GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
11835: בעיריית ירושלים יושבים חרדים, הם יושבים בכנסת ומנהלים ועדה.
11835: בעיריית ירושלים מנהלים ועדות ומחזיקים תיקים, דתיים, חילונים וחרדים וברמות לא יכול להיות שלא ישבו ביחד ולא יוכלו לנהל ביחד את הצרכים של השכונה עצמה.
11835: יש שתי אפשרויות כאשר האפשרות האחת היא בחירות.
11835: יגאל עמדי הוא נציג ראש העיר כאן אבל נמצא כאן יגאל עמדי עצמו שהוא יושב-ראש ועדת ה11- והוא יודע כמה שנים אנחנו מדברים ועושים זאת בסובלנות.
11835: יגאל עמדי שותף לתהליך הזה והוא היה שותף לפני בחירות.
11835: אח של יגאל עמדי שנחשב איש בכיר בחברה הירושלמית, איש שמקובל על כל החוגים ואולי פחות על החרדים ויותר על הדתיים והחילוניים, בא ושמע את המצוקה ואת הלחץ שיש על אח שלו.
11835: כל ועדה עולה הנושא של הבחירות ברמות וכל פעם אומרים שזה יהיה בפעם הבאה.
11835: אם לא בחירות אז תכניסו כמה דתיים שחורים שיהיו בתוך המינהל.
11835: יש להם 20-17 חברים בהנהלה, אז יהיו שלושה חרדים, שיהיה מישהו שישמע מה הבעיה אתם.
11835: התשובה הייתה שלילית.
11835: חבר הכנסת גפני, יש עוד אפשרות.
11835: המינהלת לא יכולה להמשיך לתפקד ולעבוד אפילו יום אחד.
11835: זאת אומרת, עד תקופת הבחירות – ואין בחירות – עיריית ירושלים לא יכולה לשתף פעולה עם המינהלת שלא מייצגת תושבים וממילא לא מתפקדת.
11835: רוצים תקופת ביניים, רוצים תהליך של הידברות?
11835: יש פה פסק זמן כללי על כל השכונה בכל נושא שיתוף הפעולה ואחרי כן נראה מה יחליטו.
11835: אני חושב שהידברות זו התשובה הטובה ביותר וצריך ללכת עליה.
אלי שמחיוף: לצורך כך הנהלת העירייה העמידה לרשותנו מה שנקרא מרכז בין-תחומי שיש שם יהודי בשם דוקטור חגי שניר.
אלי שמחיוף: ישבנו שלמה אטיאס, אני ואורי מקלב, שלושה סגני ראש העיר, ואני יכול לומר שישבנו במרוכז אולי עשרים-שלושים שעות וזה זמן רב ובמשך שנה שלמה ניהלנו הידברות.
אלי שמחיוף: בשורה התחתונה הגענו למסקנה שאין להם נכונות בכהוא זה להכיר בקיום של הציבור שלנו ואפילו לא במהלך של הכנסת כמה חברים לתוך המינהלת.
אלי שמחיוף: כל נושא ההידברות היה ומוצה בצורה רחבה ביותר ועם כל זה לא יצא שום דבר.
אלי שמחיוף: אז הגענו למסקנה וקיימנו ישיבה שנייה הסגנים הנוכחיים יחד עם יגאל עמדי וסיכמנו שאין מנוס אלא ללכת לקראת בחירות כי אי-אפשר להמשיך בצורה הזאת.
אלי שמחיוף: קיימנו פגישה אצל ראש העיר, הבאנו בפניו את הדברים, הייתה נכונות ברמה העקרונית גם מצדו לבוא לקראת הרעיון והוא ביקש מאתנו שנאמר לו מה הבעיות והבעיות ידועות.
אלי שמחיוף: מה שאמרתי כאן קודם, על כך שלא מכירים בקיום של הציבור הדתי, זה מה שאמרנו גם לראש העיר, כך שראש העיר לא מחכה לתשובה כי הדברים ברורים.
אלי שמחיוף: הניהול שלהם הוא לא תקין, הוא סקטוריאלי לחלוטין, כאשר הם לא מכירים בכלל בציבור האחר.
אלי שמחיוף: אמרתי קודם ואני חוזר על הדברים כי אתה לא שמעת אותם.
אלי שמחיוף: אני כיושב-ראש ועדת כספים בעירייה לא מעביר שקל אחד למינהל הזה.
אלי שמחיוף: הם עובדים בצורה לא תקינה ואסור לנו לטפח אותם, אסור לנו להעביר אליהם כספים כי הכסף שעובר אליהם עובר רק לילדים שלהם ולא לילדים שלי כתושב השכונה וזה דבר שלא יכול להיות.
