GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציון דרור: צריך לציין שזה בעקבות אסון ורסאי.
ציון דרור: אני מכיר את הבניין הזה כבר שלושים שנה.
שלומי אטיאס: לפני שבאתי לוועדה ישבתי אם אחד הפצועים ממשפחת יעקב.
שלומי אטיאס: כל המשפחה נפצעה, האבא, האמא וארבעת הילדים.
שלומי אטיאס: הוא אמר לי: אני לא יודע מה לעשות – לוקחים לו את המנקה בעוד שבועיים, נסיעות לבתי חולים אין מי שמשלם לו, הוא עבד קודם במחנה יהודה ואין מי שמשלם לו, ביטוח לאומי לא מכיר בו, הרווחה עוד מעט תתנער ממנו.
משה גפני: למה הביטוח הלאומי לא מכיר במשפחת יעקב, מר בקאל?
יחזקאל בקאל: לא ראיתי תביעה כזאת.
יחזקאל בקאל: הם הגישו תביעה?
שלומי אטיאס: לא שאלתי אותם אם הם הגישו תביעה.
שלומי אטיאס: לשכת הרווחה בעיריית ירושלים מאריכה את שהות המנקה.
שלומי אטיאס: כאשר אנחנו פונים למשרד העבודה והרווחה בדרישות פשוטות, אין כסף.
שלומי אטיאס: המצב קשה.
משה גפני: מי נמצא כאן ממשרד העבודה והרווחה?
משה גפני: הגב' כרמית אוחיון, למה אין כסף לטיפול במשפחות אסון ורסאי?
כרמית אוחיון: אנחנו נוהגים כרגע בטיפול במשפחות הנפגעות כמו בטיפול במשפחות אחרות בתוך התקציב הקיים וביכולת הקיימת של המשרד, כאשר המשרד פנה למשרד האוצר בבקשה לתוספת תקציבית כדי שנוכל לסייע למשפחות.
כרמית אוחיון: באמת אגף הרווחה בעיריית ירושלים עושה כמיטב יכולתו.
משה גפני: יש פה נציג של משרד האוצר?
יחזקאל בקאל: הוא היה כאן קודם והלך.
אופיר פינס-פז: אני אומר לך, חבר הכנסת גפני, יושב ראש הוועדה, תביא לפה את אריק שרון עם הצוות שלו, שיקבלו החלטה ממשלה שתאמר שהפצועים מקבלים טיפול של הממשלה באחריות מוחלטת.
אופיר פינס-פז: זה מה שצריך לעשות.
משה גפני: גב' אוחיון, פניתם למשרד האוצר בבקשה ספציפית לגבי הנושא של נפגעי אסון ורסאי?
כרמית אוחיון: תוספת של מיליון שקל לצורך טיפול בנפגעי אסון ורסאי.
משה גפני: מה כוללים המיליון שקל?
כרמית אוחיון: סעיף צרכים מיוחדים, סעיף שקוצץ השנה בצורה קיצונית.
יגאל ביבי: מה זה מיליון שקל?
יגאל ביבי: זה צחוק.
משה גפני: גם מיליון שקל אין.
כרמית אוחיון: זאת התוספת.
כרמית אוחיון: אנחנו מדברים כרגע על סדרי עדיפויות ומשתדלים לתת מענים.
כרמית אוחיון: אנחנו פועלים היום לפי הנהלים הקיימים והנהלים הקיימים של משרד העבודה והרווחה, מעבר לבעיה התקציבית, הם נהלים שמחייבים תנאי זכאות ונזקקות מוגדרים.
משה גפני: מה התשובה שקיבלתם ממשרד האוצר?
כרמית אוחיון: עוד לא קיבלנו תשובה.
משה גפני: מתי פניתם?
יהודית בר און: פנינו מיד אחרי האסון בכתב.
משה גפני: ולא קיבלתם תשובה?
יהודית בר און: לא.
משה גפני: אני יכול לקבל העתק מהפניה הזאת עם התאריך?
משה גפני: אני מבקש לקבל את זה עוד היום.
משה גפני: זאת אומרת שנכון לרגע זה לא התקבלה תשובה ממשרד האוצר.
שלומי אטיאס: יש הרבה גופים והרבה משרדים שמעורבים בנושא הזה.
שלומי אטיאס: משפחת טובול, למשל, צריכים לעבור דירה.
שלומי אטיאס: מדוע?
שלומי אטיאס: בתם היתה שם מלצרית והיא נהרגה.
שלומי אטיאס: כאשר הם פותחים את החלון בסלון, מול עיניהם הם רואים את אולמי ורסאי.
שלומי אטיאס: הם אינם מסוגלים להישאר בדירה ולו לרגע אחד.
שלומי אטיאס: אני מנסה דרך פרזות לנסות לעזור להם, אני חבר מועצת המנהלים שם, אבל הם לא שייכים לפרזות, הם שייכים לעמידר ופנינו לשר השיכון.
שלומי אטיאס: רבותי, קשה גם לנו לפעול בדרך זאת.
שלומי אטיאס: אני רוצה להעביר אותם לדירה אחרת כי הם לא יכולים לגור שם.
אבי כהן: מה היה קורה אם היא לא היתה דיירת ציבור?
רונן מורנו: אני חושב שכל המשפחות יכולות להסכים עם חבר הכנסת אופיר פינס בצורה חד משמעית וזאת גם היתה הקריאה שלנו בהתחלה.
