור לוינגר: אני לא מכיר את הנתונים של תשלומי הארנונה עד הסוף, אני לא רוצה להתחייב על הדברים, אבל אם תשלומי הארנונה החלו רק בשנת 2009, ומדובר על יישוב שיש בו 7,000-6,000 תושבים – גם מבחינת סמכות השר בצו ברירת המחדל היא שמועצות מקומיות מקימים רק מ-10,000 תושבים, וזה לא בכדי.
דרור לוינגר: לא מדברים על פירוקים שנעשו, אני מדבר על סעיף שנמצא כיום בחוק.
דרור לוינגר: ברירת המחדל היא 10,000 תושבים ולא בכדי.
דרור לוינגר: אנחנו לא סבורים שמצב של פירוק ורשות עצמאית עם 7,000-6,000 תושבים, עם המצב שהיא נמצאת בו והנסיבות – תוכל להתרומם ולשפר את השירות לתושבים.
הישאם יוניס: החלטת בג"ץ מלפני שבוע – הם צירפו את קציר למועצה אזורית מנשה.
הישאם יוניס: נציגי עארה מבקשים להיות חלק ממועצה אזורית מנשה.
הישאם יוניס: אתה רוצה לעשות חסכונות?
הישאם יוניס: תצרף אותי למועצה אזורית מנשה.
הישאם יוניס: אני לא רוצה להיות במועצה האזורית ערערה.
הישאם יוניס: אני רוצה להיות במועצה אזורית מנשה עם 6,000 תושבים.
הישאם יוניס: אנחנו ניצור את המבנה - - - ערבים ויהודים לתפארת.
אורי מקלב: סליחה, אבל כאן מדברים ברשות דיבור.
אורי מקלב: אתה רוצה במקום רשות הדיבור שלך?
הישאם יוניס: אני מודאג מהגורל של הנכדים שלי.
דרור לוינגר: אני מוכן שהנציגים יסיימו את הדברים שלהם, ואחר כך אנחנו נשיב.
אורי מקלב: אמרת את העמדה.
דרור לוינגר: זאת עמדת משרד הפנים.
דרור לוינגר: אנחנו לא סבורים שזה המקום לעשות את הדברים האלה.
עפו אגבאריה: אבל אם הכלה לא רוצה והחתן לא רוצה – עכשיו נשמע גם את החתן – תראה שגם הם לא מתנגדים.
אורי מקלב: הם אמרו שבכלל לא הייתה חתונה.
אורי מקלב: הרבנות עשתה את החתונה, אבל לא החתן ולא הכלה היו.
אורי מקלב: הוא אומר, הפה שעשה, הוא הפה שיתיר.
דרור לוינגר: עמדת משרד הפנים היא שפירוק הרשויות הוא לאו דווקא הפתרון שמביא לשיפור השירות לתושבים.
דרור לוינגר: אני לא יודע מה קורה בבאקה-ג'ת, אני לא בטוח שהמצב שם הפך להיות טוב.
גאלב מג'אדלה: תבוא לביקור.
דרור לוינגר: אני אבוא ברצון.
טלב אלסאנע: - - - אבל כאן מדברים על כך שאין שירותים בכלל.
דרור לוינגר: המצב הוא לא להפוך את זה לרשות עצמאית שגם היא לא תיתן שירותים, אלא לשפר את הדברים.
דרור לוינגר: המחוז מפקח על הדברים, המחוז עושה את הבדיקה ונכנס לעובי הקורה, וזה בעינינו הפתרון הראוי.
גאלב מג'אדלה: תאר לעצמך שהמחוז יתערב בבטיחות של בית ספר.
גאלב מג'אדלה: זה לא תעודת עניות?
שיכה עאדל: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת הנכבדים.
שיכה עאדל: אני דובר הוועד.
שיכה עאדל: בפגישה שהתקיימה עם הממונה על המחוז מר יוסף משלי במשרדו ב-13 במאי, הוא אמר: אני שירתי בצבא 14 שנים ויודע מה זה מחנה פליטים, הסתובבתי במחנות פליטים, ועארה נראה כמו מחנה פליטים.
שיכה עאדל: אני לא צריך עדות מוסמכת יותר מזאת.
שיכה עאדל: זה לא חמולות, מה הקשר לחמולות?
שיכה עאדל: אין קשר.
שיכה עאדל: יושב ראש הוועדה הקרואה בערערה מר ג'מיל מרזוק אומר: "למרות המאמצים הרבים הנעשים כדי לשפר את מצבו של כפר עארה, אין ביכולתנו להדביק פער של 40 שנה של נטישה והזנחה".
שיכה עאדל: היושב ראש לשער של הוועדה הקרואה בערערה מר ציון הדר, אומר, אני לא נכנס לעארה, צריך הרבה כספים ומשאבים.