אלי שמחיוף: אני אומר ליגאל עמדי בקשר לנושא של בחירות.
אלי שמחיוף: אני מבקש לכנס את ועדת ה11- שלא התכנסה כבר למעלה משנה.
אלי שמחיוף: אנחנו חברים בוועדה, אנחנו מבקשים לדבר שם ולדון שם בנושא של בחירות למינהל הקהילתי ברמות.
אלי שמחיוף: אנחנו תושבי שכונת רמות ואנחנו חיים את הבעיות יום יום והתושבים פונים אלינו יום יום.
אלי שמחיוף: זו הזדמנות נוספת לבקש מיגאל עמדי לכנס את הוועדה.
זאב לדנר: לצערי הרב נאמרו כאן דברים וכל הגישה מגלה חוסר ידע מינימלי.
זאב לדנר: כשדיבר הרב שמחיוף כאן על תקציב מינהלת רמות, על 13 מיליון שקלים שלא יעבירו למינהל, הוא שכח לומר שמה שהוא לא מעביר לנו, חמישים אלף שקלים, ששים אלף שקלים, כל היתר בא מכספם של המשתמשים.
זאב לדנר: אף אחד לא מנע מהציבור החרדי – לא מנע במשך כל אותם עשרים שנים – להקים עמותה כמו שהקימו התושבים עמותה אחרת, אלא הם לא רוצים להקים עמותה משלהם והם גם לא רוצים לתת תשובות לתושבים.
זאב לדנר: הישיבה מוקלטת ולא יכול להיות מצב שלא תינתן לנו הזכות להשיב לדברים שנשמעו כאן במלוא חריפותם ואילו אנחנו מדברים בנימוס.
זאב לדנר: אומרים כאן שהמינהל הוא חילוני ולא מייצג את הציבור האחר.
זאב לדנר: לתשומת לבכם, חמישים אחוז מחברי ההנהלה של מינהלת רמות הם דתיים לאומיים, כך שהמינהל איננו חילוני בכל קנה מידה.
זאב לדנר: דיברו כאן על בג"ץ שהמינהל ניהל נגד החרדים אבל שכחו לציין שאת הבג"ץ הוביל בית-ספר ממלכתי-דתי שאליו פלשו החרדים ולא המינהל.
זאב לדנר: אנחנו כמינהל היינו משיבים, אבל מי שהגיש את העתירה היה הורה דתי לאומי שייצג את כלל ההורים הדתיים לאומיים.
זאב לדנר: לבוא ולומר שהמינהל ניהל מלחמה נגד החרדים, זה לא נכון.
זאב לדנר: אתה צריך לדעת שבירושלים יש מינהלים שונים.
זאב לדנר: כשמחליטים על בחירות בשכונה, מגדירים גם את השכונה.
זאב לדנר: כשהחליטו על מינהל קהילתי בלב העיר, באיזשהו מקום ישבו אנשים והחליטו מהו קו העיר, איפה עובר קו הגבול שלו, איזה אוכלוסייה הומוגנית יושבת בתוכו וכך זה הוחלט.
משה גפני: אני מבקש בתוך שבועיים לקבל את עמדת ראש העיר.
משה גפני: אני לא אסכים בשום פנים ואופן, לפי דעתי אף אחד מחברי הוועדה לא יסכים למצב כזה שבו תושבים לא יהיו מיוצגים בשום מקרה ובשום צורה.
משה גפני: במדינה דמוקרטית שוויונית העיקרון הוא שכל אחד יכול לייצג את עצמו.
משה גפני: כל אחד רשאי – רוצה, כן, לא רוצה, לא – לבחור ולהיבחר גם לוועד בית.
משה גפני: לכן אני מבקש מראש העיר שבתוך שבועיים הוא יאמר לוועדה מתי הוא מתכוון, אם בכלל, לקיים בחירות למינהלת רמות או שהוא הולך לכיוון אחר, אבל המצב הזה לא יימשך.
משה גפני: אני מבקש מסגני ראש העיר שתאמרו לוועדה בתוך שבועיים מתי אתם אמורים לקיים בחירות, אם בכלל.
משה גפני: לאחר קבלת התשובה בתוך השבועיים האלה אנחנו נמשיך את הדיון הזה ואני מקווה שנגיע להסכמה.
משה גפני: אני מבקש שבתוך שבועיים תהיה החלטה על בחירות.
משה גפני: אם יתברר בתוך השבועיים האלה שאין אפשרות, גם את זה צריך להודיע לי ואז הוועדה שצריכה להגן על הדמוקרטיה גם בשלטון המקומי וגם במינהלות הקהילתיות, במקום שהן קיימות ובעיקר בירושלים, תיאלץ למלא את תפקידנו.