רונן מורנו: אנחנו צריכים את הממשלה שתכריז עלינו כאסון לאומי, ורק ראש הממשלה יכול להזיז את הדברים האלה.
שלומי אטיאס: כל הטיפול של אגף הרווחה, מפאת חוסר התקציב, יהיה זמני ואני מתריע על כך.
שלומי אטיאס: אנחנו לא נוכל להמשיך במצב הזה.
שלומי אטיאס: חלק גדול מהעובדים הסוציאלים שלנו מטפלים במשפחות וממילא הטיפול השוטף במשפחות הנזקקות האחרות יורד.
שלומי אטיאס: אנחנו צריכים תקנים, צריכים כוח אדם, צריכים תקציב שוטף ולא נוכל להמשיך בצורה הזאת.
שלומי אטיאס: אמנם קרן ידידות נתנה לנו סכום מסוים על מנת לעזור, אבל זאת טיפה בלב ים, זה ממש כלום.
ציון דרור: למה אנחנו לא קיבלנו שום דבר?
שלומי אטיאס: אני לא מחליט על הקריטריונים.
ציון דרור: בואו תראו את המשפחות, תראו את המצב.
ציון דרור: איפה הכסף נעלם?
שלומי אטיאס: הכסף לא נעלם.
ציון דרור: נתנו לכל משפחה 6,000 שקל.
שלומי אטיאס: לא לכל משפחה אלא למשפחות ההרוגים.
ציון דרור: אחי איבד אישה ושני ילדים ולא קיבל שקל.
ציון דרור: לא באו מהרווחה כבר חודש ימים לטפל בו, הוא לבד בבית, לא יכול לבשל, לא יכול לנקות את הבית.
ציון דרור: הוא לא יכול להיות פה, הוא גמור.
ציון דרור: אחי גמור.
שלומי אטיאס: מה השם שלו?
ציון דרור: שלומי סרור ממעלה אדומים.
ציון דרור: אתה אומר שהרווחה עוזרת אבל לאח אחר שלי, יובל, נתנו עזרה של ארבע שעות.
ציון דרור: יש לו אישה שלא מתפקדת ובת ששברה את כל הגולגולת.
ציון דרור: הוא הלווה מהחברים שלו כסף לממן אישה שתהיה איתם עשרים שעות כי רצו לתת לו רק ארבע שעות מהרווחה.
ציון דרור: איך אפשר לתת רק ארבע שעות?
ציון דרור: שעתיים-שלוש זה עזרה?
ציון דרור: אני עכשיו לא בבית ובוא תראה מה קורה עם אשתי בבית למרות שיש לה עזרה.
שלומי אטיאס: זה באמת אסון.
שלומי אטיאס: שרון, אני רוצה לשאול אותך.
שלומי אטיאס: באותה משפחה נהרגו האמא ושני הבנים.
שלומי אטיאס: האם גם אנחנו מטפלים במעלה אדומים?
שרון בנימין: אנחנו לא מטפלים במעלה אדומים, אבל כן העברנו את הכסף שהקרן נתנה כסיוע לכל משפחות ההרוגים.
שרון בנימין: בנוסף לכך במעלה אדומים יודעים את זה ויש להם אפשרות לפנות לקרן לגבי כל מיני צרכים שונים.
משה גפני: אתם לא יודעים אם משפחת סרור קיבלה את הכסף?
שרון בנימין: הצ'ק הועבר לרשות המקומית מעלה אדומים.
משה גפני: אתה תבדוק את זה?
אופיר פינס-פז: ה-6,000 שקל האלה הם כלום וכל העניין הזה שגעון.
ציון דרור: כבוד יושב ראש הוועדה, אחי שילם על שלושה קברים בבית הקברות 24 אלף שקל.
ציון דרור: מאיפה הוא יקח את הכסף?
ציון דרור: אתה יודע שכל חברי אגד תרמו לו כמו למסכן, למקבץ נדבות?
ציון דרור: למה בקברים לא עוזרים לו לפחות?
ציון דרור: איך אני יכול להסתכל עליו בפנים?
ציון דרור: אני בעל השמחה, איך אני יכול להסתכל על אחי בפנים?
ציון דרור: אתה יודע שאני לא מדבר עם אחי כלום חוץ מ-שלום, שלום.
ציון דרור: אני שואל אותו: מה נשמע?
ציון דרור: הוא אומר לי: מה נשמע?
ציון דרור: אני שואל אותו?
ציון דרור: מה אני יכול לעזור לך?
ציון דרור: הוא אומר לי: מה אתה יכול לעזור לי?
ציון דרור: הוא קוטע אותי בכל מילה שאני אומר לו.
ציון דרור: לא נתנו לו טיפול נפשי ולא עזרו לו.
ציון דרור: איזה מין דבר זה?
ציון דרור: אתה יודע איך המשפחות נופלות ומידרדרות?
ציון דרור: אני מזמין את כולכם לבוא אליי הביתה ולראות באיזה מצב נמצאת אשתי.
ציון דרור: גם אני הייתי פצוע ותודה לאל הבראתי, אבל מה אני יכול לעשות לאשה?
ציון דרור: אני יכול להכניס אשה לשירותים ולהוריד לה את התחתונים?
ציון דרור: סליחה שאני מדבר בצורה הזאת.
ציון דרור: צריך אישה שתטפל בה.
