GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לירי פינדליג: צריך באופן מערכתי לפתור הרבה בעיות שאפשר לפתור למען בטחון הילדים במיגזר הבדואי.
ד"ר יצחק קדמן: בשמונה עשר ליוני פנינו ליועץ המשפטי לממשלה.
ד"ר יצחק קדמן: אני לא יודע אם הרבה אנשים יודעים על קיומו של חוק בארץ המסדיר את נושא מינוי שופט חוקר לחקירת מקרי מוות בלתי טבעיים.
ד"ר יצחק קדמן: העניין הזה נעשה מעט מידי, במיוחד כשמדובר בילדים.
ד"ר יצחק קדמן: היו לנו סיבות טובות לעשות זאת, כולל פניות שקיבלנו מאנשים בתוך רהט שאמרו שכדאי מאוד לפעול בהקדם לפני שיטשטשו את העניין.
ד"ר יצחק קדמן: יש לי את כל ההערכה לפעולת המשטרה.
ד"ר יצחק קדמן: אנחנו פנינו ליועץ המשפטי לממשלה, אשר רשאי לפנות ולבקש ביוזמתו מינוי שופט חוקר בכל מקרה של מוות בלתי טבעי, ומאחר ומדובר פה בשני ילדים קטנים חשבנו שזה נכון לעשות זאת.
ד"ר יצחק קדמן: פנינו אליו בשמונה עשר ביוני, יומיים לאחר שאירע המקרה.
ד"ר יצחק קדמן: לצערי לא רק שזה לא קרה, לא זכינו לקבל אפילו תשובה והתייחסות למכתבנו עד היום.
ד"ר יצחק קדמן: בעניין הזה ברצוני לומר משהו שאולי ירגיז חלק מהאנשים.
ד"ר יצחק קדמן: אני חושב שכשמדובר בחייהם ובמותם של ילדים ערבים בכלל, וילדים בדואים בפרט, היחס של החברה הישראלית הוא פחות אכפתי, ותאמינו לי שאני מדבר בעדינות.
ד"ר יצחק קדמן: אני מסתכל גם על צורת הכיסוי בתקשורת של העניין, בחלק מהעיתונים זה מופיע בידיעה קטנה, ואם זה היה קורה במקום אחר זה היה זוכר לכיסוי הרבה יותר גדול.
ד"ר יצחק קדמן: יש לנו איזו נטייה לעבור לסדר היום.
ד"ר יצחק קדמן: בהתייחס לנתונים שברשותנו, ואני לגמרי מצטרף לדברים שאמרה לורי, אני רוצה להפנות את תשומת הלב לכך שגם בתאונות בית גם בתאונות דרכים, שיעור הילדים הערבים שנפגעים הוא אפילו יותר מאשר פי שלושה, כולל תאונות בכלל ותאונות קטלניות שמסתיימות במוות בפרט ובמיוחד.
ד"ר יצחק קדמן: לפני כשנה פניתי לשר התחבורה בנושא.
ד"ר יצחק קדמן: הוזכרו פה הרבה מאוד תאונות, מה שלא הוזכר אלה תאונות הדרכים הביתיות שקורות כאשר רכבים נוסעים אחורה והדוד דורס את הילד או האבא דורס את הילד.
ד"ר יצחק קדמן: חלק מזה נובע מכך שאין תשתית ראוייה, גם תחבורתית, גם מקומות חניה, איפה שמשחקים שם גם חונים, איפה שחונים שם גם מבלים, וילדים קטנים, מטבע הדברים, כשנוסעים אחורה במיוחד לא רואים אותם.
ד"ר יצחק קדמן: לפני כשנה קיבלנו פסק דין של שופטת תעבורה בדרום, שכתבה פסק דין מאוד יפה, אבל אף אחד לא התרגש ממנו.
ד"ר יצחק קדמן: היא בכוונה מסרה אותו לפירסום, וכתבה שבשנה האחרונה דנה בשמונה מקרים שבהם נהרגו ילדים קטנים, כולם בדואים.
ד"ר יצחק קדמן: שמונה מקרים אמרה אותה שופטת, של ילדים שנהרגו, ואני לא רוצה סתם לשלוח את האנשים לכלא, ואחר כך באים אלי ואומרים מה את רוצה, זה אחיין שלו, זה הבן שלו, את עוד תשלחי אותו לכלא, מישהו צריך לעצור את העניין הזה.
ד"ר יצחק קדמן: לדעתי המוקד צריך להיות מופנה לשלושה מקומות, ולא רק למקום אחד.
ד"ר יצחק קדמן: מוקד ראשון, ואני לא מהסס לומר זאת, ואיש לא יחשוב בי שאני רוצה להפלות או להתעלם ממצוקת הילדים הבדואים, אני לא הייתי פוטר את ההורים מאחריות.
ד"ר יצחק קדמן: להורים יש אחריות.
ד"ר יצחק קדמן: אני מתייחס להורים בדואים והורים ערביים, הם אוהבים את ילדיהם כמו כל הורה אחר, כמו הורים יהודים.
ד"ר יצחק קדמן: וכמו שאנחנו לא מהססים לומר להורים יהודים, יש לכם אחריות לדעת איפה הילד ואיך הוא לא יעשה שטויות שיכולות להיגמר באסון, עלינו לומר זאת גם להורים ערבים, מתוך כבוד שאני רוחש להם, וגם להורים בדואים.
