GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אשר אוחנה: קיימנו בעבר פגישת עבודה עם השיח' טריף, ואני אשמח מאוד, כמו שאמרת, לכל פגישה נוספת.
אשר אוחנה: לגבי המשך התקנות, לא הבנתם אותי.
אשר אוחנה: לא אמרתי לדחות, אלא שהמועצה הדתית כרגע אין לה תוקף כבר כמה חודשים, ומה שביקשתי הוא קודם כל לחדש מיד, כדי שהמועצה תמשיך לעבוד, שתהיה מועצה דתית, אחרת אין לכם מועצה דתית, אחר-כך נשב על תקנון.
אשר אוחנה: לא נתתי הוראה לשנות תקנות או דבר כזה, אלא שנכנסתי בתקופה מסוימת, המשרד התחלף, חמש השנים הראשונות עברו, ואני חייב לתת איזשהו המשך למועצה הדתית הזאת, עד שנשב ונלבן את הנושא הזה.
איוב קרא: זאת אומרת, אני מבין מדבריך שבחידוש לעוד תקופה - - -
מואפק טריף: אני מציע, חבר-הכנסת קרא, שאולי נעשה ישיבת עבודה עם כבוד השר.
אשר אוחנה: אתה חייב קודם כל חידוש, אחרת כבר אין לך מועצה דתית.
איוב קרא: למה, הוקמה מועצה דתית לחמש שנים, לא?
אשר אוחנה: אני חושב שבאמת כדאי לנצל ישיבת ועדה לדברים העקרוניים שלא זזים, וכך הוועדה תלחץ על שר זה או אחר.
אשר אוחנה: נשמח להיפגש במשרדי ולקדם את העניינים, יש לי רצון גדול, ואת זה אני לא רק מצהיר פה, ידוע שיש לי רצון גדול לקדם את העניינים של העדה הדרוזית ולתקן את הקיפוח.
אשר אוחנה: לגבי שירותי הקבורה, אנחנו נזרז את זה ונעשה מה שאנחנו יכולים לעשות.
אשר אוחנה: לגבי המועצות הדתיות, אני מציע לך לחשוב שוב.
אשר אוחנה: להבדיל אלפי הבדלות, כמו בנושא של נישואים אזרחיים, אתה הולך ופוגם בעיקרון של שירותי הדת, שצריכים להינתן על-ידי הגוף הזה שנקרא מועצות דתיות.
אשר אוחנה: אני ממשיך להתנגד - - -
משה גפני: אני שואל, אדוני השר, האם יתקיים על זה דיון?
משה גפני: הרי בכל אופן יש אלמנטים פתוחים.
אשר אוחנה: נוכל לדון בזה שנינו.
אשר אוחנה: לא צריך מודעה ב"יתד נאמן".
אשר אוחנה: תודה רבה.
משה גפני: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.
חברי הוועדה: מוזמנים: נירה ברעם - מפקחת אחות ראשית ארצית, משרד הבריאות פיטר מגנוס - מפקח עבודה ראשי, משרד העבודה והרווחה סנ"צ אלי ממן - קצין אח"ק נגב, משרד לבטחון פנים כמאל ריאן - סמנכ"ל המגזר הערבי, מרכז השלטון המקומי עיריית רהט: טלל אלקרנאוי - ראש עיריית רהט סלמן אלעאסם - מנהל מחלקת הרווחה סמי עובוסייאן - נהג ראש עיריית רהט איריס אוזן - מזכירה עו"ד יוסי כהן - יועץ משפטי לירי אנדי פינדליג - ראש תחום פיתוח, בטרם - המרכז הלאומי לבריאות ובטיחות ילדים ד"ר יצחק קדמן - מנכ"ל המועצה הלאומית לשלום הילד עבד - מטה המאבק לשיפור מצב החינוך במיגזר הבדואי
מנהלת הוועדה: סדר היום: ועדה משותפת להצעה לסדר יום בנושא מותם של שני ילדים שנפלו לבור הספיגה ברהט ועדה משותפת להצעה לסדר יום בנושא מותם של שני ילדים שנפלו לבור הספיגה ברהט
תמר גוז'נסקי: גבירותי ורבותי, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד, אשר היום הינה ועדה משותפת.
תמר גוז'נסקי: הוועדה המשותפת הוקמה לטיפול בהצעה לסדר היום בנושא מותם של שני ילדים שנפלו לבור ספיגה ברהט.
תמר גוז'נסקי: הוועדה המשותפת הוקמה בידי הוועדה לקידום מעמד הילד וועדת הפנים, לצורך הדיון בנושא זה.
תמר גוז'נסקי: נקבעו לה שישה חברי כנסת, ואני מקווה שהם יגיעו במהלך הדיון שאנחנו נקיים, כנראה שהם נמצאים בישיבה אחרת.
תמר גוז'נסקי: הנושא עלה לסדר היום בשל הטרגדיה הקשה שקרתה, והשאלות שצצו סביב הנושא, כיצד קרה האסון, האם ניתן היה למנוע אותו, ואיך אפשר למנוע אסונות כאלה בעתיד.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מודעים בוועדה שלנו, במהלך עבודתה, לתנאים הקשים הקיימים ביישובים בנגב מבחינת מערך השירותים לילדים, ובעיקר מערך החינוך המשלים ומערכות אחרות שאמורות להתקיים במדינת ישראל.
תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים שיש קושי גדול מאוד להורים להשגיח על ילדיהם, בשל מצוקות שונות, כגון גודל המשפחה ובעיות אחרות.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שדווקא במקומות כאלה השירותים המשלימים צריכים להיות הכי מפותחים, כי במקום שבו יש הרבה ילדים שנמצאים במצבים של מצוקה כלכלית והזנחה, השירותים נחוצים במיוחד.
תמר גוז'נסקי: לכן יש לנו בעיה קשה מאוד עם הילדים ביישובים אלה, ולדעתי עכשיו, בקיץ שהתחיל, הבעיה הולכת ומחריפה.
תמר גוז'נסקי: טבעם של ילדים שאם אין להם פתרונות ממוסדים הם מאמצים לעצמם את הפתרון ואת מגרש המשחקים שלהם, ובמקרה הטראגי שעליו אנחנו מדברים אנחנו ראינו שהילדים מצאו לעצמם כמגרש משחקים את בור המים, שבו שניים מהם טבעו.
תמר גוז'נסקי: לישיבה זו זומנו נציגים של העירייה ונציגים של המשרד לבטחון פנים, וכמובן גם נציגי משרד העבודה, משרד הבריאות, מרכז השלטון המקומי ואירגונים ציבוריים העוסקים בנושא של ילדים.
תמר גוז'נסקי: מטרת הדיון הינה בשני מישורים.
תמר גוז'נסקי: האחד לנסות לברר כיצד קרה האסון ואם ניתן היה למנוע אותו.
תמר גוז'נסקי: המישור השני הוא הסקת מסקנות לעתיד, שזה בעצם הדבר החשוב ביותר.
תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים כוועדה לשים על שולחן הכנסת המלצות מה צריך לעשות כדי למנוע תאונות ילדים.
תמר גוז'נסקי: בין המועד בו הגשנו את ההצעה לסדר היום בנושא שני הילדים שמתו בבור הספיגה ברהט לדיון שאנו מקיימים כיום, קרה עוד מקרה נורא בגליל, שבו שני ילדים נהרגו מנפילה מטרקטור שהתהפך כאשר הוסעו בו, האחד בן חמש וחצי והשני בן חמש.
תמר גוז'נסקי: אמנם המנדט הרישמי שלנו היה הדיון על האירוע רהט, אבל האסון הזה בעצם לימד אותנו על אפשרות אחרת, שבה מבוגר מתנהג בצורה מודעת באופן המסכן ילדים, ואחר כך הילדים האומללים משלמים את המחיר של הטרגדיה הזאת.
תמר גוז'נסקי: לכן אני מכניסה לדיון גם את נושא הילדים שנהרגו בצפון, לצורך הלקח שאנחנו צריכים ללמוד.
תמר גוז'נסקי: במקרה אחד מדובר בבור, במקרה השני מדובר בטרקטור, והתוצאה היא שני ילדים הרוגים פה ושני ילדים הרוגים שם.
תמר גוז'נסקי: הרבה פעמים מדברים על אחריות הורים, ואין ספק שיש אחריות הורים, ואף אחד לא פותר הורים מהאחריות שלהם.
תמר גוז'נסקי: לא ברהט ולא בזרזיר ולא בשום מקום אחר.
תמר גוז'נסקי: אבל בצד אחריות ההורים קיימת גם אחריות של החברה.
תמר גוז'נסקי: ולכן גם אם אכן צריך לבדוק מה קרה עם ההורים, האם ההורים דאגו והאם ההורים שמרו וידעו, בצד זה יש לבחון את האחריות שלנו המבוגרים, אחריות של מי שהבור נמצא בתחום שלו, אחריות של מי שנוהג בטרקטור ומעז לשים את הילדים הקטנים האלה על העגלה מאחוריו.
תמר גוז'נסקי: מבלי לפתור הורים מאחריות, אנחנו פה בעיקר כדי לדון איך אנחנו פועלים כחברה, כרשויות ממשלתיות, כעירייה וכו'.
תמר גוז'נסקי: נמצא איתנו ראש עיריית רהט, טלל אלקרנאי.
תמר גוז'נסקי: אבקשך לספר לנו מה ידוע לך על המקרה ומה המסקנות שלך לגביו.
טלל אלקרנאי: ראשית ברצוני לברך את חברת הכנסת תמר גוז'נסקי על התעניינותה בצד החברתי ועל זכייתה בפרס למען חברה וקהילה.
טלל אלקרנאי: אנו דנים באירוע שהינו אסון כבד לנו כתושבי רהט ולחברה הישראלית בכלל.
טלל אלקרנאי: אנו כואבים את כאבם של ההורים השכולים ומשתתפים בצערם.
טלל אלקרנאי: האסון הוא אסון של כולנו מאחר ומדובר במותם של שני ילדים חסרי ישע, שהם חלק מכלל ילדי רהט הנמצאים במצוקה ומכלל ילדי הבדואים בנגב הנמצאים במצוקה ומחוסרי טיפול.
טלל אלקרנאי: האירוע קרה כחודש ימים לאחר שנכנסתי לתפקידי כראש העיר.
טלל אלקרנאי: מדובר באסון כבד, והוא אירע במבנה שנבנה ללא היתר, בשטח שהוא שטח ירוק, לא מוגדר, לא מיועד, שיש עליו תביעת בעלות של המשפחה שהקימה את המבנה הזה.
טלל אלקרנאי: הוא לא מוסדר בין מדינת ישראל, מינהל מקרקעי ישראל לבין המשפחה.