ציון דרור: גבר מסוגל לעשות כזה דבר?
אלונה דיין: אני אם שכולה.
אלונה דיין: הבן שלי לא נהרג, הרגו אותו והוא בן שלוש וחצי.
אלונה דיין: אני רוצה לדעת בתור אם שכולה מה מגיע לי.
אלונה דיין: הבן שלי הרגו אותו, הוא לא נהרג, ויש אשמים.
אלונה דיין: עכשיו אני במצוקה כלכלית ונפשית ואיפה העזרה?
אלונה דיין: אם זה לא יוכר כאסון לאומי אין לי עזרה, אין לי למי לפנות.
אלונה דיין: אני צריכה לסדר את השיניים שנשברו לי ולא עוזרים לי.
אלונה דיין: מציבה לילד שלי לא נתנו לי.
משה גפני: לא קיבלת סיוע, לא לקבר ולא למציבה?
אלונה דיין: קיבלתי 6,000 שקל.
אלונה דיין: אני מדברת על דבר גדול יותר, שאם לא יכירו בנו כאסון לאומי, זה לא שווה.
אלונה דיין: עוד אלף או עוד אלפיים, זה לא מה שיעזור.
אופיר פינס-פז: אני לא חבר הוועדה הזאת אבל אני ירושלמי ואני יודע קצת מה קורה עם המשפחות.
אופיר פינס-פז: דיברתי עם אריק שרון שלושה-ארבעה ימים אחרי האירוע.
אופיר פינס-פז: דיברנו על זה במליאה, דיברתי איתו אחרי המליאה והוצאתי לו מכתב.
אופיר פינס-פז: הוא אמר לי: אתה צודק.
אופיר פינס-פז: אף חברת ביטוח ואף מערכת ביורוקרטית לא יכולה לטפל באסון בהיקף כזה של הרוגים ופצועים.
אופיר פינס-פז: אני מעריך את מה שעושה העיריה ומגייסת מיליון שקל פה ושם, אבל האנשים האלה צריכים עזרה בקנה מידה אחר לגמרי ממה שאנחנו מבינים, אחר לגמרי ממה שהמערכות מסוגלות לתת.
אופיר פינס-פז: זה מחייב החלטה לא שגרתית והחלטה כזאת יכולה לקבל ממשלה על בסיס משפטי, על בסיס חוקי של החלטה גורפת, שאומרת שהאסון הזה מטופל על ידינו אחרת.
אופיר פינס-פז: אנחנו כממשלה לוקחים על עצמנו את הביטוח, יהיו קריטריונים שיקבע היועץ המשפטי לממשלה, העיריה תטפל ומשרד העבודה יקבל כסף, אבל הבסיס זה החלטת ממשלה.
אופיר פינס-פז: לכן אני פונה אליך קונקרטית, היושב ראש, להוציא מכתב לראש הממשלה של סיכום הישיבה הזאת, תחתים את כל חברי הוועדה ומצידי גם כל חבר כנסת בבניין שתרצה להחתים ותכין אריק שרון מכתב.
אופיר פינס-פז: הוא אמר לי שבעקרון הוא מסכים, אבל יש לו הרבה דברים על הראש.
אופיר פינס-פז: צריכים לדחוף אותו למעשה כי בעקרון הוא מסכים איתנו.
אופיר פינס-פז: זה מה שהוא אמר לי ואין לו סיבה לשקר.
אופיר פינס-פז: הייתי מוציא מכתב של הוועדה עם סיכום הישיבה, לדרוש לכנס את הממשלה בעניין הזה ולקבל החלטה.
אופיר פינס-פז: לא תצליח לפתור את הבעיה הספציפית של כל אחד, אנחנו לא יכולים לטפל בזה.
אופיר פינס-פז: אנחנו יכולים לנסות להוביל החלטה פוליטית, שמשפיעה.
משה גפני: אבל אנחנו חייבים לשמוע את הבעיות.
אופיר פינס-פז: נכון, אבל הכוח שלנו הוא לגרום לממשלה לקבל החלטה אסטרטגית.
יגאל ביבי: בערב שבת בבית הכנסת בא אליי אחד מפצועי האסון, שכבר כמה שבועות לא היה בבית הכנסת, ואמר לי: אני רוצה להגיד לך משהו עכשיו.
יגאל ביבי: יצאתי באמצע תפילת ערבית והוא אמר לי: אני מהפצועים, אני זרוק, אף אחד לא מטפל בי, אין לי כתובת למי לפנות, אני לא יודע מה לעשות, עוד מעט לא יהיה לי מה לאכול.
יגאל ביבי: כל זה היה באמצע התפילה ולא יכולתי להמשיך להתפלל אחרי כן.
יגאל ביבי: רבותי, לפני שנבחרתי לראש עיר בטבריה, עיריית טבריה הוציאה צו סגירה על מבנה מסוכן ולא פינתה את האזרחים ממנו.
יגאל ביבי: הבית נהרס ושני אזרחים נהרגו.
יגאל ביבי: בית המשפט פסק 2.5 מיליון שקל פיצויים לשני הנפגעים האלה והאשים את העיריה על כך שהיא לא הוציאה את האנשים מהמבנה המסוכן.
יגאל ביבי: אין לי ספק שאם היו הולכים לבג"צ, היו מטילים את האשמה על העיריה על כך שבמשך 15 שנה האולם הזה פועל ללא רשיון והיא היתה צריכה להיות אחראית לכך שאנשים לא יהיו שם.