ד"ר יצחק קדמן: עלינו לומר להם שיש להם אחריות.
ד"ר יצחק קדמן: מפני שאם מישהו, ואני ביקרתי בלא מעט בתים, וגם ברהט הייתי יותר מפעם אחת, בוחר להשקיע בשיש בסלון שלו הון תועפות, אבל אומר שלא נשאר לו כסף לבנות את הגדר מעל הבניין או במדרגות, זה דבר שאסור לקבל, גם אם זה הורה בדואי.
ד"ר יצחק קדמן: אפשר וצריך להגיד להורה בדואי שמור על הילדים שלך.
ד"ר יצחק קדמן: מוקד שני אלה הרשויות, החל ברשות המקומית, ואני לא אכנס למקרה הזה, שנמצא בחקירה, אבל חלק מהדברים נובעים ממחדלים של רשויות.
ד"ר יצחק קדמן: המוקד השלישי הוא המערכות שלנו, של המימסד, של משרדי הממשלה.
ד"ר יצחק קדמן: אני לגמרי מקבל את התיאור לפיו חלק גדול מהתאונות קורות בגלל היעדר אלטרנטיבה לילדים לשחק במקום בטוח.
ד"ר יצחק קדמן: אפשר להגיד להורים לא לשלוח את הילדים לשחק בבור, אבל הם לא יכולים להחזיק אותם קשורים בבית, ילדים מטבעם רוצים לשחק.
ד"ר יצחק קדמן: אגב זה לא היה עוזר גם אילו הם היו מבקרים בגן, כי המקרה אירע דווקא לפנות ערב.
ד"ר יצחק קדמן: גם אם היה גן בשכונה, לפנות ערב הילדים יוצאים לשחק בחוץ.
ד"ר יצחק קדמן: ביקרתי ברהט ואני מכיר את היישובים הבדואים בדרום, אין שם תנאים אלמנטריים לילדים למשחק.
ד"ר יצחק קדמן: ברצוני להזכירכם כי על פי האמנה לזכויות הילד, שישראל חתומה עליה, אנחנו אחראים לא רק לחינוך אלא גם לבילוי שעות הפנאי של ילדים.
ד"ר יצחק קדמן: ולילדים ביישובים הבדואים בנגב איננו מציעים שום אלטרנטיבה לשחק במקום בטוח.
ד"ר יצחק קדמן: עלינו להציע להם מקומות שהם יכולים לבלות בהם בבטחון.
ד"ר יצחק קדמן: ובהזדמנות זו אני מדגיש שוב שאנו מוכרחים למצוא פתרון גם לנושא החניה, התעבורה, המדרכות והתימרור, שהוא כיום הפקרות מוחלטת בחלק מהיישובים, ושם קורים אסונות לא פחותים מהאסון שנדון.
עדי עדוי: אני מצטרף לדברי ד"ר קדמן.
עדי עדוי: נושא הבטיחות בחברה הערבית לא כל כך קיים במודעות בבית, וגם בבית הספר לא מושקע מספיק זמן לנושא הבטיחות.
עדי עדוי: תמיד יש הרגשה של לי זה לא יקרה.
עדי עדוי: יתכן שעדיין לא הסתגלנו לשינוי החברתי והסביבתי שעברה החברה המודרנית.
עדי עדוי: כיום אנחנו חיים בסביבה אחרת, מתועשת, ויש כל מיני בעיות לא צפויות.
עדי עדוי: מה שלא קרה פעם, כשהילדים היו משחקים מחוץ לבית, יכול לקרות היום, וזה לא צפוי.
עדי עדוי: נוסף לכך אין ספק שנדרשת מעורבות רבה יותר של מוסדות הממשלה והמשרדים השונים, משרד התחבורה, משרד התשתיות, משרד הפנים, משרד הבריאות, אשר מתחיל להיות מעורב יותר, כל האחראים לתת תשובות חינוכיות, מגרשים, הקצאות אדמות לשם הקמת מגרשי משחקים וכדומה.
עדי עדוי: עוד משנות השבעים חושבים מה לעשות ברהט.
עדי עדוי: עד היום, שלושים שנה ויותר, הנושא לא נפתר.
עבד: אני עבד, ממטה המאבק לשיפור החינוך במיגזר הבדואי.
עבד: רציתי לדבר על נושא האחריות של הרשות המקומית.
עבד: זו בפירוש אחריות שלה.
עבד: אי אפשר להטיל את האחריות הזאת רק על ההורים ועל הילדים שהלכו לשחק.
עבד: הילדים לא הלכו לשחק באותו יום, הילדים הלכו לקנות מצרכים מהחנות הקרובה.
עבד: הבור הוא בערך עשרים וחמישה מטר מהבית של הילדים.
עבד: דובר פה על מחסור בגני טרום חובה ברהט.
עבד: הילדים האלה הם לא גרים בכפרים בלתי מוכרים.
עבד: הם נמצאים במסגרת של עיר ועירייה שצריכה לתת מענה.
עבד: אני שואל פה למה יש מחסור של שמונים ושבעה גנים ברהט, ולמה בשכונה 5 אין אף גן ואילו בשכונות אחרות יש שלושה גנים.
עבד: ברצוני להבין על פי איזה קריטריון מקימים את הגנים ביישובים האלה.
עבד: האם הקריטריון הוא שבטי, האם הוא משפחתי, האם הוא לפי האנשים המצביעים.