שיכה עאדל: שימו לב שבכפר ערערה במשך 13 השנים האחרונות המועצה נוהלה על-ידי שתי ועדות קרואות.
שיכה עאדל: הנתון הזה מצביע על קיום בעיה, ולזה בהחלט יש השלכות שנתייחס אליהן אולי בהמשך.
פתחי מרזוק: המועצה הנוכחית היא לא ועדה קרואה, היא מועצה נבחרת.
שיכה עאדל: בסדר.
שיכה עאדל: למה היא פוזרה?
פתחי מרזוק: היא פוזרה על בסיס תקציב.
יעקב אדרי: היא מועצה ממונה כאשר ראש המועצה הוא הנבחר.
שיכה עאדל: כל הגורמים הנוגעים בדבר מכירים בצורה שלא משתמעת לשני פנים שהמצב בעארה הוא איום ונורא.
שיכה עאדל: כפר שמהווה 35% מהתושבים בשני הכפרים ננטש והוזנח על-ידי הרשויות במשך 40 שנה.
שיכה עאדל: מאז תקופת המוכתרים ועד שנת 2008, במשך 40 שנה, כפר עארה לא זכה בשום שירות מוניציפלי מאף גורם רלוונטי במדינת ישראל.
שיכה עאדל: אם יש דבר כזה, שיצביע עליו הנציג.
שיכה עאדל: עכשיו הם נזכרו שיש להם תוכניות חלומיות ועתידיות, והם רוצים לעשות.
יעקב אדרי: מה זאת אומרת, לא בנו בתי ספר, גני ילדים?
שיכה עאדל: לא עשו כלום.
הישאם יוניס: לא.
הישאם יוניס: אני בניתי.
קריאות: - - - שיצביע.
שיכה עאדל: אחרי 2008, תסתכלו מה קיבלנו ממועצה מקומית ערערה.
שיכה עאדל: במקביל הם מפעילים יד ברזל כדי לגבות ארנונה ושולחים לנו כוח אכיפה בכפר שסבל מהיסטוריה מחפירה ומביישת.
שיכה עאדל: זאת בושה.
שיכה עאדל: אין ספק שחלוקת התקציבים והמשאבים לעולם לא תהיה שוויונית וצודקת ושקופה.
שיכה עאדל: כפר עארה נכנסו לטלטלת הצירוף הלא מאוזן ואנחנו מידרדרים לתהום כל כך עמוק שעלול להיות שלא נוכל לצאת ממנה.
שיכה עאדל: כל הטעויות שאסור היה לעשות נעשו, וכל הקלפים נטרפו למרות הכוונות הטובות של הרשויות.
שיכה עאדל: אך המעשים מראים אחרת.
שיכה עאדל: כשניתנה ההזדמנות לצירוף ב-2008 בתקווה לטפח את הכפר ואת איכות החיים של התושבים, והאכזבה גם הייתה גדולה.
שיכה עאדל: המועצה המקומית ערערה לא פעלה על-פי הצרכים הנוכחיים והעתידיים של כפר עארה.
שיכה עאדל: היא לעולם לא תצליח לנהל אותנו.
שיכה עאדל: לא רק שהיא לא רוצה, היא גם לא יכולה.
שיכה עאדל: היא גם משמשת צוואר בקבוק לעארה שלא מאפשרת שטף טוב ומענה טוב לדרישות של הכפר.
שיכה עאדל: אני רוצה להתייחס לעניין של החיסכון שדיבר עליו מר מקלדה.
שיכה עאדל: פירוק ערים בשנים האחרונות עלה לקופת המדינה עשרות, אם לא מאות מיליוני שקלים.
שיכה עאדל: אז לאחרים מותר ולנו לא מותר?
יעקב אדרי: אתה אומר, בזבזו – שימשיכו לבזבז.
אורי מקלב: זה לא התקדים הראשון.
הישאם יוניס: לא, זה מה שהוא אמר.
הישאם יוניס: אתה רצית להבין את זה ככה.
שיכה עאדל: במצבנו אנחנו התקציב של מועצה מקומית ערערה גדל בהתאם.
שיכה עאדל: אנחנו לא רוצים להכביד על קופת המדינה, רק שיזיזו את הכסף שמגיע לנו מערערה וייתנו לנו אותו.
שיכה עאדל: אנחנו ננהל את עצמנו לבד.
שיכה עאדל: מה עוד שהתושבים לא משלמים מתוך ייאוש, מתעצלים לשלם מס ארנונה כי הם יודעים שזה מביא להם בשורות טובות.
שיכה עאדל: וכן כדי לשפר את איכות החיים שלנו זה לא נמדד בכסף.
שיכה עאדל: לסיום אנחנו חברי הוועד מגובים ב-2,500 חתימות של בעלי זכות בחירה, ללא ספק.