יגאל ביבי: אנחנו יודעים שאין עיריה בירושלים, לצערי.
יגאל ביבי: אמנם אטיאס הוא סגן נהדר, פעיל וטוב, אבל למעשה אין ראש עיר בירושלים, לצערנו, את זה כולנו יודעים.
יגאל ביבי: אין טיפול ואנחנו מקווים שלא יהיו אסונות אחרים.
יגאל ביבי: ועדת החקירה שראש הממשלה הכריז עליה בכנסת עדיין לא הוקמה.
אופיר פינס-פז: הוקמה אתמול.
יגאל ביבי: תראו כמה זמן לקח להקים אותה.
יגאל ביבי: רבותי, אני חושב שוועדת הפנים צריכה לאשר תב"ר מיוחד, תקציב בלתי רגיל ומיוחד לירושלים של עשרה-עשרים מיליון שקל, שיהיה כסף לסגן ראש העיר שיודע לטפל, אבל מה הוא יכול לעשות אם אין לו.
יגאל ביבי: מדינת ישראל נתנה תרומה לאנשים מיליון שקל, אבל כאן היה צריך מיידית עשרים מיליון שקל תב"ר מיוחד לתת למחלקת הרווחה לעזרה ראשונית, נפשית וכלכלית.
יגאל ביבי: צריך לתת קודם כל סל שיקום ראשוני.
יגאל ביבי: אני מציע, אדוני היושב ראש, שוועדת הפנים תבקש משר הפנים או משר האוצר שיתנו תקציב בלתי רגיל מיוחד, של עשרים מיליון שקל, כסל שיקום ראשוני.
יגאל ביבי: קודם כל שיקבלו משהו, שיוכלו לחיות, שיוכלו לשקם את עצמם, שיהיה להם אוכל.
יגאל ביבי: מישהו בכלל בודק אם יש להם אוכל בבית?
יגאל ביבי: אני רוצה לומר לסגן ראש העיר שלעיריית ירושלים יש תקציב של כשני מיליארד.
יגאל ביבי: פרומיל אחד קטן היה צריך להוריד מהשירותים שניתנים לתושבים.
יגאל ביבי: להגיד לאזרחים: אנחנו מורידים לכם שירותים בעשרה מיליון שקל במקומות מסוימים לטובת נפגעי אסון ורסאי.
יגאל ביבי: כל האזרחים יסכימו לזה.
שלומי אטיאס: את זה משרד הפנים צריך לקבוע.
שלומי אטיאס: זה לא בסמכותה של עיריית ירושלים.
יגאל ביבי: יכולה העיריה להתכנס ולומר: אנחנו עושים העברה מסעיף לסעיף וכל תושבי ירושלים יממנו את זה.
יגאל ביבי: נוריד לאזרחים שירותים, נגיע לעשרה מיליון ונבקש מהממשלה מצ'ינג של עשרה מיליון והכל יהיה בסדר.
יגאל ביבי: צריך לעשות, אבל כשראש העיר נמצא בלוס אנג'לס, איך אפשר?
יגאל ביבי: אטיאס, אני מציע שאולי תקבלו החלטה שאומרת שראש העיר מרותק לשנה אחת לירושלים.
אופיר פינס-פז: שנה שלמה?
יגאל ביבי: אם יהיה פה ראש עיר הוא יכול לקבל החלטות חשובות כאלה.
נסים זאב: אני רוצה לומר שוועדת חקירה לא תפתור את הבעיה כי היא תגיע למימצאים מי אשם ומה הגורם לאשמה.
נסים זאב: אנחנו מדברים עכשיו על הטיפול בנפגעים, בפצועים, על אותן משפחות שנפגעו או שיקיריהן נהרגו.
נסים זאב: אני לא רואה שוועדת החקירה דנה בסוגיה הזאת בכלל.
משה גפני: לא היית בתחילת הישיבה, חבר הכנסת נסים זאב, ולנושא הזה יש שלושה חלקים.
משה גפני: שני חלקים לא מעניינה של הוועדה הזאת – לא ועדת החקירה הממלכתית שצריכה לבדוק את הבעיות הטכניות.
משה גפני: הנושא של הישיבה היום הוא לא החקירה הפלילית ולא החקירה הממלכתית אלא הטיפול במשפחות.
נסים זאב: אם קורה אסון בירושלים, האם החובה מוטלת על הרשות המקומית או על הממשלה?
נסים זאב: קודם כל על הממשלה.
יגאל ביבי: אם יש בור שהעיריה לא סגרה אותו ומישהו נפל לתוכו, מי אחראי על זה?
יגאל ביבי: העיריה.
ציון דרור: ומי אחראי על העיריה?
ציון דרור: לאן שלא תלך זה יגיע לממשלה.
נסים זאב: ממה ששמעתי מהחברים פה ומהמשפחות, יש כאן קונצנזוס להטיל את האחריות על הממשלה ולקרוא לזה אסון לאומי.
נסים זאב: מכיוון שאנחנו באמת רוצים לתת מענה למשפחות היום ולא מחר, צריכה הממשלה לקחת אחריות ולשאת באחריות.
נסים זאב: לכן אני חושב שהכיוון צריך להיות ברור, שאנחנו מטילים את זה על הממשלה ואנחנו מאמינים שהממשלה נושאת באחריות.