משה גפני: בוקר טוב, אני מתנצל על האיחור.
משה גפני: על סדר היום: תקנות החומרים המסוכנים (רישום תכשירים להדברת מזיקים לאדם) התשס"א-2001 – את התקנות האלה שלחה דליה איציק בהיותה השרה לאיכות הסביבה ואני מבין ממנהלת הוועדה שהשר הנוכחי, צחי הנגבי, השר לאיכות הסביבה, פנה והודיע שהתקנות הללו מקובלות עליו והוא מבקש את האישור של ועדת הפנים ואיכות הסביבה.
משה גפני: אני מבקש להציג את התקנות.
משה גפני: אני מבין שתציג את זה עו"ד נטע דרורי מהמשרד לאיכות הסביבה.
נטע דרורי: התקנות שאנחנו מביאים לאישור הוועדה הן תיקון לתקנות קיימות משנת 1994.
נטע דרורי: בשנת 1988, לאחר הקמת המשרד לאיכות הסביבה, הועבר הטיפול בנושא של תכשירי הדברה למזיקים לאדם לאחריות המשרד לאיכות הסביבה ובשנת 1994 הותקנו תקנות מכוח חוק חומרים מסוכנים וקבעו פרוצדורה לרישום תכשירי הדברה - - - במשרד לאיכות הסביבה.
נטע דרורי: מערכת הרישום של התכשירים במשרד היא מערכת שמקבילה למערכות דומות שקיימות גם במשרד החקלאות וגם במשרד הבריאות ושמסדירות תכשירי הדברה כנגד מזיקים שונים בחקלאות, בווטרינריה, מזיקים על גוף האדם וההיבט שלנו הוא המזיקים התברואיים.
נטע דרורי: דהיינו: המזיקים שנמצאים בקרבת האדם, בסביבת האדם, בבתים, בחצרות וכן הלאה.
נטע דרורי: ההצעה שמובאת בפני הוועדה לתיקון התקנות האלה, היא הצעה שמבוססת על מספר שנים של ניסיון בהפעלת התקנות הישנות, שמעגנת חלק גדול מהמסקנות, הלקחים וסדרי העבודה הנכונים שנטמעו בעבודה של המשרד לאורך השנים האחרונות וגם שיפורים נחוצים שנמצאו ראויים להיות מוסדרים בצורה כזאת, על ידי התקנות.
נטע דרורי: אני מציעה שפשוט נתחיל את הקריאה ונעבור על הדברים.
נטע דרורי: סעיף 1.
נטע דרורי: תיקון תקנה 1.
נטע דרורי: "בתקנה 1 לתקנות החומרים המסוכנים (רישום תכשירים להדברת מזיקים לאדם), התשנ"ד-1994 (להלן – התקנות העיקריות) – "אחרי "בתקנות אלה-" יבוא: "אריזה" – בית קיבול המכיל תכשיר".
נטע דרורי: ההגדרה הזאת בפסקת משנה (1) באה להחליף את ההגדרה של "מכל", שמופיעה בפסקת משנה (4).
נטע דרורי: הגדרת "מכל" תימחק.
נטע דרורי: פשוט, שינוי בנוסח שנועד להתאים את לשון התקנות לנוסח המקובל היום.
נטע דרורי: היום אנחנו מדברים על אריזות ולא על מיכלים.
משה גפני: אין הבדל משפטי?
נטע דרורי: אין הבדל משפטי.
נטע דרורי: זה רק הבדל נוסח, מכיוון שלמיכל יש קונוטציה אחרת והיום אנחנו מדברים על אריזות בצורה יותר רחבה.
נטע דרורי: "בהגדרת "הפנקס" במקום "2(ג)" יבוא "2א(ב)".
נטע דרורי: "בהגדרת "מבקש" במקום "או לייבא תכשיר" יבוא "תכשיר למטרת מכירה בארץ או לייבא תכשיר למטרת מכירה בארץ".
נטע דרורי: אולי נקרא את ההגדרה כולה: "המבקש לייצר תכשיר למטרת מכירה בארץ או לייבא תכשיר למטרת מכירה בארץ …" ההגדרה השונה מצמצמת למעשה את החובה לרשום תכשירים לפי התקנות, רק למצבים שבהם הרישום של התכשיר נחוץ מכיוון שמתכוונים להשתמש בתכשיר הזה בארץ ולא במצבים שבהם אדם מעוניין לייצר תכשיר הדברה שלא ייעשה בו בכלל שימוש בארץ, אלא הוא מעוניין, למשל, לייצא אותו למדינות אפריקה, שאז בכלל כל הפרוצדורה של הרישום מן הראוי שתיעשה בארץ היעד ולא בישראל.