טלל אלקרנאי: הוא מתוכנן כאיזור תעשיה, אבל מאחר ולא הגיעו להסדר עם בעלי הקרקע השטח נשאר ריק, על אף שיש תקציב של המדינה בסך ארבעה וחצי מיליון שקל לפיתוחו כאיזור תעשיה.
טלל אלקרנאי: המשפחה מתנגדת וטוענת לתביעת בעלות, דורשת שיגיעו איתה להסדר על הקרקע ואחר כך הם יגיעו לפשרה בנושא של פיתוח שטחים.
תמר גוז'נסקי: מתי הוחלט להקים במקום איזור תעשיה?
טלל אלקרנאי: ההחלטה להקים איזור תעשיה התקבלה בשנת 77', בתקופה בה ארליך שר האוצר.
טלל אלקרנאי: עד היום המדינה לא גמרה את ההסדר עם המשפחה הזאת.
טלל אלקרנאי: זהו אחד מהאסונות הגדולים ביותר שהבדואים עומדים בהם.
טלל אלקרנאי: המשפחה החליטה לקחת את החוק לידיה והקימה במקום מבנה, ואנחנו כעירייה בודאי מתנגדים ונתנגד לבניה הבלתי חוקית.
טלל אלקרנאי: מי שחי ביישוב ובעיר צריך להתנהג בהתאם לכללים של ועדת תכנון ובנייה, ולעיר יש כללים משלה.
טלל אלקרנאי: ראש העיר הקודם יחד עם מהנדס העיר הוציאו צו הריסה למבנה הזה, בעשרים ושמיני לתשיעי 2000, אשר נמסר, בליווי משטרה.
טלל אלקרנאי: לאחר מכן היו האירועים הקשים במיגזר הערבי.
טלל אלקרנאי: אינני יודע מה קרה ומדוע לא נהרס המבנה, העניין עדיין בחקירה.
טלל אלקרנאי: כאשר האסון קרה הוריתי למהנדס העיר ולצוות המקצועי בעירייה להעמיד את כל הנתונים ואת כל המסמכים הדרושים לנושא החקירה, למשטרה, למשרד העבודה והרווחה ולמועצה הציבורית לשלום הילד.
טלל אלקרנאי: אנו מחוייבים לכל מה שיידרש ונעמיד לרשות כל הגופים להם את הנתונים העומדים ברשותנו.
טלל אלקרנאי: ידוע לי שהמשטרה התחילה לחקור את הנושא, ומה שעל פניו נודע לי, לאחר התחקיר, שהמבנה המשיך לפעול, והושכר על ידי בעלי המבנה לאדם שהפעיל בו מכון לשטיפת לרחיצת רכבים, ושם גם נחפר בור, שלא ידענו על קיומו.
טלל אלקרנאי: העירייה לא ידעה בכלל על קיום הבור, אני אומר זאת בוודאות.
טלל אלקרנאי: לא הצד המקצועי ולא הצד הפוליטי.
טלל אלקרנאי: ליד המבנה הזה גרה המשפחה של הילדים, בשכונה 5.
טלל אלקרנאי: נראה שגם חשמל ומים קיבל השוכר מאחד השכנים, ללא אישור.
טלל אלקרנאי: נראה שגם התושבים בקטע הזה נהגו בחוסר זהירות בזה שאיפשרו לו להתחבר לחשמל ומים בניגוד להסכמת העירייה.
תמר גוז'נסקי: האם אתה יודע מתי נחפר הבור?
טלל אלקרנאי: לא, אף אחד מאיתנו לא ידע.
טלל אלקרנאי: בדיעבד, עד היום איננו יודעים מתי נחפר הבור, אבל התברר לנו אחר כך כנראה כשהפעילו את שטיפת המכוניות במבנה נחפר שם הבור לצורך ניקוז המים.
טלל אלקרנאי: לא קיבלנו שום הודעה בעירייה על כך שנחפר בור והוא מסוכן לילדים.
טלל אלקרנאי: מדובר בשני ילדים המתגוררים עם אמם, אשר נמצאת בסכסוך עם בעלה.
טלל אלקרנאי: הם בני דודים, ונמצאים במצב קשה מאוד.
טלל אלקרנאי: כנראה שהילדים יצאו מהבית לשחק בחוץ.
תמר גוז'נסקי: למיטב ידיעתי היתה שם קבוצה גדולה של ילדים, לא רק שניים.
טלל אלקרנאי: מייד אתייחס לנושא של הילדים, שהוא אחד האסונות הכבדים של העיר הזאת, ושל יישובי הבדואים בכלל בנגב.
טלל אלקרנאי: הילדים שיחקו שם, קרה מה שקרה ושניים מהם נפלו לבור.
טלל אלקרנאי: והתוצאה ידועה.
טלל אלקרנאי: צריך לחקור את הנושא הזה, לבדוק מדוע לא נהרס המבנה ולא הופסק השימוש בו.
טלל אלקרנאי: כל הדברים הללו צריכים להיבדק.
טלל אלקרנאי: יחד עם זאת המצב הוא עוד יותר קשה, והלוואי שלא יקרו עוד אסונות בעיר הזאת, אבל אני לא אופטימי.
טלל אלקרנאי: המצב ביישובי הבדואים בנגב, מבחינת ילדים, הוא קשה ביותר.
טלל אלקרנאי: יושב פה מנהל מחלקת הרווחה שלנו, אשר יתייחס לנושא הזה של הילדים.