שיכה עאדל: הזעקה שלנו יוצאת מתוך כאב וסבל.
שיכה עאדל: גלגל הצדק בכפר עארה לא טוחן בכלל.
שיכה עאדל: אנחנו פונים אליכם ומבקשים מכבודכם שתשתמשו בכל הכלים העומדים לרשות
שיכה עאדל: כם כדי לשנות את המציאות הקשה הקיימת בכפר עארה כדי שבסופו של יום תושבי הכפר יזכו במועצה לאומית נפרדת.
שיכה עאדל: תודה לכם.
אורי מקלב: ד"ר יוניס, אחרי הדברים ממש בקצרה.
הישאם יוניס: כן, תודה.
הישאם יוניס: אני בוגר "כדורי" ואני PhD ב-Plant pathology ועבדתי במשרד החקלאות 46 שנה.
הישאם יוניס: זכיתי במרוצת השנים האלה לעובד מצטיין, שלוש פעמים.
הישאם יוניס: עבדתי בכל הדרגים של משרד החקלאות ממדריך פשוט באזור הגליל למנהל משרד החקלאות- -
אורי מקלב: ד"ר למה?
הישאם יוניס: ל-plant Pathology, מחלות צמחים.
הישאם יוניס: ניהלתי את משרד החקלאות בנצרת.
הישאם יוניס: ב-20 השנים האחרונות עבדתי במנהל המחקר, ומנעתי שתאכלי אוכל עם חומרי הדברה.
הישאם יוניס: זה היה תפקידי במשרד החקלאות.
עפו אגבאריה: זה היה כשר?
אורי מקלב: בצמחים אין בעיה.
הישאם יוניס: כשר, כשר.
הישאם יוניס: אני רק רוצה להגיד מניסיוני – אני לא מקבל את היוזמה של חבריי, האחים שלי, חברי הכנסת הערבים שאמרו להביא את זה לוועדה.
הישאם יוניס: כשרצינו לקבור משהו במשרד החקלאות העברנו את זה לוועדה.
אורי מקלב: לא בכנסת.
מסעוד גנאים: אבל זה לבקשתכם.
הישאם יוניס: בדרך כלל, ואני כעובד מדינה נאמן, אומר לך שכשרצינו לגלגל משהו ככה אמרנו, תלך לוועדה.
הישאם יוניס: ועדה, ועדה, ועדה, ועדה – ולא יצא מזה כלום.
הישאם יוניס: לכן הייתי מסתייג מההחלטה הזאת.
הישאם יוניס: אנחנו רוצים החלטה אחת פשוטה.
הישאם יוניס: דיברו פה על סכסוך משפחות?
הישאם יוניס: זה לא נכון.
הישאם יוניס: אני ממשפחת יוניס והוא ממשפחת מרזוק, ושנינו יזמנו להיות יחד כדי לנהל את עארה.
הישאם יוניס: אני ישבתי עם אביו זיכרונו לברכה של ג'מיל שהוא ראש המועצה.
הישאם יוניס: אנחנו ניסינו לעשות הכול, אבל הם בעצמם אומרים – הם קרובים שלנו, בני דוד שלנו, אין לנו בעיה איתם.
הישאם יוניס: אני מכבד את ראש המועצה, את החברים של המועצה.
הישאם יוניס: אנחנו אחים, אבל מועצה מקומית ערערה לא מסוגלת לסגור את הפער, הם אומרים את זה בעצמם – לא מתוך רוע לב, חס וחלילה – הם אנשים שרוצים לעזור לי, אבל אין להם אפשרות לסגור את הפער הזה.
הישאם יוניס: את הפער הזה אני זועק.
הישאם יוניס: תסלחו לי על ההתלהמות שלי, הזמן קצר בשבילי.
הישאם יוניס: מה שמדאיג אותי זה הנכד שלי שיושב בבית ספר שאביו ושכבת הגיל שלו בנו מקצבת הזקנה שלהם.
הישאם יוניס: הם בנו את בית הספר הרעוע הזה - -
עפו אגבאריה: בשנות ה-50.
הישאם יוניס: בשנות ה-50 לא היה מלט, לא היה חצץ – לא היה כלום.
הישאם יוניס: אני נכנסתי ואמרתי, הנכד שלי לומד בבית ספר כזה?
הישאם יוניס: על גופתי.
הישאם יוניס: לא ייכנס שום תלמיד לבית הספר הזה – אני אלך ואשכב לפני התלמידים ולא אתן להם להיכנס.
הישאם יוניס: זאת סכנת חיים.
הישאם יוניס: כביש 65 – כמה קורבנות?
הישאם יוניס: מה זה, הנילוס?
הישאם יוניס: שאני צריך כל שנה לזרוק לו כלה כדי שאני אוכל לחיות ממנו?
הישאם יוניס: 65 דורס אותנו.