נסים זאב: לדעתי כל הבעיה היא בשיטת הפל-קל, שמשרד הפנים לא התריע עליה בשעתו ואני יודע שהיה ויכוח בין המהנדסים, אבל לא זה הנושא.
נסים זאב: אני חוזר לנקודה המרכזית – ביטוח חייב להיות בכל מבנה ציבורי ואין סיבה שהביטוח לא ישא באחריות, גם אם מדובר בעשרות מיליונים.
נסים זאב: הרי אירוע כזה הוא חריג והביטוח ערוך לתת תשובה ומענה במקרים כאלה חריגים.
נסים זאב: לכל מבנה ציבורי יש ביטוח במידה ואדם נפגע וכל מבנה ציבורי חייב לשאת באחריות.
נסים זאב: אגב, בארצות הברית וגם באירופה לא מבטחים אף מבנה ציבור אלא אם כן קבע המכון שהמבנה הוא מבנה תקין.
נסים זאב: זה מחייב את היוזם לפעול על פי חוק ושהמבנה יהיה מבחינה קונסטרוקטיבית עמיד וחזק.
נסים זאב: יש כמעט חמישים אלף מבנים לא חוקיים בירושלים, שגובים עבורם ארנונה.
נסים זאב: המחלקה לארנונה לא רוצה לפספס את הזכות שלה לקבל את המגיע לה על פי דין לגבי כל מטר שנמצא בשימוש, אבל אין קשר בינה לבין הפיקוח על הבניה ובוודאי לא קשר עם מבנים מסוכנים.
משה גפני: יש לנו בעיה עם העניין הזה.
משה גפני: זה דיון שני שוועדת הפנים מקיימת בנושא הזה.
משה גפני: ראש עיריית ירושלים הוזמן ולשני הדיונים הוא לא הגיע.
אופיר פינס-פז: מה אתה הולך לעשות עם זה?
עו"ד יגאל מלמד: אנחנו מייצג את משפחת החתן והכלה.
עו"ד יגאל מלמד: אנחנו מתנהלים כאן על מי מנוחות.
עו"ד יגאל מלמד: עברו ארבעים יום ובדיוק בעוד חמישים יום הולכת להיות פה קטסטרופה כלכלית לכל המשפחות האלה.
עו"ד יגאל מלמד: המוסד לביטוח לאומי, כפי שאמר מר בקאל, מכסה על פי חוק תשעים ימים ראשונים לנפגעים.
עו"ד יגאל מלמד: אחר כך הם יכולים לפנות לפי סעיפים של ביטוח נכות.
עו"ד יגאל מלמד: אני עוסק בדברים האלה יום יום ואני רואה מה נעשה עם אותם פונים לתביעות לביטוח נכות ואיך הם מטורטרים במשך שנה שלמה עד שמאשרים להם את התביעות.
עו"ד יגאל מלמד: במשך כל התקופה הזאת כל הנפגעים הנמצאים כאן לא יקבלו שום שכר.
עו"ד יגאל מלמד: אין שום חוק שמכסה היום את הנפגעים והם נופלים בין הכסאות.
עו"ד יגאל מלמד: לגבי הביטוח של המבנה – זהו מבנה פרטי.
עו"ד יגאל מלמד: בעל המקום ביטח את המבנה בשיעור מסוים.
עו"ד יגאל מלמד: לפי המידע שיש לנו, הביטוח מכסה חבות בסך ארבעה מיליון שקלים בלבד.
עו"ד יגאל מלמד: גם אם אני רוצה לדרוש היום את הסכום הזה, אני נכנס לדרך ארוכה מאד של מערכת בתי המשפט ורק בעוד שנתיים-שלוש נקבל פיצוי.
עו"ד יגאל מלמד: בכל התקופה הזאת תהיה פה קטסטרופה כלכלית, קטסטרופה לכל המשפחות האלה ולא מדובר באדם בודד או בשניים.
עו"ד יגאל מלמד: מדובר במשפחות שלמות שאף אחד לא יכול לסייע להן.
משה גפני: לבניין יש ביטוח מחברת ביטוח פרטית על ארבעה מיליון שקלים?
עו"ד יגאל מלמד: לבעלי האולם יש ביטוח על ארבעה מיליון שקלים.
אופיר פינס-פז: זה לא אוטומטי.
אופיר פינס-פז: זה צריך להתנהל דרך בית המשפט.
משה גפני: הגשתם תביעה לחברת הביטוח?
עו"ד יגאל מלמד: התביעות לא יכולות להיות מוגשות עדיין.
עו"ד יגאל מלמד: האנשים לא יכולים להגיש היום תביעה כל עוד לא התגבש הנזק שלהם.
עו"ד יגאל מלמד: יש פה אנשים שנפגעו בגב והיום אנחנו יודעים על בעיה מסוימת ומחר על משהו אחר.
עו"ד יגאל מלמד: רק בעוד שנה ניתן יהיה להגיש תביעות ובכל התקופה הזאת אין מענה.
עו"ד יגאל מלמד: בחוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים יש מענה ואם אדם נפגע בתאונת דרכים הוא לא צריך להוכיח אחריות אלא הוא מפוצה.