טלל אלקרנאי: יש לנו גידול אוכלוסין מן הגדולים במדינה, חמש נקודה שמונה אחוז.
טלל אלקרנאי: בעיר רהט שישים ושניים אחוז מהתושבים הם ילדים.
טלל אלקרנאי: לילדים אלה אין כל מסגרות ביישוב.
טלל אלקרנאי: כשהעבירו את הבדואים ליישובי קבע הם לא קיבלו ליווי.
טלל אלקרנאי: זה דבר לגיטימי להעביר שבטים ליישובים, גם את האתיופים מביאים מחוץ לארץ, אלא שמלווים אותם ומסייעים להם ללמוד איך לחיות ביישוב.
טלל אלקרנאי: עיר אינה שבט.
טלל אלקרנאי: אני מזמין כל אחד מכם להסתכל ולסייר ברהט.
טלל אלקרנאי: אתה נוסע על הכביש ורואה עשרות ילדים משחקים על הכביש, בגלל שאין להם מגרשי משחקים ומתקנים לילדים, אין להם שום מסגרות, והם נאלצים לעשות מהכבישים מגרשי כדורגל.
טלל אלקרנאי: זה מצב מאוד מסוכן.
טלל אלקרנאי: לנו כעירייה אין אפשרויות לבוא ולסייע בהקמת מתקנים ובסיוע לילדים, בנוסף לעוני וליתר מצוקות שלהם.
טלל אלקרנאי: מדובר בהרבה מאוד משפחות שבחלקם מתחתנים עם אישה שניה ושלישית, ישנן נשים חד הוריות אשר מלבד הקיצבה של ביטוח לאומי אין להם שום סיוע לילדים שלהם.
טלל אלקרנאי: ארבעים ושבעה אחוז מתושבי העיר חיים על חשבון ביטוח לאומי.
טלל אלקרנאי: ללא ביטוח לאומי בעצם תושבי רהט היו יכולים להיות בקטגוריה של ג'בליה במצבם הכלכלי.
טלל אלקרנאי: אין לנו אפשרויות ואמצעים היום בעיר לטפל בילדים האלה.
טלל אלקרנאי: משרד העבודה והרווחה מתקצב את המחלקה בתקציבים הדלים שעומדים לרשותו, אבל אין תקציב מאסיבי המוקדש לנושא הילדים.
טלל אלקרנאי: אין טיפול בנושא של הילדים.
טלל אלקרנאי: מצב זה מביא אותנו להמשך העוני, המשך המצוקות, והמשך רמת החינוך הנמוכה.
טלל אלקרנאי: סיפרתי קודם בדיחה בנושא, על אחד הקיבוצים בסביבה שאמרו בו שבשנה וחצי לא נולד אצלהם ילד אחד.
טלל אלקרנאי: ביישובים האלה רמת החיים הרבה יותר גבוהה, ובעצם אם יש הגירה זו הגירה שלילית מהיישובים למקומות בהם רמת החיים גבוהה יותר.
טלל אלקרנאי: ואילו אצלנו יש גם ריבוי טבעי גבוה וגם הגירה חיובית לתוך העיר.
טלל אלקרנאי: עדיין חמישים אחוז מהאוכלוסיה הבדואית לא התאכלסה ביישובי קבע, והם מגיעים ליישובים כמו רהט, כך שתמיד קיימת הגירה חיובית, ותמיד יש גידול במספר ילדים ביישוב.
תמר גוז'נסקי: האם העליתם פרטים נוספים בבירורים שערכתם, מעבר למה שנשמע מגורמים אחרים?
טלל אלקרנאי: לגבי הנושא של הילדים נציג הרווחה של רהט ידבר.
טלל אלקרנאי: בנושא המבנה ביקשנו להוציא צו שיפוטי להריסת המבנה.
טלל אלקרנאי: מאחר והוא לא נהרס אני מבין שהשופט ביקש בינתיים להוציא צו סגירה.
טלל אלקרנאי: אני חתמתי על צו סגירה לעסק, ועל אף שחתמתי על צו סגירה נתתי ארכה, אבל בינתיים העסק לא נסגר.
טלל אלקרנאי: נדמה לי שהמשפחה, בעלי המבנה, הפכו את הייעוד שלו ממקום לשטיפת מכוניות למסגריה.
טלל אלקרנאי: זהו מצב אבסורדי.
טלל אלקרנאי: אני לא מוכן לתת לזה יד.
תמר גוז'נסקי: ומה קרה עם הבור?
טלל אלקרנאי: הבור כוסה וגידרנו את השטח סביבו.
טלל אלקרנאי: מבחינת צו ההריסה, השופט לא נתן לנו צו הריסה אלא קבע את התיק להמשך דיונים.
טלל אלקרנאי: אני מקווה שהעסק הזה ייסגר, ואם לא ייסגר אנחנו מתכוונים להוציא צו סגירה בליווי המשטרה.
טלל אלקרנאי: אם יתן לנו השופט צו הריסה אנחנו מתכוונים להרוס את המבנה הזה.
טלל אלקרנאי: לא רק את המבנה הזה, גם מבנים בלתי חוקיים אחרים.
טלל אלקרנאי: השבוע חתמתי על עשרים וארבעה צוי הריסה למבנים בלתי חוקיים הקיימים בעיר הזאת.
טלל אלקרנאי: קיימת בעיה אחרת שיש לתת עליה את הדעת.