עבד: אני אומר בשיא האחריות שהילדים בגילאי שלוש וארבע לא מקבלים את הטיפול הדרוש להם משום שלא רואים בהם בטווח הקצר מצביעים לעיריית רהט.
אלעמיר אברהים: רציתי לומר כמה דברים לגבי היישובים המוכרים.
אלעמיר אברהים: בכל שכונה ישנם כמה מגרשים ציבוריים.
אלעמיר אברהים: לצערי הרב בשכונה בה אני גר נשאר מגרש אחד, ובשאר התפשטו אנשים וקנו אותם והמינהל הפך אותם למגרשים בנויים.
אלעמיר אברהים: בשכונה בה אני גר גרים אולי מאה משפחות, ואין מגרש אחד שיכולים לבנות בו גן משחקים.
אלעמיר אברהים: לכן אני מבקש לקחת בחשבון גם את הצרכים של הילדים.
אלעמיר אברהים: יש בתכנית האב של כל שכונה מספר מגרשים ציבוריים למען גני טרום חובה, משחקיה ודברים כאלה, אשר היום אינם בנמצא בכפר שלי וגם בכפרים אחרים.
אלעמיר אברהים: אני לא יודע למה, אני פונה כאן בשאלה למינהלת למה היא מסכימה לשינויי ייעוד מסוג זה.
אלעמיר אברהים: אם אין מספיק אדמה עדיף שלא יכניסו לשכונה הזאת עוד אנשים.
אלעמיר אברהים: דבר אחרון ברצוני לומר גם בשם הכפרים הלא מוכרים, יש ילדים בני שלוש ובני ארבע שנוסעים עשרים וחמישה קילומטר לגן שנמצא בכפר שני, לדוגמא בכסייפה.
אלעמיר אברהים: זוהי סכנת חיים.
אלעמיר אברהים: במקום מגורי שלושה ילדים בבית הספר כבר עברו לעולם הבא.
אלעמיר אברהים: אני לא יודע אם אפילו המשטרה הגיעה לשם.
אלעמיר אברהים: לא שמעתי שהתקיימה חקירה בנושא.
אלעמיר אברהים: נהג האוטובוס פתח את הדלת, הילדים ירדו, הוא נסע ודרס ילד, ולא שמענו על זה שום דבר.
אלעמיר אברהים: אין פירסום בכלל.
אלעמיר אברהים: מנסים להחליק את העניינים.
אלעמיר אברהים: הגיע הזמן על הוועדה שתסייע בנושא, שלפחות נפרסם את העניין הזה.
אלעמיר אברהים: אני לא מצפה לתוצאות מיידיות, אבל לפחות הפירסום עשוי לקדם את המצב.
אחמד: שלום, אני אחמד, סגן ראש עיריית רהט.
אחמד: אני אתייחס בקצרה לשלוש נקודות.
אחמד: נקודה ראשונה, אם מישהו חושב שמהיום למחר נגיע למצב במיגזר הערבי ובכלל במדינה שלא יקרו תאונות, הרי שאף אחד לא יכול להבטיח זאת.
תמר גוז'נסקי: אם נוריד את כמות התאונות לשליש נהיה מרוצים.
אחמד: בודאי נהיה מרוצים מאוד.
אחמד: נאמר כאן שהיחס הוא אחד לשלוש במיגזר הערבי וזה כואב ומצער את כולנו.
אחמד: המודעות וההסברה המיגזר הערבי כמעט ולא קיימות.
אחמד: אם לא יחליטו כבר היום להקים צוות, או גוף שיפעל לקידום המודעות וההסברה במיגזר הערבי ויקדם התייחסות נכונה לנושא, נישאר באותה נקודה שהתחלנו בה.
אחמד: מצב בו בעידן הזה, באלף השלישי, קיים חוסר המודעות במיגזר שלם הוא דבר מעוות שאי אפשר להשלים עימו.
אחמד: אם תוקם ועדה לקידום המודעות אנו מצידנו כרשות אנחנו ניתן את כל הגיבוי הנדרש.
סלמן אלעאסם: אנחנו זיהינו במחלקה לשירותים חברתיים את קיומו של חוסר מודעות של הורים לסכנות הקיימות בסביבה של המשפחה ובקהילה בכלל.
סלמן אלעאסם: בעבר כבר עלה הצורך, והעלינו אותו בכתב בפני משרד העבודה והרווחה, בקיום סדנאות וכנסים להסברה להורים.
סלמן אלעאסם: בעקבות זאת זכינו, לצערי הרב, ממשרד העבודה והרווחה בסכום של ארבעת אלפים שקל לקיום כנסים לאוכלוסיה ואכן קיימנו כנס אחד, בהשתתפות נציגות של המועצה לשלום הילד.
סלמן אלעאסם: זה היה לפני ארבעה חודשים, ולצערי הרב עד היום אנחנו חייבים אלפיים שקל ואין לנו מאיפה לשלם אותם.
סלמן אלעאסם: משרד העבודה והרווחה קיבל רשימה של ילדים בסיכון שנמצאים ברהט.
סלמן אלעאסם: זו רשימה עובדתית, עם שמות, תעודות זהות, תאריכי לידה וכל הפרטים.
סלמן אלעאסם: אנחנו ספרנו מאה ועשרים ילד בגילאים מאפס עד חמש.