עו"ד יגאל מלמד: לפי חוק זה אתה רשאי להגיש תביעה לתשלום תכוף, גם אם טרם התגבש הנזק, זאת אומרת שעד שתתברר התביעה שלך בעוד שנתיים-שלוש, אתה יכול להגיש היום תביעה ולדרוש את התשלום החודשי שאתה היית אמור לקבל ממקום עבודתך.
עו"ד יגאל מלמד: למשפחות האלה אין פתרון בנושא הזה ותהיה פה קטסטרופה כלכלית.
עו"ד יגאל מלמד: בגלל זה אני דורש ומבקש, כפי שציין חבר הכנסת אופיר פינס, ואני מאמין שכל המשפחות הנמצאות פה מצטרפות אליו, לפנות מיידית לראש הממשלה על מנת שיימצא פתרון מיידי.
עו"ד יגאל מלמד: יש לנו חמישים יום מהיום.
עו"ד יגאל מלמד: יכול מאד להיות שהמדינה סבורה שהיום היא עושה טובה למישהו, אבל מאד יכול להיות שבעוד שנה-שנתיים היא תימצא אחראית בכל מקרה.
עו"ד יגאל מלמד: תחסכו את כל הסבל הזה למשפחות ותמצאו פתרון מיידי למשפחות.
ניסים סלומון: ברשותכם, אני מבקש להעיר מספר הערות.
ניסים סלומון: הערה ראשונה נוגעת לכך שאנחנו נמצאים פה עם האנשים שעברו את האסון והלב נקרע.
ניסים סלומון: יושבת פה הוועדה על מנת לסייע והופתעתי מכך שחלק מהדברים שנאמרו פה לא היו מוכרים, החל מתקציב עיריית ירושלים וכלה בפרטים אחרים.
ניסים סלומון: בסוף היום כולם פונים לעיריית ירושלים ולנו אין למי להפנות.
ניסים סלומון: גם כאשר צריך לערוך את יום השלושים למשפחות זה מוטל עלינו.
משה גפני: אמרת שהוועדה לא יודעת את גודל תקציב עיריית ירושלים.
משה גפני: אני מבין שהתקציב הוא כ-2.5 מיליארד שקל.
ניסים סלומון: לא, הוא 2.094 מיליארד.
ניסים סלומון: יש פה יהודי שגר ברח' האנפה, האם באתם והצעתם לאסוף מחברי הכנסת וממדינת ישראל כמה גרושים לסייע למשפחות בגילה?
ניסים סלומון: אתם יודעים עם איזה אסונות אנחנו מתמודדים?
משה גפני: אני יושב בוועדת הכספים ואנחנו העברנו כסף, אבל עיריית ירושלים לא היתה ערוכה למיגון בגילה.
ניסים סלומון: סלח לי, אדוני, עניין המיגון הוא עניין של פיקוד העורף על פי הכללים.
ניסים סלומון: למדינת ישראל אין אמצעי הייצור בשביל לייצר את המיגון המתאים.
ניסים סלומון: יושבות פה משפחות נפגעות ולכן העובדות מאד מאד חיוניות.
ניסים סלומון: האבא של החתן סיפר על אחיו ואנחנו יודעים שהעברנו את הכסף תוך פחות משבוע.
ניסים סלומון: אני לא מוכן להגיד לו שהעברנו, כי אני לא יכול לדעת אם היתה חבירה אחרונה עם הצ'ק או לא היתה חבירה אחרונה.
ניסים סלומון: הכסף הועבר לפני למעלה משלושה שבועות כי זה היה הקריטריון הראשון בקריטריונים שנקבעו עם התורם, שכל משפחה שכולה תקבל 6.000 שקלים.
ניסים סלומון: בימים אלה חתם ראש העיר על מכתב לראש הממשלה וביקש להכיר בעניין הזה כאסון לאומי.
ניסים סלומון: אתה ודאי יודע שרוני מילוא הציע את הצעת החוק שלו, אבל פה יש חשיבות גם לדחיפות כי אנחנו שומעים שאין זמן.
ניסים סלומון: אם תהיה החלטת ממשלה, הדבר יהיה ניתן לביצוע הרבה יותר מהיר ולכן זאת קריאתנו.
ניסים סלומון: כעובד ציבור לא נוח לי שנבחרי ציבור אומרים שיש ראש עיר או שאין ראש עיר.
ניסים סלומון: זה לא נשמע טוב מעובדי ציבור.
משה גפני: אתה לא צריך לומר את זה.
משה גפני: מה שאמרת עד עכשיו היה בסדר גמור.
אבי כהן: אסון ורסאי שנחת עלינו הוא אסון הורס ובונה.
אבי כהן: הוא הורס והרס את המשפחות השכולות ואת משפחות הנפגעים, אבל הוא בונה את סדר ההליכים הביורוקרטים, את בניית מבני הציבור ואת הטכניקה כיצד ניתן לעשות.
אבי כהן: הרי לא ייתכן שמרצדס, שמסיעה שבעה אנשים, תעבור טסט שלוש פעמים בשנה ואולם כזה, שמכיל 700 איש לא עבר טסט 15 שנה.
אבי כהן: איפה ההגיון?
משה גפני: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון וקודם כל להביע מורת רוח מאי השתתפות של ראש העיר.
משה גפני: אני איתו בידידות ואין לי בעיה פוליטית בעניין הזה, אבל אני חושב שזה דבר לא ראוי וזה לא בסדר.
משה גפני: זהו דיון שני שהוועדה מקיימת וראש העיר לא נמצא כאן.