טלל אלקרנאי: ברהט יש מחסור בתעסוקה, יש חוסר במקורות פרנסה, ואנשים לפעמים נאלצים לאלתר מקורות פרנסה.
טלל אלקרנאי: איזור התעשיה שלנו נתקע במשך שנים, ואנשים רוצים להקים מפעל של שיש, נגריה, מסגריה, משהו להתפרנס ממנו.
טלל אלקרנאי: צריך להתייחס גם לצד הזה של הבעיה, מה עושים עם האנשים האלה, המבקשים בסך הכל להתפרנס ולשם כך זקוקים לשטח לבנות בו.
תמר גוז'נסקי: האם נעשה סקר לאיתור בורות נוספים הקיימים בעיר או עוד מקומות מסוכנים לילדים?
טלל אלקרנאי: כן, נעשו סקרים על ידי מחלקת הנדסה, הפיקוח העירוני ורישוי עסקים.
טלל אלקרנאי: סקרנו את היישוב, מצאנו כמה מקומות מסוכנים וסגרנו אותם.
טלל אלקרנאי: יש עוד מקום לשטיפת מכוניות שגם עליו הוצאנו צו סגירה.
תמר גוז'נסקי: עדיין לא ברור לי מה קורה עם הבור.
טלל אלקרנאי: הבור הקיים נסגר.
טלל אלקרנאי: בורות אחרים לא קיימים ביישוב.
טלל אלקרנאי: עם זאת קיימת תופעה אחרת שאני חייב לציין אותה, והיא נושא חיבורי החשמל.
טלל אלקרנאי: יש בעיר משפחות שמתחברות, בגלל מצבן הכלכלי הקשה, בחיבורי חשמל לא תיקניים מבית לבית.
טלל אלקרנאי: עם כל הכאב הוצאתי הנחיה לחברת חשמל שינתקו אותם.
טלל אלקרנאי: הדבר כואב לי, ויש פה בעיה, אבל אני לא רוצה שיקרה עוד אסון.
טלל אלקרנאי: יש הרבה מאוד ילדים שמשחקים ועלולים להתחשמל.
טלל אלקרנאי: לגבי שני הילדים אני מבקש ממנהל מחלקת רווחה לדווח לוועדה.
סלמן אלעאסם: בעצם נודע לנו על האירוע עוד באותו יום בו אירע, מכלי התקשורת.
סלמן אלעאסם: מייד עם היוודע דבר האירוע שלחתי עובד סוציאלי אל המשפחה.
סלמן אלעאסם: הבית של המשפחה נמצא בסמיכות גבוהה מאוד לבור.
תמר גוז'נסקי: האם שני בני הדודים גרים ביחד?
סלמן אלעאסם: האמא של הילדה בעצם גרה בשכונה אחרת, אבל בגלל סכסוך עם בעלה עברה לבית הוריה.
סלמן אלעאסם: בעצם לבעלה לא היה לו אפשרויות כלכליות לבנות בית משלו, הוא נאלץ לגור עם הוריו, והאישה לא הסכימה וחזרה לגור אצל משפחתה.
סלמן אלעאסם: לילדה הזאת יש עוד אח.
תמר גוז'נסקי: והילד השני?
סלמן אלעאסם: הילד השני הוא בן דוד.
סלמן אלעאסם: הוא אחיינה של האמא של הילדה.
סלמן אלעאסם: הם גרים באותו בית הנמצא בטווח של פחות ממאה מטר ממקום הבור.
תמר גוז'נסקי: האם הם נהגו לשחק בבור לעיתים קרובות?
סלמן אלעאסם: מהמידע שקיבלנו נראה שהילדים היו הולכים מדי פעם לשחק שם, אבל הפעם הם החליקו, ואז אחד הילדים הלך למשפחה שלו ואמר שאחותו נפלה לתוך בור המים ולא יצאה משם, והדוד שלהם בא לעזור לילדה ואחר כך צפה עוד גופה, והוא משה אותה מהמים ולקח אותה מייד למד"א, כפי שצויין בכתבה שפורסמה בנושא.
סלמן אלעאסם: לא היתה שם גדר, והם לא סברו שהמים עמוקים.
סלמן אלעאסם: אנשים חשבו שזה בור מים זורמים.
סלמן אלעאסם: הילדים החליקו כפי הנראה מעל ערימת החול לתוך המים, והמקום לא היה מגודר לפי הידוע לנו.
סלמן אלעאסם: באופן כללי אנחנו יודעים שקיים מחסור במתקנים שיעסיקו את הילדים במשחקים.
סלמן אלעאסם: צריך לציין את העובדה שלפעמים גם כאשר העירייה מקימה מתקנים כאלה הם לא מחזיקים מעמד הרבה זמן בגלל השימוש הרב.
סלמן אלעאסם: יש הרבה מאוד ילדים והמיתקנים מתקלקלים מהר מאוד.
תמר גוז'נסקי: האם הילדים האלה ביקרו בגן בעיר?
טלל אלקרנאי: לא, הם בגיל טרום חובה, וזו בעיה ברהט.
טלל אלקרנאי: יש אלפיים שבע מאות ארבע עשרה ילדים בגיל שלוש וארבע, גיל טרום חובה.
טלל אלקרנאי: אמנם קיים חוק חינוך חובה שחתם עליו שר החינוך, אבל הוא לא מיושם בעיר רהט.
טלל אלקרנאי: הילדים יושבים בבית בגלל שחסרים מבנים לגנים.
תמר גוז'נסקי: אם כך שני הילדים האלה לא ביקרו בגן?