הישאם יוניס: אין מעבר, אין דרכי שירות, טרקטור לא יכול לעבור.
יעקב אדרי: תלמידים עוברים שם, לא?
הישאם יוניס: תלמידים עוברים בסכנת חיים – תבואו לראות את זה.
הישאם יוניס: חבר'ה, מתוך כאב אני מדבר ולא מתוך שום דבר אחר.
הישאם יוניס: כל החיים שלי ניסיתי ליצור מודל של מדינת ישראל – אחווה ברמה של החקלאות; לעשות חקלאות אחת, לא חקלאות של ערבים וחקלאות של יהודים.
הישאם יוניס: להיות ארגון חקלאים ישראלים שיש בו ערבים ויהודים.
הישאם יוניס: אני רוצה לעשות מועצה, להיות כמו כפר אום אל-כתף, - - - ואני אהיה תחת - - - של אילן שדה.
הישאם יוניס: אם אתה אומר שאני כפר קטן ולא מסוגל לנהל את עצמי תדע לך שאחוז המשכילים הוא גדול בעארה.
הישאם יוניס: עפו הוא רופא בכיר, והוא יכול להגיד לך ש"הילל יפה" מתנהל מרופאים מעארה, נכון?
הישאם יוניס: מרבית הרופאים, החלק הגדול, הבכירים ביותר הם תושבי עארה.
הישאם יוניס: אנחנו כפר שמסוגל לנהל את עצמו, וערערה זה בני דודים שלנו, אין לנו בעיה איתם, רק אנחנו רוצים לרחם עליהם – הם לעולם לא יצליחו לסגור את הפערים.
הישאם יוניס: אנחנו מבקשים, כשם שהייתה החלטת שר לצרף את עארה לערערה – לפרק את הצירוף הזה.
הישאם יוניס: אני לא מקבל את הטרמינולוגיה לפרק את האיחוד בין עארה לבין ערערה.
הישאם יוניס: כי עארה נמחקה.
הישאם יוניס: אין פירוק.
הישאם יוניס: זה לא פירוק, זה לפרק עארה, אבל לא ערערה.
הישאם יוניס: אין לנו מיקוד, אין לנו שם, המכתב שלי מסתובב בערערה בנגב, עולה לעראבה, חוזר לעארה כי אין מיקוד.
הישאם יוניס: אני לא מוכר בערערה.
הישאם יוניס: אמנם אני מעארה – תיבת דואר 1 ערערה, אבל זה מישהו אחר, זה לא אני כי לקחתם ממני את הזהות שלי.
הישאם יוניס: אז לא מספיק ש-64 שנים לא נהניתי משום דבר, עכשיו מ-2008 מטילים עליי מסים ולא מחזירים לי כלום.
הישאם יוניס: פה זה לא שוק, להגיד 40 אלף שקל ו-50 אלף שקל להעביר תקציב לעארה – זה נבוב, זה לא העניין.
הישאם יוניס: העניין הוא מהותי: אני רוצה ליצור מודל שעארה תהיה תפארת לדמוקרטיה הישראלית.
הישאם יוניס: אל תדבר איתי על עניין של כסף פה וכסף שם.
הישאם יוניס: אנחנו יזמנו הרבה דברים בכוחות עצמנו.
הישאם יוניס: עד לפני שנה שילמתי לאסוף את האשפה בעצמי.
הישאם יוניס: לפני שנה כבוד המועצה שלחה לנו משאית, והיא אוספת את האשפה.
הישאם יוניס: ותו לא.
הישאם יוניס: לא ניקוי רחובות, לא תאורה, נחשים, עכברים,
הישאם יוניס: ביוב – זה לא מתאים למדינת ישראל, לעזאזל.
הישאם יוניס: כל פעם שהייתה מגיעה משלחת מחו"ל לארץ מישראל היו מרימים טלפון אליי ומבקשים ממני להראות להם את הקדמה במדינת ישראל.
הישאם יוניס: איפה הייתי מתחיל?
הישאם יוניס: בעארה.
הישאם יוניס: היום אני מתבייש להכניס אורח זר לעארה, כי עארה נראית יותר גרוע ממחנה פליטים בדרום לבנון.
הישאם יוניס: דבר כזה לא יסכים אף אחד.
הישאם יוניס: אני רוצה לקצר - -
אורי מקלב: לא תוכל לקצר, תוכל רק לסיים.
הישאם יוניס: אני הולך להתעלף.
הישאם יוניס: שר הפנים נתן הוראה לצרף אותנו לערערה.
הישאם יוניס: בקשתנו אחת: לא לדבר על כספים, לא לדבר על "מונקי ביזנס".
הישאם יוניס: דבר אחד אני רוצה שתהיה החלטה עליו – שהאיחוד הזה נדון לכישלון מההתחלה, הוא נולד מת.