סלמן אלעאסם: הרשימה הועברה למשרד העבודה והרווחה, ולצערי תיקצבו אותנו עבור כל הקבוצה הזאת רק בחמישה עשר ילדים בסיכון, תקציב שלא עומד בשום יחס ולא נותן כל מענה לצרכי האוכלוסיה הזאת.
סלמן אלעאסם: יש צורך לבחון את התקציבים ולבדוק אותם באופן עובדתי, התקציבים מול הצרכים בשטח.
סלמן אלעאסם: מצב זה הוא לעג לאוכלוסיה.
ריאן כאמל: אני רוצה להעיר קודם כל כאזרח ערבי במדינה ולמחות בתוקף על כך שאינני רואה את ידידי וחבריי חברי הכנסת, ובמיוחד הערבים, משתתפים בדיון זה.
ריאן כאמל: אני רוצה שהדבר יירשם בפרוטוקול, שאם בנושא כזה לא רואים את הנציגים שלנו כאן, את נציגי הציבור, זה מצב מבשר רעות.
ריאן כאמל: אני לא יודע מה צריך לקרות על מנת שהמדינה תתעורר ותעשה משהו.
ריאן כאמל: הרי ידוע המצב ברשויות המקומיות במיגזר הבדואי.
ריאן כאמל: ברצוני להתריע על כך שהולך להיות קיצוץ של כמעט מיליארד שקל בשלטון המקומי.
ריאן כאמל: הקיצוץ הזה לא יחול לא על ירושלים ולא על תל אביב ולא על חיפה, כי הם לא מקבלות מענקים.
ריאן כאמל: הוא לא יחול על הרשויות החזקות, חמש עשרה העצמאיות, ובסופו של דבר הוא יתנקז למקומות כמו רהט.
ריאן כאמל: ברצוני לבקש שלפחות מהמקרה הטראגי הזה תצא קריאה שעל עיריית רהט ובכלל על המיגזר הבדואי לא יחול הקיצוץ של המדינה.
ריאן כאמל: קיצוץ כזה רק יהרוג את הרשויות הקטנות, ובמיוחד הרשויות הערביות והבדואיות בנגב ולא יחול על הרשויות המבוססות.
טלל אלקרנאי: ברצוני להוסיף עוד משפט, בנושא החקירה של האירוע.
תמר גוז'נסקי: המשטרה סיימה את חקירתה ועכשיו החומר נמצא בפרקליטות.
טלל אלקרנאי: הדבר החשוב הוא שצריך להסיק מסקנות ולמנוע אסונות בעתיד.
טלל אלקרנאי: עלינו לראות איך נוכל ביחד לעשות כל שניתן למנוע אסונות בעתיד.
טלל אלקרנאי: אני מקבל את העמדה שההורים גם הם אחראים, ילדים זה דבר חשוב ויקר.
טלל אלקרנאי: ההורים אחראים וצריכים לקחת חלק בשמירה על הילדים שלהם.
טלל אלקרנאי: יחד עם זה חשוב לראות מה נוכל, כמדינה, לעשות להגברת המודעות של ההורים.
טלל אלקרנאי: למשל ממשרד הבריאות למשרת מחנכת לבריאות המשפחה, אין לנו תקן, יש לנו ארבע שעות שאנחנו מקבלים ממשרד הבריאות לנושא של כל ילדי רהט.
טלל אלקרנאי: אנחנו בעיריית רהט צריכים באמצעים שלנו להעמיד מחנכת לבריאות המשפחה.
טלל אלקרנאי: אין לנו מאיפה לתת את זה.
טלל אלקרנאי: לגבי גנים, אנחנו צריכים ברהט היום תשעים ואחד גני טרום חובה.
טלל אלקרנאי: כיום קיימים ברהט חמישה עשר גנים בנויים שקיבלנו בתקופה בה היה אמנון רובינשטיין שר החינוך.
טלל אלקרנאי: מאז גן טרום חובה אחד.
טלל אלקרנאי: יש לנו גנים מושכרים, אנחנו מחפשים בתים להשכרה למטרה זו אך מתקשים למצוא בגלל מצוקת המגורים ברהט.
טלל אלקרנאי: אין אנשים שרוצים להשכיר את הבתים שלהם.
טלל אלקרנאי: אז נקבל סיוע להקמת גנים נשמח לבנות בשכונה 5 ושכונה 4.
טלל אלקרנאי: אנחנו צריכים היום שמונים ושבעה גנים טרום חובה.
טלל אלקרנאי: יש לנו בסך הכל ברהט עשרים וחמישה גנים, כולל מבנים מושכרים.
טלל אלקרנאי: אנחנו צריכים שמונים ושבעה גנים נוספים.
טלל אלקרנאי: יש ברהט מעל שבע מאות ארבע עשרה ילדים בגיל שלוש וארבע.
טלל אלקרנאי: אני מוכן להשכיר מבנים לגנים בשכונה 5, אם מישהו ישכיר לי את הבית.
טלל אלקרנאי: אני מוכן להביא קרוואן.
טלל אלקרנאי: בזמנו אמנון רובינשטיין נתן לנו כמה קרוואנים שבהם אנחנו מפעילים את הגנים משנת 94'.
טלל אלקרנאי: מאז לא קיבלנו אף מבנה נוסף.
טלל אלקרנאי: העירייה רוצה לטפל בבעיה אך האמצעים שלנו דלים ואנחנו לא יכולים לעמוד בהוצאות.
לירי פינדליג: לגבי פעולות שבטרם החל לעשות בנושא המיגזר הערבי, אנחנו מנסים להיות פורצי דרך בנושא הזה.