נטע דרורי: אני רוצה רק לציין שהפיקוח על עצם הפעולה של ייצור התכשיר כחומר מסוכן, נעשית באמצעות המנגנון הכללי של חוק החומרים המסוכנים ולא ברמה הספציפית של רישום תכשיר, שכוללת שיקולים הרבה יותר ספציפיים.
נטע דרורי: – כפי שכבר הקראתי – "הגדרת מכל – תימחק".
נטע דרורי: "בהגדרת "תווית" במקום "למכל" יבוא "לאריזה או המודפסת עליה".
נטע דרורי: וביחד: "תווית – תווית התכשיר הצמודה לאריזה או המודפסת עליה" – זה, כמובן, ניסוח שחייב להיות מתוקן כתוצאה משינוי ההגדרה ממכל לאריזה.
נטע דרורי: "בהגדרת "תכשיר", המלים "והמצויים בבית, במבנה, בעסק, במוסד, בבריכה ובחצריהם" – יימחקו".
נטע דרורי: מדובר באיזשהו סייג נוסף להגדרה של "מה הם מזיקים - תכשירים הם חומרים מסוכנים שמיועדים לשמש להדברה או לדחייה של מזיקים משני סוגים.
נטע דרורי: מצד אחד חרקים פרוקי רגליים, מצד שני מכרסמים ובעלי חוליות".
נטע דרורי: אנחנו מדברים על מצבים שבהם המכרסמים, בדרך כלל, שצריך להבחין ביניהם לבין המזיקים החקלאיים, מאובחנים על ידי המיקום שבו הם נמצאים.
נטע דרורי: זאת אומרת, שהם מצויים בבית, במבנה וכן הלאה.
נטע דרורי: ההגבלה הזאת לא מדויקת מאחר שהיא מצמצמת את התחולה בצורה לא נכונה, לגבי המיקום הנקודתי של המכרסמים ולא בראייה של פוטנציאל הפגיעה התברואית שלהם.
נטע דרורי: החלפת תקנה 2. "במקום תקנה 2 לתקנות העיקריות יבוא – " "איסורים" – כותרת המשנה.
נטע דרורי: "(א) לא ימכור אדם, לא יחזיק למטרת מכירה ולא ישתמש בתכשיר, אלא אם כן הוא תכשיר רשום, ובהתאם לתנאי הרישום של התכשיר.
נטע דרורי: (ב) לא ייצר אדם למטרת מכירה בארץ ולא ייבא למטרת מכירה בארץ תכשיר, אלא אם כן נרשם…"
משה גפני: עורכת דין דרורי, אני חושש שאם אנחנו נמשיך בדרך הזאת, אנחנו לא נאשר את התקנות היום.
משה גפני: מכיוון שאנחנו לא מדברים בחקיקה ראשית אלא מדברים בתקנות, אני הייתי מבקש – אם תסכים לזה היועצת המשפטית של הוועדה – שבמקום שתקריאי – לכל אחד פה יש את התקנות וכל מי שיש לו השגות יוכל לומר – תסבירי אותן.
משה גפני: תסבירי מה אומרות התקנות.
משה גפני: תסבירי מה אומר סעיף 2 בלי לקרוא מילה מילה.
משה גפני: בכל אופן, זו אינה חקיקה ראשית.
משה גפני: בחקיקה ראשית חייבים לקרוא.
נטע דרורי: בשמחה רבה.
משה גפני: כי נראה לי שבדרך כזאת אנחנו לא נסיים היום ואני מתאר לעצמי שאת מעונינת שזה יאושר היום.
נטע דרורי: בהחלט כן.
משה גפני: אז תסבירי מה אומר סעיף 2, מה הוא משנה לגבי המצב הקיים ומה אתם מבקשים בסעיף 2 כללית.
נטע דרורי: סעיף 2 לא יוצר שינוי מהותי של תקנה 2 הקיימת.
נטע דרורי: מה שהתקנה החדשה מחדדת אלה השינויים לגבי החזקה למטרת מכירה בארץ, יבוא וייצור למטרת מכירה בארץ – אותם שינויים שדיברתי עליהם קודם.
נטע דרורי: יש פה גם התייחסות לנושא של השימוש בתכשיר.
נטע דרורי: נאמר שהשימוש בתכשיר הוא אסור אלא אם כן התכשיר הוא רשום ועיקר השינויים הם ברמת הניסוח.
נטע דרורי: סעיף 3 מוסיף מספר תקנות משנה חדשות.