משה גפני: אני חושב שזה לא בסדר.
משה גפני: גם ההתנהגות של משרד האוצר לא בסדר, כאשר מלכתחילה הם לא רצו להופיע ולאחר מכן הם שלחו נציג שעזב באמצע.
משה גפני: אנחנו נתמודד עם העניין הזה.
משה גפני: יש לנו שתי אפשרויות של מהלך – מהלך אחד הוא מהלך שתדלני.
משה גפני: אנחנו נפנה לראש הממשלה שצריך להכיר בזה כאסון לאומי.
משה גפני: ירצו – יקבלו, לא ירצו – לא יקבלו.
משה גפני: יש לנו מהלך שני – אנחנו גם מחוקקים.
משה גפני: כוועדה אנחנו פונים ליושב ראש ועדת הכנסת ומבקשים לשחרר את הצעת החוק של רוני מילוא, ש-32 חברי כנסת חתומים עליה, מחובת הנחה ולהביא אותה לדיון במליאה לאישור בשבוע הקרוב.
משה גפני: סביר להניח שהממשלה תתנגד לחוק הזה.
משה גפני: ואני מבקש מנציגי המשפחות, שאם החוק יעלה לדיון, ויכול להיות שנימנע מזה, להיות במליאת הכנסת ולראות מי מצביע בעד ומי מצביע נגד.
אסף דרור: רק 32 חברי כנסת חתמו עד עכשיו?
משה גפני: אין צורך ביותר מזה.
משה גפני: חתמו 32 חברי כנסת מכל המפלגות ויכול לחתום רק אחד.
משה גפני: מה שחשוב זה ההצבעה.
אבי כהן: ההצעה היא בנושא הפיצויים או הכרה כאסון לאומי?
משה גפני: הצעת חוק פיצויים לנפגעי אסון קריסת הרצפה באולמי ורסאי, התשס"א-2001.
משה גפני: למעשה החוק לא מפרט מה עושים ומה לא עושים אלא מאפשר לשר הפנים להתקין תקנות לפיצוי המשפחות על כל מה שנילווה לעניין הזה.
משה גפני: החוק פותר את בעיית המגבלה החוקית שיש היום בעניין הזה, כאשר המשפחות נופלות בין הכסאות.
משה גפני: הממשלה תתנגד לחוק הזה מכיוון שזה יוצר תקדים.
משה גפני: ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל מצב שבו אסון מסוים יהפוך להיות אסון שמוכר על ידי המחוקק.
אלונה דיין: אף פעם לא היה אסון אזרחי שנהרגו בו 23 אנשים.
משה גפני: לכן אנחנו דנים בזה עכשיו ומנסים לפתור את הבעיה, אבל הדרך הזאת, שאני מציע עכשיו, היא לא הדרך הנכונה מכיוון שלא כך צריך לטפל בבעיה.
משה גפני: מדוע אני מציע את זה?
משה גפני: מכיון שמכאן ואילך אני לא רוצה לבוא בתור שתדלן, שהממשלה עושה לו טובות.
משה גפני: הממשלה צריכה לדעת שאני בעל הבית והממשלה, עם כל הכבוד לה, כפופה לכנסת והכנסת יכולה לחוקק.
משה גפני: דבר שני – שמענו את נציגי המשפחות ושמענו את נציגי המשרדים שבעצם ידיהם כבולות.
משה גפני: אין שום דרך לעזור למשפחות שמתקרבות עכשיו לאסון כלכלי.
משה גפני: עד עכשיו עזרו, נתנו תרומות, טיפלו וכו', אבל מכאן ואילך תתחיל להיות בעיה כלכלית אמיתית והמדינה עומדת מהצד.
משה גפני: המדינה אשמה בזה וקודם כל אשמה עיריית ירושלים מכיוון שהיא אחראית לכך שהבניין פעל ללא רשיון ולא סגרו אותו.
משה גפני: שני אשם משרד הפנים ושלישית אשמה הממשלה ומשרד הבריאות וכל מי שצריך לתת רשיון ולא סגר את המקום הזה.
משה גפני: אנחנו לא יכולים להגיד שמישהו הלך לים וטבע.
משה גפני: מישהו הלך לאולם שמחות, כשהוא יודע שאנחנו נמצאים במדינה מתוקנת שיש בה רשיונות, לא היו רשיונות והבניין קרס.
משה גפני: לכן המדינה לא יכולה לעמוד מהצד וכשאני אומר "המדינה" אני כולל את כולנו, גם אותנו ככנסת, גם את הממשלה ובוודאי שגם את עיריית ירושלים.
משה גפני: עיריית ירושלים בעניין לא מתנדבת.
משה גפני: היא עושה, ולא מספיק, את מה שהיא חייבת.
משה גפני: על דעת חברי הוועדה אני מבקש לפנות מיד לראש הממשלה.
משה גפני: אנחנו מבקשים להכיר באסון הזה כאסון לאומי, בהתייעצות גם עם היועץ המשפטי לממשלה, הווה אומר לקבוע שמשפחות נפגעי האסון יטופלו באופן פרטני על ידי הממשלה ולא במסגרת החוקים הקיימים.
משה גפני: אני מתאר לעצמי שבמסגרת החוקים הקיימים כל אחד עושה את עבודתו.