לירי פינדליג: כמו שהזכירה נירה ברעם קיימת תכנית "טיפ טיפה בטיחות" שנכנסת עכשיו לכל טיפות החלב.
לירי פינדליג: זו תכנית שהיא הדרכה פרטנית של אחיות בטיפות החלב.
לירי פינדליג: ישב צוות פיתוח במשך שנה שלמה במיגזר הערבי, כולל שני נציגים מרהט, ופיתח את התכנית הזאת, בהתאם לתרבות ולאפידמיולוגיה של המיגזר הערבי בנושא של מניעת תאונות.
לירי פינדליג: התכנית יוצאת בחודש אוגוסט.
לירי פינדליג: אני בהחלט מודעת לעובדה שהיכולת של התכנית הזאת לעשות מהפך, כמו שאנחנו מאמינים שהיא יכולה, תקטן אם לא יהיו תקציבים לתקנים, מאחר ואם אחות רואה כל שלוש דקות אמא אחרת, אז גם אם אנחנו מאוד רוצים עבודה יעילה, הרבה עבודה לא יהיה ניתן לעשות.
לירי פינדליג: גם בנושא הזה צריך לעשות משהו.
לירי פינדליג: בעצם המסננת השניה שבה אפשר לתפוס ילדים, מעבר למערכת הגדולה שהיא טיפות החלב ומערכת הבריאות, היא במערכות החינוך למיניהם, שגם שם אנחנו מקוים לעשות עבודה יסודית.
לירי פינדליג: זו מערכת התנדבותית, ואני חושבת שמה שהזכירו כאן הנציגים של העיריות הוא מאוד משמעותי.
לירי פינדליג: בטרם הוא עכשיו נציג של תכנית בינלאומית אשר עובדת על קואליציות יישוביות מקומיות המנסות לפתור בעיות במניעת תאונות המתאימות לאוכלוסיה הספציפית שאליה פונים.
לירי פינדליג: אנחנו מתחילים את הפעילות דווקא בקרב אוכלוסיות מעוטות יכולת ובעיקר האוכלוסיות מהמיגזר הערבי.
לירי פינדליג: אני מקווה שאפשר יהיה ליצור שם שינוי, כמו למשל להיכנס מבית לבית ולעשות שם התקנה של ציוד או הדרכה מאוד פרטנית שמותאמת לאותו בית ולהרכב המשפחתי והסביבתי שיש בבית הזה.
עלי: אני דודם של שני הילדים שמתו באסון.
עלי: אנחנו לא מגיעים לחפש אשמים.
עלי: מה שקרה כבר קרה.
עלי: שום דבר לא יכול לשנות זאת.
עלי: הדבר היחידי שאנחנו מבקשים כמשפחה זה לנסות ולעזור כמה שיותר שלא יחזרו מקרים כאלה.
עלי: אתמול ישבתי עם ההורים של הילדים וביקשתי מאחד מהם שיצטרף אלי לדיון הוועדה.
עלי: הוא לא היה מוכן, הוא לא היה מסוגל להצטרף.
עלי: הוא ביקש רק שאמסור דבר אחד, שבאמת מוכרחים לנסות ולעזור כמה שיותר למנוע מקרים כאלה בעתיד.
עלי: לא לחפש אשמים.
עלי: בכל דבר יש אשמים, אבל זה לא יחזיר לו את הילדים שלו.
עלי: כמו כן הוא ביקש להודות מאוד לוועדה הזו והוא מקווה מאוד שהוועדה תעזור, לא רק לו ספציפית אלא לכל הילדים כך שלא יחזרו מקרים כאלה.
תמר גוז'נסקי: אני מבינה את ההורים המתקשים לבוא ולספר על המקרה.
תמר גוז'נסקי: שמענו מהמשטרה שהיא סיימה את החקירה והעבירה את ממצאיה, ואנחנו נצפה לשמוע מה תהיה החלטת הפרקליטות.
תמר גוז'נסקי: בהקשר זה ברצוני לומר שחשוב לדעת מי היה אחראי, כי שני ילדים קיפחו את חייהם.
תמר גוז'נסקי: כששני ילדים מקפחים את חייהם אנחנו לא יכולים לעבור לסדר היום.
תמר גוז'נסקי: שמענו היום על מקרים בהם ילדים קיפחו את חייהם והעניין לא דווח לאף אחד.
תמר גוז'נסקי: בלי דיווח לא נוכל לפעול ולטפל בנושא.
תמר גוז'נסקי: אם למשל אנחנו לא יודעים על אוטובוסים של ילדים שדורסים ילדים, לא נוכל להאבק ולדאוג שמחר לא יקרו שוב מקרים כאלה.
תמר גוז'נסקי: לכן חשוב לדבר על הנושא ולמצוא את האחראים.
תמר גוז'נסקי: אני לא נכנסת כרגע לשאלה מי יקבל או לא יקבל עונש.
תמר גוז'נסקי: הנושא הוא לקיחת האחריות.
תמר גוז'נסקי: על אדם לדעת שאם הוא פתח עסק וחפר בור, יש לו אחריות.
תמר גוז'נסקי: לנהג אוטובוס המסיע ילדים יש אחריות.
תמר גוז'נסקי: אדם המפעיל טרקטור ומושיב ילדים על העגלה, יש לו אחריות.