הישאם יוניס: שייתנו הוראה כשם שצירפו אותנו, יגידו, אתם יודעים, נותנים לכם הזדמנות לנהל את עצמכם.
הישאם יוניס: אחרת אנחנו הולכים למרי אזרחי – לא נשלם מסים, לא נבחר.
הישאם יוניס: אנחנו נקים ועדה כמו בקיבוץ שתנהל את עארה בכספה הפרטי.
הישאם יוניס: מועדון הקשישים בעארה – אני משלם 1,250 שקל כשיש ארבעה אנשים שתורמים לי כל אחד 400 שקל בסוף החודש כדי שנחזיק את מועדון הקשישים בעארה.
הישאם יוניס: ואני קשיש – אף אחד לא נותן לי גרוש.
הישאם יוניס: מה, לא מגיע לי?
הישאם יוניס: כתבתי לשר הפנים.
הישאם יוניס: אמרתי לו, כמה זמן נותר לי, תענה לי.
הישאם יוניס: לפחות אני מבקש לקבל מכתב משר הפנים שמועדון הקשישים בעארה - -
עפו אגבאריה: אולי משרד החקלאות היה נותן לך על כך שכל כך הרבה שנים עבדת.
הישאם יוניס: אני יושב ראש התאחדות החקלאים הערבים בתוך התאחדות החקלאים הישראלים, ואני יושב ראש ועדת החקלאים במועצה המקומית ערערה.
הישאם יוניס: הלכתי לג'סר א-זרקא לעשות כפר דייגים, לשפר את החושות שיש שם.
הישאם יוניס: בג'סר א-זרקא כולם מכירים אותי.
הישאם יוניס: חסרים 12 מיליון שקל.
הישאם יוניס: אני אומר להם, הלכתם למשרד החקלאות והעליתם את הנושא שוב?
הישאם יוניס: אמרו לי, ד"ר, אתה יודע מה עשו לנו?
הישאם יוניס: הביאו את היס"ם.
הישאם יוניס: הביאו יחידת משטרה לסלק את הנציגים של ועד הדייגים כי היו שני תקדימים שהייתה התפרעות של תושבי ג'סר א-זרקא, וחשבו שהוועד הזה אולי יעשה התפרעות.
הישאם יוניס: שרה איל טעתה מאוד – אני אלך לדבר איתה, זאת הייתה טעות.
הישאם יוניס: אני שמעתי את זה ביום חמישי - -
הישאם יוניס: תודה רבה לכם.
אורי מקלב: באמת מאוד התרשמנו מהדברים היוצאים מהלב.
אורי מקלב: באמת, לתפארת עארה שיש להם נציג ודובר כזה.
אורי מקלב: השנים שאתה עושה את זה מכל הלב ועם כל הניסיון הזה, זה באמת מרשים מאוד.
אורי מקלב: אחרון הדוברים, בבקשה.
אורי מקלב: פתחי מרזוק, אתה עוזר ראש המועצה.
פתחי מרזוק: אני דובר המועצה.
אורי מקלב: כאן בכנסת עוזר הוא אפילו יותר מדובר.
גאלב מג'אדלה: היושב ראש נותן לך תפקיד של עוזר שזה יותר בכיר מדובר.
גאלב מג'אדלה: הוא לא רק עוזר, הוא גם מועמד להיות ראש המועצה הבא.
פתחי מרזוק: אנחנו במועצה המקומית ערערה מסכימים לפירוק האיחוד משתי סיבות: קודם כול זה הרצון של אנשי עארה, וצריך לתת להם לממש את החזון שלהם ואת הרצון שלהם.
פתחי מרזוק: דבר שני, מועצה מקומית ערערה לא יכולה לשאת בנטל של עארה על חשבון התקציב של ערערה.
הישאם יוניס: כל הכבוד.
יעקב אדרי: אתה אומר דבר קשה מאוד, כי אתה צריך לכלכל את שניהם, ואתה אומר, לילד הזה אני לא יכול לתת, ולזה אני יכול לתת.
פתחי מרזוק: אתה תשמע אותי עד הסוף ממש.
פתחי מרזוק: בשלוש השנים האחרונות השקענו 30 מיליון שקל- -
שיכה עאדל: - - -
פתחי מרזוק: עאדל, תן לי להשלים את הדברים.
פתחי מרזוק: בשלוש השנים האחרונות השקענו 30 מיליון, והנה – הנתונים נמצאים.
פתחי מרזוק: אבל עארה צריכה עוד 70 מיליון.
פתחי מרזוק: אין לי הכסף הזה.
פתחי מרזוק: כמועצה אני לא יכול לגייס את הכספים האלה.
פתחי מרזוק: יש לי 1,800 תלמידים בעארה; סך הכול יש לי 12 כיתות תקניות.