טלל אלקרנאי: לא.
טלל אלקרנאי: בשכונה בה הם התגוררו לא קיים גן.
טלל אלקרנאי: בכל שכונה 5 לא קיים גן טרום חובה.
עו"ד יוסי כהן: ברצוני לתאר את המצב העובדתי מבחינה משפטית.
עו"ד יוסי כהן: לאחר האסון קיים ראש העיר ישיבת הנהלה דחופה בכדי לקבל אינפורמציה ולשמוע מה קורה מבחינת מצב הבנייה הבלתי חוקית בעיר.
עו"ד יוסי כהן: המצב בעיר, כמו בכל היישובים באיזור, ובכלל גם בארץ, הוא שאין אכיפה של חוקי התכנון והבנייה.
עו"ד יוסי כהן: מסתבר שלפני כשנה הוצא צו סגירה, צו הריסה מינהלי למבנה שהוקם בצורה בלתי חוקית.
עו"ד יוסי כהן: הצו הזה לא מולא במשך שלושים יום.
עו"ד יוסי כהן: לאחר שלושים יום פג תוקפו.
עו"ד יוסי כהן: לאחר שפג תוקפו הדרך היחידה שנותרה היא להגיש כתב אישום כנגד העבריינים ולבקש במסגרת כתב האישום מבית המשפט, לאחר הרשעה, צו הריסה.
עו"ד יוסי כהן: זה בעצם מה שקורה היום.
עו"ד יוסי כהן: הצו הראשון שהוצא לא כובד.
עו"ד יוסי כהן: היו לכך הסברים, על רקע המהומות שהיו באוקטובר נטען שהמשטרה לא יכלה להתפנות.
עו"ד יוסי כהן: אני בכל אופן הצעתי באותה ישיבה שלא להיכנס לפרטים בנושא כל עוד שהוא תלוי ועומד בחקירה המשטרתית.
עו"ד יוסי כהן: נכון להיום, עד לקבלת הכרעה של בית המשפט במסגרת כתב האישום שהוגש כנגד בעלי המקום, הצענו לעירייה לנקוט בהליך מינהלי והוא סגירת העסק מכוח חוק רישוי עסקים.
עו"ד יוסי כהן: ראש העיר חתם על צו לסגירה מינהלית של העסק.
תמר גוז'נסקי: שמענו שפתחו במקום עסק חדש.
עו"ד יוסי כהן: יש צורך לבקש מהמשטרה או מגורמים המופקדים על כך לטפל בנושא.
תמר גוז'נסקי: מה האחריות המשפטית של העירייה לקיומו של הבור?
עו"ד יוסי כהן: אני מציע גם כאן לא להיכנס כרגע לשאלות האלה.
עו"ד יוסי כהן: הנושא נמצא בחקירה, אנשים נחקרו ועתידים עוד להחקר.
עו"ד יוסי כהן: אני חושב שרצוי להשאיר את הנושא בידי המשטרה בשלב זה.
תמר גוז'נסקי: אם נעזוב את הבור המסויים הזה ונתייחס לבור כלשהו, במקום כלשהו בעיר, מה האחריות של העירייה למפגע?
עו"ד יוסי כהן: אם יוכח שהעירייה ידעה על דבר קיומו של הבור וגורמים בעירייה לא דיווחו על כך, בודאי שהעירייה תצטרך לשאת גם היא באחריות.
עו"ד יוסי כהן: הבעיה היא שאף אחד לא ידע על קיומו של הבור.
סנ"צ אלי ממן: אני קצין אגף החקירות במרחב הנגב.
סנ"צ אלי ממן: אנחנו פתחנו בחקירה בעקבות המקרה, ובימים אלה אנו מסיימים את החקירה וכל חומר החקירה יועבר לפרקליטות דרום.
סנ"צ אלי ממן: יש לנו המלצות לגבי העדויות שחקרנו, אנחנו משאירים אותם בינתיים לעצמנו ואני מניח שהפרקליטות תבחן את חומר החקירה שאספנו ותחליט כיצד לפעול.
סנ"צ אלי ממן: באופן עקרוני, כמו שאמר מר טלל, אנחנו באמת קיבלנו סיוע מהעירייה בנושא החקירה, הגם שחקרנו דמויות בתוך העירייה בנושא הילדים בתחום המיגזר הבדואי.
סנ"צ אלי ממן: אני חייב לומר שאנחנו נתקלים כמעט מדי יום באירועים קשים ביותר.
סנ"צ אלי ממן: לדוגמא אירוע שקרה בשבוע שעבר, של תינוק בן ארבע עשרה או חמש עשרה חודש שטבע למוות בדלי של בצק בתוך בית משפחתו.
סנ"צ אלי ממן: ואני יכול לספר על אירועים נוספים ברהט, כמו המקרה של קטינה שנפלה ממדרגות שלא הותקן בהם מעקה בטיחות, או מקרה של תינוק שישב בזרועות אביו על גג ברהט, וקליע שנורה כנראה בידי אדם שהחזיק נשק ללא רישיון נפל על ראשו.
טלל אלקרנאי: אני יכול לספר על שני תינוקות, בני דודים שלי, שאכלו רעל עכברים בתוך הבית שלהם.
סנ"צ אלי ממן: אני יכול להביא עשרות דוגמאות כאלה, ואני חייב לומר שאנחנו נתקלים מדי שבוע באירועים קשים, במיוחד עם קטינים בתחום המיגזר הבדואי.