תמר גוז'נסקי: זה חלק מהחינוך של הציבור.
תמר גוז'נסקי: רק בדרך זו אנחנו מגיעים לזה שהורים היום רוכשים כל מיני מתקנים לילדים, דואגים לקשור אותם באוטו וכדומה.
תמר גוז'נסקי: הכל מתוך הרבה דיבורים על הנושא, ולא רק ענישה אלא הגברת ההבנה של ההורים כיצד לנהוג.
תמר גוז'נסקי: הוועדה תצפה לראות מה תהיה החלטת הפרקליטות ותעקוב אחר התוצאות בהמשך.
תמר גוז'נסקי: בנושא אחריות העירייה אין לנו כעת שום כלים לבדוק מי ידע, מתי ולמה.
תמר גוז'נסקי: יחד עם זאת אני רוצה לפנות לראש עיריית רהט ולכל ראשי הרשויות המקומיות בארץ ובמיוחד בנגב.
תמר גוז'נסקי: יש לכם המון בעיות, ורק חלק קטן נשטח כאן היום.
תמר גוז'נסקי: זה לא רק הסיפור של איזור התעשיה שעשרים וחמש שנה לא הוקם.
תמר גוז'נסקי: אבל כשאנחנו מדברים על מיפגעים, אני רוצה לבקש שהנושא של מיפגעים יעמוד בראש הרשימה של אחריות הטיפול של העירייה.
תמר גוז'נסקי: צריכה להיות איזו מערכת בעירייה שתגלה את הבור לפני שהילדים יפלו.
תמר גוז'נסקי: אני לא יודעת מתי נחפר הבור, אבל הוא ללא ספק היה פתוח במשך זמן מה.
תמר גוז'נסקי: אם יש מפגעים אחרים, כגון בתים שבנייתם לא הושלמה, יש לדאוג לגדר אותם כדי שילדים לא יוכלו להיכנס לשם.
תמר גוז'נסקי: על הרשות המקומית לראות את הדברים ולדאוג להסדירם.
תמר גוז'נסקי: אני סבורה שאין זה עניין של כסף כמו עניין של חשיבה וראיית הנושא כחובת הרשות ליצור מצב שבתחום השיפוט שלה לא יהיו מפגעים מסוכנים.
תמר גוז'נסקי: זה דבר אלמנטרי שלא קשור לכל השאלות האחרות.
תמר גוז'נסקי: אם למשל במקרה של הבור הזה, בלי קשר להריסת המבנה, נושא חשוב בפני עצמו, העירייה היתה דורשת לגדר את המקום, אז גם אם עוד לא הרסו את המבנה לפחות המקום היה בטוח בינתיים.
תמר גוז'נסקי: הבור צריך להיות מכוסה או מגודר, ללא קשר לנושא רישוי המבנה.
טלל אלקרנאי: אנחנו תיגברנו את יחידת הפיקוח שלנו בעוד שני אנשים בעקבות האירוע הזה כדי באמת לקיים סקר כזה.
משה גפני: על סדר היום המשך הדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תיקון מס' 77) של חברת הכנסת יהודית נאות, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: נדמה לי שאנחנו הגענו עד סעיף 7, ולא עד בכלל.
משה גפני: חברת הכנסת נאות, אני רוצה לסיים את החוק ואני רוצה שהוא יאושר במליאת הכנסת לפני שהיא יוצאת לפגרה.
משה גפני: נדמה לי כי בהמשך הדיון יהיו כאן סעיפים שנוכל להוריד אותם משום שהם נמצאים בחוקים אחרים.
יהודית נאות: אין, אנחנו כבר עשינו את ההצלבה.
מירי פרנקל שור: ( קוראת את סעיף 7 – תיקון סעיף 167.
מירי פרנקל שור: ) הסעיף מדבר על מינוי משרה של בעל תפקיד בכיר בעירייה.
מירי פרנקל שור: חברת הכנסת נאות מבקשת להוסיף שגם המנהל הכללי שהוא בתפקיד בכיר ביותר בעירייה יהיה בדרך של הוראות סעיף 167.
מירי פרנקל שור: ההוראה השנייה שנקבעת בסעיף הזה היא שבחירת נושאי המשרה האלה, יהיה בדרך של מכרז פומבי.
משה גפני: האם השלטון המקומי מסכים לזה?
בן אריה: השלטון המקומי סבור שצריך להגדיר את תנאי הכשירות לתפקיד במסגרת החוק הזה.
בן אריה: יכול להיות שצריך לעשות את זה בחוק נפרד.
בן אריה: אם מגדירים את תנאי הכשירות לתפקיד אז אין מניעה מדרך של מכרז.
משה גפני: אתם מסכימים שיהיה מכרז.
בן אריה: כן.
בן אריה: בנוסף לזה, נראה לנו שהמשרות האלה אולי צריכות להיות חלופיות.
בן אריה: זאת אומרת שזה לא יהיה מנכ"ל ומזכיר בעת ובעונה אחת.
יהודית נאות: בפקודת העיריות עד היום לא מוזכר בכלל שיש מנכ"לים ברשויות המקומיות.
יהודית נאות: אנחנו הכנסנו את הביטוי "המנכ"ל" ואמרנו שהוא והמהנדס הם פקידים בכירים.
יהודית נאות: משרד המשפטים ומשרד הפנים הלכו בדיוק במחשבה שלך ואמרו: או מזכיר או מנכ"ל.
בן אריה: 100%.