פתחי מרזוק: לפני 10 שנים אני צריך בעארה עוד 40 כיתות תקניות.
פתחי מרזוק: היום 600 תלמידים מחטיבת ביניים, שזה ילדים בגיל 13 עד גיל 17 עוברים ללמוד בערערה בבתי ספר אצלנו בחטיבות ביניים ובתיכון.
פתחי מרזוק: הם יוצרים לנו מעמסה.
פתחי מרזוק: בחטיבת הביניים אצלנו בערערה הקיבולת היא ל-26 כיתות, ו-600 תלמידים.
פתחי מרזוק: היום יש לי 950 תלמידים.
פתחי מרזוק: בתיכון – כנ"ל – יש לי 850, והקיבולת היא ל-600.
פתחי מרזוק: כל הפער הזה נוצר מעארה.
פתחי מרזוק: בתור אחים אנחנו בני בית אחד.
פתחי מרזוק: מתוך דאגה ואהבה ורצון לעזור לאחר אנחנו מקבלים את הילדים שלהם.
פתחי מרזוק: אבל אנחנו לא חייבים להמשיך בזה.
פתחי מרזוק: מדינת ישראל היא אחראית על התושבים, לא המועצה המקומית ערערה.
פתחי מרזוק: במשך שלוש שנים נתתי את כל תקציב הביטוח של ערערה, אבל בשנה הבאה אני לא אתן שקל לעארה.
פתחי מרזוק: אני צריך להשקיע בערערה.
פתחי מרזוק: לכן אדוני, יש בעיה חמורה ביישוב עארה.
פתחי מרזוק: צריך להשקיע כספים, צריך להוציא תקציבים ייחודיים.
פתחי מרזוק: אני עשיתי מחקר על עארה, והיא צריכה היום 70-60 מיליון שקל כתקציב מיוחד כדי שהאנשים האלה יתחילו להגיד שהם תושבי עארה.
פתחי מרזוק: זה יותר גרוע ממחנה פליטים.
פתחי מרזוק: במקרה הייתי במחנה פליטים בג'נין לפני שבוע, ומצבם שם יותר טוב מעארה.
פתחי מרזוק: תודה רבה לכם.
הישאם יוניס: כל הכבוד לך.
אורי מקלב: תודה לכל הדוברים.
אורי מקלב: אנחנו חייבים לסיים.
הישאם יוניס: אם אני הייתי תושב ערערה הייתי בוחר בו לראש העיר.
גאלב מג'אדלה: הוא ייבחר.
יעקב אדרי: אורי, בוא נסכם את העניין.
גאלב מג'אדלה: היות שהם הסתייגו מההצעה של שיח' מסעוד להקים את הוועדה - -
מסעוד גנאים: זאת הצעה שלהם.
עפו אגבאריה: השאלה אם יש לוועדה אפשרות - -
גאלב מג'אדלה: ההצעה היא טובה.
גאלב מג'אדלה: אבל היות שהייתה הסתייגות אני מציע שכדי שהם לא יחשבו שזאת עוד ועדה – שאנחנו נתחם את הקמת הוועדה המקצועית בשלושה חודשים.
גאלב מג'אדלה: בעוד שלושה חודשים יביאו לכאן לדיון בוועדה.
גאלב מג'אדלה: ככה זאת לא מריחה, זאת לא עוד ועדה.
גאלב מג'אדלה: הכוונה טובה, ואתם צודקים - -
הישאם יוניס: ועדה בלתי תלויה.
הישאם יוניס: מה עם החברות שלנו בוועדה?
גאלב מג'אדלה: אתם לא חברים.
גאלב מג'אדלה: זאת ועדה מקצועית.
גאלב מג'אדלה: אתם צד בוועדה, אתם לא הוועדה.
אורי מקלב: אנחנו קודם כול מודים למציעים של ההצעה לסדר היום ולכל המשתתפים.
אורי מקלב: התגלה לנו מצב שהוא לא מחמיא בכלל – לא למדינת ישראל ולא לשום יישוב שנמצא במצב כזה.
אורי מקלב: אלה דברים שלא הייתה מחלוקת על המצב הפיזי הקשה בתשתית שהיה בעארה.
אורי מקלב: מנגד אנחנו יודעים שעד היום האיחוד הזה לא פעל לטובה, לא שינה את הדברים.
אורי מקלב: מטבע הדברים איחוד שנעשה כשיש פערים גדולים מאוד שנעשה מנקודה מאוד נמוכה, קשה מאוד שיצליח.
אורי מקלב: איחוד עושים כשיש שוויון ואיזון.
אורי מקלב: אבל כשיש פערים כאלה באמת קשה, וקשה להאמין שדבר כזה יכול להצליח, אם אתה לא נותן משאבים מיוחדים ואחרי זה עושה יחד.