סנ"צ אלי ממן: זו בעיה קשה ביותר.
סנ"צ אלי ממן: מבלי להיכנס לנושא החברתי, אני סבור שיש לפעול לגברת המודעות בקרב המשפחות הבדואיות בנושא.
סנ"צ אלי ממן: הנושא הזה באמת גורם לאסונות מיותרים לחלוטין.
סנ"צ אלי ממן: לגבי האירוע עצמו, הייתי רוצה להוסיף פרמטר נוסף חוץ מהחקירה שסיימנו, והוא הנושא של עצימת עיניים למול בסכנה שרואים את קיומה.
סנ"צ אלי ממן: אני יכול לומר שלדעתנו, על פי חומר הראיות שהיה בידינו חודשיים לפני האסון, ככל הנראה העירייה ידעה שיש בור שמהווה סכנה.
סנ"צ אלי ממן: המצב הזה, של עצימת העיניים, נובע לעיתים מעניין של שבטיות בתוך רהט, ובמיגזרים האחרים.
סנ"צ אלי ממן: יש איזו שהיא חלוקה של "אתה לא תיכנס לשטח שלי ואתה לא תגיד לי מה לעשות בשטח שלי", וגם נושא זה עולה מתוך החקירה.
סנ"צ אלי ממן: למשל נודע על פקח שהגיע למקום ואויים שיהרגו אותו וישרפו אותו ביחד עם המכונית אם יעז להיכנס לתוך השטח.
סנ"צ אלי ממן: הדברים לא פשוטים וקשים להתמודדות.
סנ"צ אלי ממן: יש צורך במישהו החלטי וענייני שייקח את הענייננים לידיים.
סנ"צ אלי ממן: אם אכן הוצאו עשרים וארבעה צוי הריסה, אני מקווה שיקיימו אותם.
סנ"צ אלי ממן: דובר כאן על כך שהוצא צו סגירה למבנה.
סנ"צ אלי ממן: אם זה מבנה בלתי חוקי, על שטח לא חוקי, צריך להוציא צו הריסה.
סנ"צ אלי ממן: צו הריסה קודם הובא לאחר תום שלושים יום למשטרת ישראל, ולכן לא קויים.
סנ"צ אלי ממן: אנחנו לא יכולים לקיים צו מינהלי שפג תוקפו.
תמר גוז'נסקי: האם מהחקירה שלכם עלה שהמשפחות שגרות בשכונה 5 בקירבת הבור היו מודעות לקיומו של הבור, האם הם ידעו שהילדים משחקים שם?
סנ"צ אלי ממן: לפחות על פי עדות אחת ידעו על קיומו של הבור.
סנ"צ אלי ממן: אבל צריך להבין שמדובר בבור בעומק של שלושה מטרים.
סנ"צ אלי ממן: זה לא בור שיורדים ומשחקים בו ילדים.
סנ"צ אלי ממן: מדובר בבור שככל הנראה, כפי שתואר, בנסיבות כלשהם הילדים החליקו ונפלו לתוכו.
תמר גוז'נסקי: אם כך לשם מה הגיעו הילדים למקום, האם כדי לשחק בחול?
סנ"צ אלי ממן: אני חושב שכפי שתואר זה היה ניסיון ללכת לחפש מגרש משחקים.
סנ"צ אלי ממן: לילדים הבדואים יש מרחבים עצומים של שטחים, והם יוצאים ומטיילים לבד.
סנ"צ אלי ממן: אנחנו לפעמים נקראים לחפש ילדים בדואים שנעדרו שעות רבות.
תמר גוז'נסקי: אבל מה משך אותם דווקא לאתר הזה?
סנ"צ אלי ממן: אינני יודע.
תמר גוז'נסקי: הבנתי שהיתה שם קבוצה גדולה של ילדים.
סנ"צ אלי ממן: היו מספר ילדים במקום, בכך אין לנו ספק, כי אחד הילדים הוא אשר הודיע לבני המשפחה שילדים נפלו לתוך הבור.
תמר גוז'נסקי: עד כה שמענו נציגי המשטרה ועיריית רהט.
תמר גוז'נסקי: משרד הפנים החליט שהנושא אינו נוגע לו ולא שלח, שוב, נציג לוועדה.
תמר גוז'נסקי: משרד הפנים חושב שילדים זה לא התחום שלו.
תמר גוז'נסקי: אבקש לשמוע את התייחסות משרד העבודה והרווחה.
פיטר מגנוס: אין לי הרבה מה לתרום לדיון פה.
פיטר מגנוס: המשטרה חקרה את הנושא, ולא ביקשו מאיתנו עזרה מאחר והנסיבות כנראה היו ברורות למדי.
פיטר מגנוס: אני יכול רק להעיד שאנחנו לא ביקרנו במקום מאחר ולא ידענו על קיומו.
פיטר מגנוס: אפשר אולי לומר שהבור הזה היה חלק ממקום עבודה, אבל לא הודיעו לנו.
תמר גוז'נסקי: אבל בור בעומק שלושה מטר מסוכן גם למבוגרים.
פיטר מגנוס: אין ספק.
פיטר מגנוס: לו היינו מגיעים למקום בודאי היינו נותנים הוראה מיידית לכסות או לגדר אותו.
תמר גוז'נסקי: מהם הכללים לגבי בור כזה?
פיטר מגנוס: הוא חייב להיות מכוסה, או מגודר לצורך העניין, אבל עדיף שיהיה מכוסה במכסה יציב שלא זז.