נטע דרורי: תקנה 2א מעגנת את אופן הצגת הבקשה לרישום.
נטע דרורי: זה דומה מאד למצב הקיים.
נטע דרורי: העברת רישום הוא סעיף חדש שלא טופל בכלל בתקנות הקיימות והוא מאשר פרוצדורה שאנחנו מכירים אותה היום, שהתכשירים רשומים על שם חברה מסוימת, הרישום על שם החברה המסוימת הזאת הוא חלק מתנאי הרישום שלה, דהיינו: אי אפשר לייבא תכשירים שרשומים על שם אדם אחר.
משה גפני: היו בעיות בנושא הרישום?
נטע דרורי: הזהות של המייבא או המייצר היא מהותית לשאלה של הרישום.
משה גפני: אבל היו בעיות עם זה?
נטע דרורי: למה אנחנו רוצים להסדיר את זה?
נטע דרורי: מכיוון שפתרנו את זה במצב שאין לנו הסדר חוקי ועשינו את זה לפי שיקול דעתנו.
משה גפני: ואתם רוצים עכשיו להסדיר את זה בתקנות.
משה גפני: תעשיינים, מישהו?
נטע דרורי: הסעיף הזה עושה מספר תיקונים, בעיקר סמנטיים, לגבי המסמכים הדרושים יחד עם הבקשה.
נטע דרורי: כל בקשה לרישום מצורפים אליה מסמכים רבים.
נטע דרורי: רוב התיקונים פה הם צמצום של הדרישות למסמכים, כאשר נוכחנו שלפעמים הדרישות הן מופרזות.
נטע דרורי: יש לנו דרישה לגבי תוצאות ניסויים בתכשיר, או לגבי תקציר מפורט של תיק טוקסיקולוגי, שהופרדו בצורה שמקילה על המבקשים.
נטע דרורי: תיק טוקסיקולוגי הוא אסופה של מסמכים שמתייחסים לרעילות של התכשיר ובדרך כלל לא נדרש התיק המלא אלא תקציר וזה מה שאנחנו מעגנים.
משה גפני: תקנה 4 יש השגות?
דב באסל: לא.
חזקיה ישראלי: אין השגות.
משה גפני: תקנה 5.
נטע דרורי: תקנה 5 היא בעיקר ניסוח מחדש של סעיף לגבי אריזת התכשיר, בגלל השינוי של המונח ממכל לאריזה.
נטע דרורי: יש פרט נוסף ששינינו, בעקבות בקשות של התעשיינים לגבי ציון תאריכים ואצוות ייצור.
נטע דרורי: הם אמרו שהדרישה היום, שהיא למספר תאריכים שונים, מכבידה מבחינת הצורך לעצב את התווית והלכנו לקראתם, מצאנו איזושהי פשרה שמאפשרת לסמן שני תאריכים במקום שלושה.
מרים פרנקל שור: מה זה אצוות ייצור?
נטע דרורי: Batch number .
נטע דרורי: סדרת ייצור.
ליבה רוזנטל: מנה.
ליבה רוזנטל: מנת ייצור.
ארנה מצנר: מסמנים את זה כדי שאם במנה מסוימת של ייצור חלה תקלה, יהיה אפשר לאסוף את המנה, לפנות אותה ולא לאסוף את כל קו הייצור.
משה גפני: קבוצה.
נטע דרורי: כמו כן הובהר בתקנת משנה (ד) שנוספה דבר שלנו היה ברור אבל סברנו שנכון להבהיר אותו גם מלשון התקנות, שתווית התכשיר היא חלק מתנאי הייצור, שמחייבים גם את היצרן, גם את המשתמש וכן הלאה.
משה גפני: למישהו יש השגות?
משה גפני: מישהו חייב לדבר נגד משהו.
משה גפני: אחרת יהיה משעמם.
יצחק וולף: התקנות האלה עברו את ההתייעצות וההסכמה של המשרדים האחרים.
משה גפני: אני מכיר כל מיני דברים שעברו התייעצות והסכמה והמחלוקת עד לשמיים.
משה גפני: אבל זה בסדר, אני לא בעד זה.
ליבה רוזנטל: אני רציתי לומר משהו.
ליבה רוזנטל: אולי יש מקום להוסיף לדרוש בדיקה של אריזה.
נטע דרורי: יש לנו גם התייחסות לזה.
נטע דרורי: סעיף 6 זה ביטול של תקנה 6 לתקנות העיקריות.
נטע דרורי: זה מכיוון שההוראות של תקנה 6 הוטמעו בתקנה 2.
משה גפני: 7.