משה גפני: משרד הרווחה יפנה למשרד האוצר, משרד האוצר יענה בעוד שנתיים ואגף הרווחה יפנה למשרד העבודה והרווחה ויענו להם שאין תקציבים וחוזר חלילה.
משה גפני: לזה אנחנו לא נסכים, את זה לא נסבול וזה לא יהיה במקרה הזה.
משה גפני: אני חוזר על בקשתי לקבל את המכתב שנשלח למשרד האוצר כדי לשאול את שר האוצר האם זאת ההתייחסות של משרד האוצר, גם מבחינת הנוכחות שלו כאן בוועדה וגם מבחינת התשובה.
משה גפני: אני לא אומר את זה סתם מכיוון שנציגי משרד האוצר בכלל לא רוצים להגיע לוועדה היות וזה לא נוגע עליהם, כאילו אנחנו מדברים כאן על פילוסופיה ולא על כסף.
משה גפני: אנחנו מביעים את תנחומינו ואנחנו משתתפים בצערכם.
משה גפני: אמרנו את זה גם בעבר אבל אני חוזר על זה גם עכשיו, מכיוון שעכשיו אנחנו גם נפגשים אתכם.
משה גפני: בעזרת השם אני אמשיך ללוות את העניין בכל מקרה, למרות שזה איננו תפקידה של הוועדה וזה לא שאני מוריד מעצמי אחריות.
משה גפני: תפקיד ועדת הפנים איננו טיפול במשפחות, אלא אנחנו צריכים לטפל בשאלה: מדוע הבניין קרס?
משה גפני: מעבר לעניין הזה אני חושב שיש חובה לוועדה בגלל מימדי האסון, בגלל הפגיעה במשפחות ובגלל שהמדינה אשמה בחלק מהעניין הזה.
משה גפני: על פי התקנון צריך חבר כנסת לפנות ליושב ראש ועדת הכנסת, אבל צריך להיות מודגש שוועדת הפנים החליטה לפנות לבקש שחרור מחובת הנחה.
משה גפני: על פי החלטת הוועדה אנחנו פונים לראש הממשלה לאחר שהוועדה קיימה דיונים גם עם נציגי המשפחות ומתברר שממש עכשיו הולכים לאסון כלכלי.
משה גפני: המציאות תהיה שהמשפחות יפלו מהרגליים והמדינה אחראית לעניין הזה.
משה גפני: לכן אנחנו מבקשים להכיר בזה כאסון לאומי ונכתוב לראש הממשלה שלמרות שאנחנו פועלים גם בדרך של חקיקה, אנחנו רוצים להימנע מזה ומבקשים שהממשלה תקבל החלטה ומהר.
יגאל ביבי: ולתת סל שיקומי ראשוני.
משה גפני: כדי לתת סל שיקומי או כל דבר אחר, צריכה להתקבל החלטת ממשלה.
משה גפני: לכן אנחנו פונים לראש הממשלה ורוצים לפתור את הבעיה הזאת.
משה גפני: אנחנו הולכים להליך של חקיקה, שמעמיד את זה במצב שונה ואני אומר לכם שוב שאני רוצה להימנע מהליך זה.
משה גפני: גם ציבורית זה לא נשמע טוב.
משה גפני: אנחנו לא נהיה יפי נפש ואם הממשלה לא תפתור את הבעיה, הכנסת תפתור את הבעיה.
משה גפני: אם הכנסת לא תפתור את הבעיה, כולם יראו למה מכיוון שזה לא סמוי.
משה גפני: הכנסת גלויה לציבור ואתם תראו מי יתמוך ומי לא יתמוך ולהערכתי יתמכו.
ציון דרור: יש מישהו שלא יתמוך בזה?
משה גפני: גם אני סבור כמוך.
ציון דרור: יהיה רוב בכנסת ובטוח שזה יעבור.
ציון דרור: אם, חס וחלילה, בן של חבר כנסת היה נפגע, אני חושב שכל הכנסת - -
משה גפני: אין צורך לומר את זה.
משה גפני: אם נאלץ, נלך בדרך של חקיקה למרות שהיא לא נכונה וזה לא הליך תקין.
משה גפני: ההליך התקין הוא שהממשלה תכיר בזה כאסון לאומי ותנחה את המשרדים.
משה גפני: אין לממשלה שום בעיה לקבל החלטה שמעבירים לאגף הרווחה בעיריית ירושלים חמישה מיליון שקל וזה לא תלוי בשום דבר.
משה גפני: זה תלוי בביצוע של משרדי הממשלה, שיש להם תפקידים מוגדרים במקרים האלה והבעיה היא רק ההיקף התקציבי.
משה גפני: אם תקציב עיריית ירושלים היה חמישה מיליון שקל פחות, זה היה אסון לאומי?
משה גפני: היו מעבירים חמישה מיליון לעניין הזה וזה היה פותר בעיה.
משה גפני: החלטה נוספת שלא קשורה לעניין הזה, אבל אני מנצל את ההזדמנות הזאת לפנות לנשיא בית המשפט העליון גם לגבי הקמת ועדת החקירה, שהתארכה כל כך הרבה זמן.
משה גפני: אני מבקש לקצוב זמן לוועדת החקירה וזה לא דבר שהוא בלתי מוגבל בזמן.
משה גפני: אנחנו מבקשים שתהיה הגדרה מדוייקת של זמן מתי ועדת החקירה הזאת מסיימת את פעולתה.