פיטר מגנוס: וזה מה שהיינו ללא ספק דורשים אם היינו יודעים על קיומו.
תמר גוז'נסקי: גב' נירה ברעם נציגת משרד הבריאות, בבקשה.
נירה ברעם: קשה לי להתייחס למקרה הספציפי.
נירה ברעם: אני אתייחס למיגזר הערבי בכלל והבעייתיות הרבה הקיימת כפי שהוצגה פה, שאנחנו מכירים אותה דרך טיפות החלב.
נירה ברעם: ברצוני לציין שאנחנו עומדים בסיום של תכנית מיוחדת למיגזר הערבי, אשר גובשה עם עמותת בטרם, עם אחיות מהמיגזר הערבי, מהצפון, מהדרום ומהמרכז, להדרכת הורים לגבי היכולות של הילדים לשמור על עצמם בגילאים השונים.
נירה ברעם: אנחנו יודעים שילדים אינם מודעים לסכנות בסביבה.
תמר גוז'נסקי: האם יש לך נתונים על מספר הפגיעות של הילדים באיזור הזה לעומת איזורים אחרים בארץ?
נירה ברעם: לא, אין לנו נתונים.
נירה ברעם: עדיין לא התחלנו בהפעלת התכנית, רק סיימנו לבנות אותה.
נירה ברעם: במסגרת התכנית יהיה גם איסוף נתונים.
תמר גוז'נסקי: האם יש למשל נתונים מבית חולים סורוקה לעומת בתי חולים אחרים?
נירה ברעם: עדיין אין לי נתונים בנושא.
תמר גוז'נסקי: יושבת איתנו נציגת בטרם, המרכז הלאומי לבריאות ובטיחות ילדים, גב' לירי פינדליג, בבקשה.
לירי פינדליג: בהתייחס לשאלה על נתונים במיגזר הערבי, הנתונים הינם קשים ביותר.
לירי פינדליג: המיגזר הערבי נפגע יותר מאשר המיגזר היהודי.
לירי פינדליג: גם כך מדובר במכת מדינה, גם לגבי המיגזר היהודי, ובמיגזר הערבי מדובר על פי שלוש תמותה מאשר במיגזר היהודי.
לירי פינדליג: יש גילאים הנמצאים בסיכון.
לירי פינדליג: הגיל הרך הוא בהחלט גיל בסיכון יתר, בגלל השלב ההתפתחותי שבו נמצאים הילדים, מבחינה פיזיולוגית וריגשית, והם מועדים יותר לתאונות.
לירי פינדליג: התאונה של טביעה מאוד שכיחה בגילאים האלה, אנחנו רואים אותה הרבה גם במיגזר הערבי.
לירי פינדליג: חשוב לציין שזה לא צריך היה להיות בור בעומק של שלושה מטר בשביל שילד יטבע.
לירי פינדליג: ילדים בגיל הזה יכולים לטבוע גם בעומק של עשרה סנטימטר.
לירי פינדליג: בסקר שערכנו לאחרונה בקרב משפחות, דווקא במיגזר היהודי, ראינו שיש בורות מדהימה בקרב הורים שאינם מודעים עד כמה גדולה סכנת הטביעה ובאיזו מהירות טביעה מתרחשת, במהירות ובדממה.
לירי פינדליג: תוך שתי דקות יש איבוד הכרה, ולא יעזרו החייאות למיניהם, בדרך כלל כבר מאוחר מידי.
לירי פינדליג: החייאות לאחר דום לב בדרך כלל לא מצליחות, ומשאירות את הילדים פגועים.
לירי פינדליג: לכן רק המניעה יכולה לעזור, בעיקר בנושא של הטביעה.
לירי פינדליג: הוזכרו כאן סיבות פגיעה שכיחות אחרות הקשורות למיגזר הערבי.
לירי פינדליג: מדובר בנפילות מגובה, כתוצאה ממבנים ובתים שאין בהם מעקות, שערים ומדרגות, מבנים שבנייתם טרם הסתיימה וכבר מתאכלסים בבני הבית, שיש להם הרבה ילדים.
לירי פינדליג: אנחנו רואים פגיעות מאוד קשות בכל בתי החולים בארץ.
לירי פינדליג: כמו כן ישנן פגיעות עונתיות.
לירי פינדליג: יש לנו עכשיו תקופה של בישול רסק עגבניות, וראינו שכל שנה יש מקרים קשים מאוד של ילדים שטובעים בתוך הרס עגבניות ונכווים בצורה קשה, חלקם מתים וחלקם נשארים נכים לכל החיים.
לירי פינדליג: בעבודה שעשינו מול כפר קאסם מפסיקים לדבר על הכל, רק מדברים על נושא של מה קורה עכשיו לקראת עונת הבישול של רסק העגבניות.
לירי פינדליג: מדיווח שקיבלנו לאחרונה ממשרד הבריאות מאחיות טיפות חלב שם נראה שבאמת רואים את ההבדל.
לירי פינדליג: חשוב להדגיש כי האוכלוסיה מאוד רוצה ללמוד ולדעת.
לירי פינדליג: היא פשוט חסרה את הנגישות לקבלת המידע וההסברה.
לירי פינדליג: יש רצון לדעת ורצון לעשות שינוי.
לירי פינדליג: וכמובן בשום אופן לא הייתי מטילה עליהם את האחריות.
לירי פינדליג: ראינו כאן את המצוקה של האוכלוסיה הזאת.