נטע דרורי: בתקנה 7 הובהר שהחובה לפעול על פי התקנות כוללת גם את האמור בתווית, גם את שאר תנאי הרישום וגם את האמור בתקנות אלה, בעוד שהיום כתוב רק "בכפוף לאמור על התווית" וזה כמובן מטעה ואנחנו רוצים להבהיר את זה.
נטע דרורי: סעיף 8.
נטע דרורי: מדובר בתוספת של תקנה חדשה לגבי אריזת תכשיר וזה בעצם מתייחס להערה של הגברת ממשרד המסחר והתעשייה.
נטע דרורי: היום, למעשה, אין בתקנות התייחסות לנושא אריזת התכשיר, שהוא נושא חשוב, כמובן.
נטע דרורי: נקבעו איזשהם קריטריונים מינימליים לגבי התנאים שבהם אריזת התכשיר צריכה לעמוד.
נטע דרורי: דהיינו: שתהיה מחוזקת, סגורה ואטומה, על מנת למנוע קריעה או חיתוך שיגרמו לפיזור של החומר המסוכן.
ליבה רוזנטל: זה המקום שרציתי להוסיף, שיעמוד בתקן.
נטע דרורי: התקן עדיין לא נכנס לתוקף.
ליבה רוזנטל: הוא כבר נכנס.
ליבה רוזנטל: הוא רשמי.
ארנה מצנר: אין תקן.
נטע דרורי: בתקן היום, כפי שמנוסח על ידי מכון התקנים – ואני שומעת עכשיו שהוא נכנס לתוקף, זה חדש לי – כתוב במפורש שהוא לא חל על התקנות האלה.
ליבה רוזנטל: נכון, הוא לא חל על חומרי הדברה, אבל מותר לשלוח לתקן לבדיקת מכלים.
ליבה רוזנטל: בדיקת אריזה.
ליבה רוזנטל: התקן הוא כללי לכל מיני חומרים מסוכנים.
ליבה רוזנטל: סיווג ואריזה.
ליבה רוזנטל: נכון שבחרו את התקן שלא חל על חומרי הדברה, אבל בתקן או בתקנה מותר לשלוח לבדיקת אריזה.
משה גפני: אבל איך אני יכול לאשר דבר כזה?
משה גפני: אם אתם כותבים בתקינה שזה לא חל על זה, איך אני יכול להוסיף שזה כן יחול על זה?
ליבה רוזנטל: מה שיוצא זה שכל מיני אריזות של חומרים מסוכנים כן נבדקות לפי תקן לדליפות ותקנים אחרים.
נטע דרורי: אני יכולה גם להסביר שהסיבה שהתקן לא הוחל על תכשירי הדברה, היא מכיוון שברובו הוא לא מתאים להן בכלל.
ארנה מצנר: האריזות לא יעמדו בתקן, משום שהגודל הוא שונה והכיתוב הוא שונה.
ליבה רוזנטל: לא לכיתוב וסימון.
ליבה רוזנטל: רק לבדיקות אטימות.
משה גפני: כן, אדוני?
דב באסל: התקן לא חל על חומרי הדברה והסיבה העיקרית שהחליטו לא להחיל אותו על חומרי הדברה היא מכיוון שהנושא של חומרי הדברה לגבי הוראות של סיווג, סימון ואריזות מטופל במסגרת הזאת של התקנות האלה.
משה גפני: את מתעקשת על זה, או שאפשר לעבור הלאה.
ליבה רוזנטל: אני אומרת שזה לא מספיק מטופל, מכיוון שבתקן של חומרים מסוכנים כל אריזה עוברת בדיקה של אטימות, של דליפות וזה לא.
משה גפני: עו"ד דרורי, אני מציע שתבואי בדברים אתם.
נטע דרורי: אנחנו באנו אתם בדברים במשך חודשים ארוכים ואני מאד מצטערת שהנציגה של משרד התעשייה והמסחר לא מעודכנת בזה שהנושא הזה כבר נדון במספר ישיבות ואנחנו באמת רצינו לקבל את הפנייה הזאת, השתדלנו מאד ובחנו את התקן ממש מילה במילה, סעיף בסעיף וראינו שאין לנו דרך לעשות את זה.
משה גפני: סעיף 9.
נטע דרורי: יש פה תיקון של הדרישה לגבי סימון רעל, שצריכה להיות מעודכנת יותר.
משה גפני: שואלת אותי היועצת המשפטית של הוועדה למה זה צריך להיות בצורת מעויין.
משה גפני: למה לא עגול או משולש או מרובע.
נטע דרורי: אולי ארנה מצנר, שהיא מרכזת רישום המזיקים במשרד, תענה על כך.