בן אריה: אם זה לא בעת ובעונה אחת זה מקובל.
עו"ד אביטל שטרנברג: יש לי כאן בכל זאת איזשהו קושי משום שכל מה שאנחנו עושים כאן זה להוסיף את התווית מנכ"ל.
עו"ד אביטל שטרנברג: למזכיר ישנן סמכויות שנקבעות בפקודות העיריות.
עו"ד אביטל שטרנברג: הקושי שלנו טמון בכך שלמעשה לא הגדרנו מהם התפקידים של המנכ"ל.
עו"ד אביטל שטרנברג: למזכיר יש תפקידים סטטוטורים.
עו"ד אביטל שטרנברג: הוא מוזכר בסעיף 64(4), בסעיף 169, בסעיף 203 ובתוספת השנייה של סעיף 161.
עו"ד אביטל שטרנברג: כאן אנחנו מוסיפים מישהו ובעצם לא אומרים מיהו ומהו.
עו"ד אביטל שטרנברג: נכון שכולנו יודעים מה הוא עושה, אבל לא הגדרנו את התפקידים שלו וזה איזשהו סוג של פגם בחקיקה.
עו"ד אביטל שטרנברג: יכול להיות שאנחנו כרגע נמצאים בשלב מאוחר מידיי בכדי להוסיף.
יהודית נאות: אני לא בטוחה שצריך להוסיף.
יהודית נאות: מנהל כללי הוא מנהל כללי.
יהודית נאות: עד היום בפקודה לא הזכירו את השם מנכ"ל, ולמעשה המטרה של התיקון היא דו צדדית.
יהודית נאות: ראשית, להכניס מנכ"ל בקבוצה של התפקידים הבכירים בעירייה, בסעיף 167(א) שמבדיל משאר העובדים האחרים.
יהודית נאות: שנית, אומרת עו"ד שטרנברג שלא הגדרנו מהם תפקידיו של המנכ"ל.
יהודית נאות: אני לא בטוחה שצריך להגדיר את זה.
משה גפני: האם יש הגדרה של מנכ"ל משרד ממשלתי?
עו"ד אביטל שטרנברג: לא.
משה גפני: אז למה אנחנו צריכים הגדרה למנכ"ל העירייה?
עו"ד אביטל שטרנברג: אנחנו עושים אותו חליפי למזכיר.
עו"ד אביטל שטרנברג: המזכיר מוזכר בפקודת העיריות, יש לו סמכויות ספציפיות.
עו"ד אביטל שטרנברג: חשבתי שאולי כדאי לחשוב על הגדרה למנכ"ל.
משה גפני: בעזרת השם, הדור הבא של יהודית נאות בכנסת יזכיר את זה.
יהודית נאות: עו"ד שטרנברג, אני רוצה לומר לך שאין אף מקום בפקודה בו כתוב שעירייה חייבת שיהיה לה מזכיר.
יהודית נאות: יש כמה בעלי תפקידים שעירייה חייבת שיהיו לה.
יהודית נאות: למשל, וטרינר ומבקר.
יהודית נאות: אין חובה שיהיו לעירייה מזכירים.
משה גפני: אבל לפי פקודת העיריות מי כותב את הפרוטוקול?
משה גפני: מי מזמן את הישיבות?
יהודית נאות: ראש העירייה, תאמין לי.
משה גפני: כתוב מזכיר.
יהודית נאות: הוא מזכיר רק בסעיף 167(א).
יהודית נאות: האם יש לך התנגדות שיהיה כתוב שכל מי שמנוי בסעיף 1670(א), קרי, מבקר, וטרינר וכל הרשימה הזו ימונו כאמור בסעיף קטן (א) בדרך של מכרז פומבי?
יהודית נאות: אין לכם.
יהודית נאות: אם כך, בואו נעבור לסעיף הבא שמדבר על כשירות.
בן אריה: לא, שם מדובר על כשירות במישור הפלילי.
מירי פרנקל שור: האם את רוצה תנאי סף לבחירה לתפקיד?
בן אריה: בדיוק, כמו שיש ליועץ המשפטי וכפי שיש למהנדס הרשות.
בן אריה: אלו תפקידים בכירים בעירייה וככאלה צריך שתהיינה להם איזשהן כשירויות כתנאי סף לקבלה.
משה גפני: אני הבנתי, את צודקת ואני לא מתווכח על העיקרון, אבל זה צריך להיות בחוק אחר.
בן אריה: בהחלט.
משה גפני: אנחנו רושמים את ההערה שלך בעניין הזה.
משה גפני: אם החוק הזה מתקבל, ולפי דעתי בלי כל קשר לזה, היות ומנכ"ל הפך להיות תופעה נפוצה, את מבקשת ובצדק רב שיוגדרו גם תנאי הסף שלו והגדרת התפקיד.
משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף 8.
מירי פרנקל שור: ׁ( קוראת את סעיף 8 – תיקון סעיף 170.
משה גפני: אני חשבתי שיש בחוקים אחרים את מה שכתוב בסעיף (3)(ג)(1).
יהודית נאות: לא, אין את זה.
משה גפני: בסעיף (ג)(1) כתוב: "במינוי אדם כעובד עירייה".
משה גפני: האם הכוונה למחלק תה?
יהודית נאות: הכוונה היא לא למחלק התה.
משה גפני: חברת הכנסת נאות, את ואני היינו בעיריות ואת יודעת כי העיריות משקמות אנשים שהורשעו בעבירות.