אורי מקלב: יחד עם זאת התרשמנו מההבנה שזה לא בא מנקודת מחלוקת, אלא מתוך לית ברירה אחרת.
אורי מקלב: אבל אנחנו לא יכולים להביע את הדעה – יש העמדה של משרד הפנים שאומרת שהוא רוצה איחודים, רוצה חיסכון, רוצה שוויון.
אורי מקלב: אנחנו רואים את זה בעוד דברים, אבל לא תמיד זה מצליח.
אורי מקלב: אז אני אומר למשרד הפנים – נושא התאגידים שגם שם היה נושא של איגוד משאבים, כי איך יכול להיות תאגיד לכל עיר קטנה, ועם כל זה זה לא הצליח.
אורי מקלב: עד היום קיימים מקומות שאין תאגידים כי אף אחד לא רוצה להתאחד ביחד, ואפילו שהנושא הוא אחד, של מים וביוב, והוא קטן הרבה יותר מכל מה שרשות צריכה לנהל.
אורי מקלב: עם כל זאת אנחנו חושבים לקבל את זה, ומקבלים את ההחלטה של הוועדה לקבל את בקשת המציעים להקים ועדה מקצועית שתבדוק לעומק את המצב הקשה ותגיש את מסקנותיה לשר הפנים ולוועדת הפנים.
אורי מקלב: אנחנו קוצבים את זה בזמן – תוך שלושה חודשים.
אמנון כהן: שלום לכולם, אני מבקש לשבת.
אמנון כהן: יושבים?
אמנון כהן: יש מקום לכולם?
אמנון כהן: נפתח את הדיון.
אמנון כהן: הצעת חוק מניעת זיהום קרקע ושיקום קרקעות מזוהמות, שאנחנו מכינים לקריאה שנייה וקריאה שלישית.
אמנון כהן: אני רוצה לשבח את עבודת המשרד להגנת הסביבה בכלל על עצם החשיבה, על הרעיון ועל גיבוש חוק מורכב ביותר.
אמנון כהן: סוף-סוף יהיה פתרון שכל אחד מאזרחי המדינה, כאשר הוא יבנה את ביתו או כשהוא הולך לגור באיזשהו מקום ידע מה היה היסטורית במקום הזה, אם הקרקע הייתה ראויה למגורים, לטובת גני ילדים, לטובת כל מה שמסביב.
אמנון כהן: מדינה צעירה אנחנו – מתקנים כל פעם עוד משהו ועוד משהו, ויש משרד מאוד חרוץ ואנחנו נהנים לעבוד אתכם.
אמנון כהן: אנחנו משנים, בוודאי, את החקיקה – היא לא תצא איך שהיא נכנסה.
אמנון כהן: נעשה תיאומים, נשמע את הארגונים, נשמע את הגופים שפועלים בשטח.
אמנון כהן: שלא נעשה משהו כגזירה שאי אפשר לעמוד בה, בוודאי שלא זו המטרה, אבל עצם הרעיון – שאני חושב שכולם מסכימים לו – שאת הקרקע שזיהמנו, אנחנו צריכים קודם כל לנקות אותה.
אמנון כהן: אם יש שם מגורים – זה ניקיון מסוג מסוים; אם יעבור שם כביש אז זה צריך להיות ניקיון אחר; או כל נושא של מקום פתוח שצריך להישאר שם – לכל אחד יש פרמטרים שונים.
אמנון כהן: אני בטוח שנתתם על זה את הדעת אבל אנחנו, כוועדה, בוודאי ניתן את שלנו.
אמנון כהן: אני גם משבח את עבודת הייעוץ המשפטי של הוועדה שאני לא רציתי להעלות את זה לסדר היום של הדיונים כל עוד לא יישבו אתכם, לא יתאמו, כי יש לנו הרבה הערות ואנחנו גם ביקשנו מהגופים שישלחו את ההערות לוועדה.
אמנון כהן: הייעוץ המשפטי של הוועדה עשו דיונים ועדכנו אותי מדי פעם איפה זה עומד.
אמנון כהן: לאחר שהגענו פחות או יותר להבנות, זה עולה היום לדיון ואנחנו נרצה, כמובן להתקדם.
אמנון כהן: אנחנו נתקדם כך: היה כבר דיון עקרוני אחד וכיום אני רוצה כבר להתחיל בהקראה של החוק.
אמנון כהן: הסדר יהיה שאנחנו נקרא קודם כל את החוק שהגיע לשולחן הוועדה כהצעת הממשלה, הצעת חוק בקובץ כחול, וכמובן אנחנו נשמע לאחר מכן את עבודת המטה שעשה הייעוץ המשפטי של הוועדה לאחר ששמעו גם הערות מכל מיני גורמים, נקריא את זה ואז נפתח את הדיון וכל מי שיש לו הערה וחושב שהחוק פוגע בו קשות ולמרות שדיברו אתו, עדיין הוא לא נענה – נעזור לו עד כמה שאפשר יהיה לעזור.