ארנה מצנר: זה מעויין משום שיש תקן בינלאומי אחיד שיצא על כל חומרי הדברה.
ארנה מצנר: מיישרים קו.
ליבה רוזנטל: סימון בינלאומי.
דב באסל: זה סיווג של האו"ם.
ארנה מצנר: המטרה היא שיהיה קו אחיד, גם במדינה וגם מחוץ למדינה.
נטע דרורי: סעיף 10 – מדובר פה בעצם בהסדרה של דברים שהם לא מספיק ברורים בנוסח הקיים.
נטע דרורי: למעשה, התכשירים נרשמים על ידי הממונה וכל החלטה של הממונה טעונה הסכמה של ועדה מקצועית לרישום תכשירי הדברה וזה מסביר בצורה טובה יותר את התהליך.
נטע דרורי: תקנה 11 היא תוספת של תקנה חדשה, תקנה 9א, התקנה הזו נוספה בעקבות עבודה משותפת של מספר שנים לסיווג תכשירי הדברה לפי מידת רעילות, מידת סיכון, סוג משתמשים וכן הלאה.
נטע דרורי: עבודה שנעשתה גם בשיתוף עם התאחדות התעשיינים וגם עם חברים מהוועדה.
נטע דרורי: המטרה היא לקבוע שתכשירי ההדברה יסווגו לפי אותם פרמטרים, על מנת שאפשר יהיה מצד אחד לאפשר רישום לתקופת זמן ארוכה יותר לתכשירים שהם יותר ידידותיים לסביבה ופחות רעילים ומצד שני לקצר רישום של תכשירים בעייתיים.
דב באסל: אנחנו ביקשנו שיהיה נציג של התאחדות התעשיינים בוועדה המקצועית.
דב באסל: המשרד לאיכות הסביבה הודיע לנו שמשרד המשפטים מתנגד לעניין הזה.
דב באסל: פנינו למשרד המשפטים, לא זכינו לקבל תשובה.
נטע דרורי: הנושא של הרכב הוועדה המקצועית נדון גם בהקשרים אחרים לעניין מידע שמובא לפני הוועדה.
נטע דרורי: בתיקים שהזכרנו שמובאים לפני הוועדה ישנו מידע רגיש מבחינת הפרטיות, שיש עליו הגבלות לפי אמנות בינלאומיות, שעוסקות בקניין רוחני ואנחנו, בהתייעצות שערכנו עם טנה שפניץ ממשרד המשפטים, סיכמנו שהרכב הוועדה יישאר כפי שהוא.
משה גפני: תראה, דב, אנחנו לא מאשרים עכשיו את הוועדה המקצועית.
משה גפני: אנחנו מאשרים את התקנות שהממונה מאשר בהתייעצות עם הוועדה המקצועית שהיא קיימת.
משה גפני: אנחנו לא מאשרים אותה עכשיו.
משה גפני: אתה מבקש, דרך התקנות האלה, שנציג של התאחדות התעשיינים יכנס לוועדה המקצועית.
משה גפני: הרי אנחנו לא מאשרים פה עכשיו את הוועדה.
דב באסל: רק להבין: איפה מוגדר הרכב הוועדה המקצועית?
ארנה מצנר: בתקנות.
נטע דרורי: בתקנות המקוריות.
משה גפני: אז אנחנו לא מאשרים עכשיו את התקנות המקוריות.
ארנה מצנר: לא עשינו שינוי מהתקנות המקוריות בעניין הזה.
משה גפני: אם הייתי צריך לאשר עכשיו את התקנות המקוריות, יכול להיות שהייתי מעכב את זה כדי לשמוע את עמדת משרד המשפטים.
משה גפני: אני לא הולך לאשר את זה.
משה גפני: אני יכול רק לבקש – אני חושב שזה גם נכון – שהתאחדות התעשיינים יהיה לה נציג.
משה גפני: יש דברים רגישים – אז בדברים הרגישים לא.
נטע דרורי: כל הדיון הוא בדברים רגישים.
דב באסל: אני מבקש להבהיר, אדוני היושב ראש, שהכוונה היא לא לנציג של חברה יצרנית, מסוימת, כלשהי, שמייצרת תכשירי הדברה, אלא איש התאחדות התעשיינים, שלא מייצג חברה זו או אחרת, אלא מייצג את כל היצרנים.
דב באסל: הנושא של סודיות מסחרית וכולי, בוודאי היה קיים אילו איש של חברה ייצרנית א' היה שותף על איזשהם דיונים על תכשיר של חברה ב', אבל זה לא המצב.
דב באסל: המצב הוא שפה מדובר על איש התאחדות התעשיינים, באופן כללי.