משה גפני: נותנים להם תפקיד שמשקם אותם ואת משפחתם.
משה גפני: את אומרת שבמינוי אדם כעובד עירייה ניתן להביא בחשבון קיום הרשעה.
יהודית נאות: תלוי לאיזה תפקיד.
משה גפני: אני מדבר למשל על מחלק התה ועובדת הניקיון.
יהודית נאות: אני לא אכניס לחדרים מחלק תה שהורשע בגניבה מתיקים, למשל.
משה גפני: מה תעשי עם אדם כזה?
משה גפני: האם את יודעת שביהדות יש עניין של חזרה בתשובה?
משה גפני: אוי ואבוי לנו כחברה אם אנחנו נכניס סעיף כזה בחוק שלך, שהוא חוק חשוב.
יהודית נאות: אני מבדילה בין מחלק התה לבין מהנדס העיר.
יהודית נאות: אני רציתי שלגביהם תונח חוות דעת משפטית, אם הייתה להם הרשעה, של היועץ המשפטי לעירייה בפני ועדת המכרזים.
יהודית נאות: גם אז חשבתי שוועדת המכרזים רשאית להחליט שזה לא רלוונטי למקרה.
יהודית נאות: אם חוות דעת המשפטית תאמר שלתפקיד הזה ההרשעה ונסיבותיה לא רלוונטים, ועדת המכרזים תיקח זאת בחשבון.
יהודית נאות: אני רציתי למנוע את זה שחברי ועדת המכרזים בודקים האם הוא מהנדס קונסטרוקציות טוב כאשר הם לא יודעים בכלל על עבירה פלילית קודמת או על הרשעה והם גם לא קיבלו חוות דעת משפטית לגביה.
יהודית נאות: אני רוצה שלפני שבוחרים אדם, ידעו עליו הכל.
יהודית נאות: אנחנו השארנו פתח שוועדת המכרזים יכולה להחליט בניגוד לחוות הדעת אפילו, אבל היא צריכה לנמק.
יהודית נאות: זה מה שרציתי להכניס בעניין הפקידות הבכירה, והם מציעים היום פתרון איך לנסח זאת כאשר במהותו נדבר על הפקידים הבכירים בלבד.
יהודית נאות: אני הבינותי כי למשטרה הייתה הסתייגות לגבי הזמינות של הרישום הפלילי והעומס על המשטרה, ולמעשה מהותו של הדיון היום היא בשאלה האם כאשר אנחנו מצמצמים זאת למספר מסוים ומוגדר של משרות בכירות, האם אז זה לא יפריע למשטרה בעבודתה?
עו"ד אלי וולצקי: "מנהל כללי, גזבר, מבקר או מהנדס".
עו"ד אלי וולצקי: הכוונה הייתה כאן לגזבר הראשי של העירייה, למבקר העירייה או למהנדס העיר.
יהודית נאות: אנחנו עכשיו נוכל לכתוב שכל המשרות המנויות בסעיף 167(א).
עו"ד אלי וולצקי: זה לא פותר את הבעיה, כי גם בסעיף 167(א) לא כתוב מהנדס עיר, אלא כתוב מהנדס.
עו"ד אלי וולצקי: הנוסח הנוכחי של סעיף 167 הוא לא נורא.
עו"ד אלי וולצקי: אבל אחרי שתעשי את הסעיף הזה יוצא שכל מהנדס, גם מהנדס ביוב שהוא אחד מתוך 30 מהנדסים בעירייה, חייב לעבור את התהליך הזה.
יהודית נאות: יש לעיר רק מהנדס אחד.
יהודית נאות: אני לא מדברת על אנשים שיש להם תואר אקדמי של מהנדס.
יהודית נאות: אני מדברת על אותו אדם שנקרא מהנדס העיר ויש רק אדם אחד כזה.
עו"ד אלי וולצקי: אם כך, צריך לכתוב מהנדס עיר.
עו"ד אלי וולצקי: העירייה מעסיקה עשרות מהנדסים כמהנדסים.
עו"ד אלי וולצקי: אני חושב שגם בסעיף 167 צריך לכתוב: מהנדס עיר.
בן אריה: אני סבורה שההבחנה והיכולת לקבוע שמישהו על אף ולמרות הכל כן יוכשר, תהיה בסמכות ועדת המכרזים היא הר אסון, עם כל הכבוד.
בן אריה: לא יכול להיות שלוועדת מכרזים יהיה שיקול הדעת על אף חוות דעת של יועץ משפטי.
בן אריה: אסור לתת לוועדת המכרזים להשתמש בשיקול דעת ולקבוע בניגוד לחוות דעת היועץ המשפטי.
בן אריה: לוועדת המכרזים אין את הכשירויות שיש ליועץ המשפטי.
בן אריה: לוועדת מכרזים, עם כל הכבוד, יש כישורים אחרים.
מירי פרנקל שור: אנחנו מציעים למחוק את הסיפא של פיסקה (2).
יהודית נאות: לדעתי ב-90% מהמקרים תתחשב ועדת המכרזים ביועץ המשפטי.
יהודית נאות: והיה וועדת המכרזים לא תתחשב, אז זה לא שהיא קבעה שהוא התקבל למשרה.
יהודית נאות: הנטל עובר למועצה כולה במליאתה.
משה גפני: אני חושב על השאלה לאיזה חברה אנחנו הולכים?