אמנון כהן: כמובן, יש פה צוותים מקצועיים שגם יאירו את עיני הוועדה כך שבסופו של דבר נוציא חוק ראוי וטוב ובשורה לעם ישראל וכמובן לדורות הבאים.
אמנון כהן: זה חשוב, זה חוק מאוד היסטורי.
אמנון כהן: בשלב הזה אני אבקש ממישהו ממשרד המשפטים או מהמשרד להגנת הסביבה לקרוא.
אמנון כהן: נסכם שכל מי שידבר, כדי להכיר אחד את השני – וגם שכותב הפרוטוקול יידע מי מדבר, מאיזה ארגון או מאיזה משרד ממשלתי – אז להגיד את השם ותפקיד.
אמנון כהן: מתחילים בהקראה בקובץ הכחול שמונח לפנינו, על פי הצעת החוק הממשלתית.
אמנון כהן: לאחר מכן נעבור להקראת הצעת הוועדה שהיא פחות או יותר מתואמת – לא נסגרה סופית עדיין – פחות או יותר מתואמת, לכן אני מבקש להקריא את שתי ההצעות.
אמנון כהן: תראו מה היה ומה הולך להיות ובסגירה הסופית תדעו גם לאחר שיהיו עוד הערות מתוך הציבור שיושב כאן ונשתדל לבוא לקראתם עד כמה שאפשר.
אמנון כהן: מנכ"לית המשרד להגנת הסביבה רוצה להגיד משפט?
אלונה שפר: קודם כל, אני רוצה להודות לייעוץ המשפטי של הוועדה - - -
אמנון כהן: קודם כל תודי ליושב-ראש הוועדה.
אלונה שפר: כמובן, ליושב-ראש הוועדה, כמובן, על הקדשת הזמן והמעורבות האישית - - -
אמנון כהן: את המיקרופון תקרבי אלייך כדי שישמעו כשאת מדברת עלי.
אלונה שפר: בוודאי, אני כולי נרכנת לומר דברי תודה להקדשת הזמן ובאמת הזריזות והליווי שלך - - -
אמנון כהן: דב, למה אתה מחייך?
דב חנין: אני מחייך בהנאה, אני מחייך בהסכמה.
אלונה שפר: אנחנו תמיד מרגישים פה באמת דלת פתוחה וגם באמת להשקעת הזמן.
אלונה שפר: רציתי להודות לצוות שלי ולצוות שלך שבאמת עובדים לילות כימים על הצעת החוק הזאת.
אלונה שפר: אני רק רוצה לחדד: אנחנו לקחנו מאוד ברצינות את ההערות שלך ושל השותפים האחרים פה לדיונים, ומאז פרסום הצעת החוק ברשומות והעברתו בקריאה הראשונה, אנחנו עשינו ממש מהפכה במבנה של החוק ובמיקוד שלו.
אלונה שפר: המגמה באירופה בשנים האחרונות היא למקד את הטיפול באתרים המזוהמים והבעייתיים ביותר ואנחנו הבנו שאנחנו צריכים ללמוד מהניסיון העולמי כדי להגיע לתוצאות הסביבתיות הטובות ביותר.
אלונה שפר: אנחנו נמצאים בעולם של משאבים מוגבלים, גם מבחינת משאבי כסף וגם מבחינת משאבי כוח אדם, וחייבים להביא במשאבים שיש את התוצאות הטובות ביותר לכלל המשק והחברה.
אלונה שפר: לכן, בעצם, שינינו או מיקדנו את החוק שזה הצבעה על הסקטורים שיש להם את פוטנציאל הזיהום הגדול ביותר ובעצם יצירה של מנגנון מתעדף להתמקד בהם ולהביא לכך שעיקר הקרקעות המזוהמות יטופלו, כפי שאתה ציינת, כדי שמי שקונה דירה יידע שהוא לא מסכן את בריאותו ואת חייו.
אלונה שפר: כמובן שגם מי שאינו מזהם הוא עדיין גורם רלוונטי לחוק והחוק הזה מציע מנגנון למימון לגורמים המתאים כדי לוודא שהם לא יישאו בנטל הכלכלי במקומות בהם לא הם זיהמו את הקרקע.
אלונה שפר: לכן המיקוד, ועל כך הייתה עבודה גדולה ואנחנו מודים לך ולצוות, כדי למקד ולהביא את התוצאות הטובות ביותר, ואני מקווה שזה גם יוריד את מפלס ההערות וההתנגשויות שיכולות להיות סביב החוק.
זהר ברק: אני עורכת דין מהמשרד להגנת הסביבה.
זהר ברק: אני מתחילה להקריא: "פרק א': מטרה והגדרות מטרה 1.