אילנה מישר: אנחנו במשרד הבריאות מתנגדים, מנימוק נוסף, שיהיה נציג של התאחדות התעשיינים בוועדה.
אילנה מישר: זו ועדה מקצועית וראוי שיהיו בה רק אנשי מקצוע מטעם המדינה, שלהם יש את האחריות על רישום התכשירים.
אילנה מישר: בוודאי יש מקום לשמוע את התאחדות התעשיינים בעניינים שונים, אבל זה שונה מאשר כשיש לה נציג בוועדה.
ליבה רוזנטל: זה ניגוד אינטרסים.
נטע דרורי: אנחנו רוצים להגיד עוד משהו.
נטע דרורי: הדיונים בוועדות הם דיונים ברישום של תכשירים ספציפיים, שמגישות אותם חברות ספציפיות.
נטע דרורי: הדיון נעשה על ידי אנשי מקצוע שהם באמת מהשורה הראשונה בקרב עובדי המדינה שעוסקים בנושאים האלה והשיקולים שלהם הם שיקולים מקצועיים גרידא.
נטע דרורי: דהיינו: טוקסיקולוגיים, ביולוגיים, סביבתיים וכן הלאה.
נטע דרורי: אין פה עניין של צורך בייצוג ספציפי של אינטרס וכאשר יש עניין שבאמת רוצים לטעון באופן עקרוני, אז יש אפשרות בהחלט להזמין את האנשים המתאימים לישיבת הוועדה.
משה גפני: דב, תראה, אני לא יכול בתקנות האלה לעשות כלום.
משה גפני: אני יכול, בעצם, לעכב את כל התקנות האלה וללחוץ עליהם, אבל אז אני צריך להיכנס מקצועית לעניין.
משה גפני: זה לא נושא הדיון היום.
גילי צמנד: אני גם חושבת שאין לזה תקדים בוועדות אחרות שמאשרות תכשירים, לא לווטרינרים ולא לאחרים.
משה גפני: כן, אבל מכיוון שאני לא נכנס לדיון, אני לא רוצה להגיב.
משה גפני: אני חושב שהיה צריך למצוא איזשהו איזון.
משה גפני: אני מבין גם את העמדה של משרד הבריאות וגם של המשרד לאיכות הסביבה, אבל אני מבין גם את הטענה הזאת.
משה גפני: היה צריך למצוא איזשהו איזון.
משה גפני: בכל אופן, התאחדות התעשיינים הוא גוף שמייצג משהו מאד חשוב במדינה וזה נוגע אליו במישרין.
משה גפני: אני מבין את הבעיה.
יצחק וולף: אני ממשרד העבודה ומשרד העבודה משתתף בוועדה, אבל גם הוא לא חבר בה, רק משקיף.
יצחק וולף: אני אמרתי לחברי דב בסוד – ועכשיו אני אומר את זה בקול רם – ש 90% מהחומרים שבאים לדיון בוועדה, כנראה, הם חומרים שאינם מיוצרים בארץ וזה לא עניין של התאחדות התעשיינים אלא של יבואנים.
משה גפני: אני מציע לא להיכנס לזה, בגלל שאני גם לא רוצה להביע עמדה לכאן או לכאן, שלא ישתמע ממני שאני תומך או מתנגד, מכיוון שבאיזשהו שלב זה יגיע לפה.
נטע דרורי: תקנה 12 החדשה מאפשרת לנו לרשום תכשירים לתקופה ארוכה יותר מהתקופה הקיימת היום, על פי קריטריונים של הסיווג כפי שהזכרנו אותם וכן לקבוע תקופות קצרות יותר לצורך גמישות.
נטע דרורי: תקנה 14 מחליפה את תקנה 12 בתקנות הקיימות והיא מסדירה בצורה מדויקת יותר את אופן חידוש רישום התכשיר, שהיום נקבע באופן מאד כללי.
נטע דרורי: זה נעשה כמו בקשה חדשה לרישום וזה, כמובן, לא מתאים ומכביד על היצרנים וגם עלינו.
דב באסל: יש כאן למעשה, בבקשה לתיקון, החמרה די קשה של הכפלת הזמן בו אתה צריך להגיש את הבקשה לרישום.
משה גפני: דהיינו, היום כמה זמן זה?
דב באסל: שלושה חודשים.
משה גפני: למה אתם מכפילים את הזמן?
נטע דרורי: ראשית, אני רוצה להזכיר מה שאמרתי קודם, שאנחנו מתכוונים להאריך את זמן הרישום.
נטע דרורי: זאת אומרת, שאם היום רושמים לשנה, מחר ירשמו לשלוש או לשש שנים ולכן בשיקול הכללי הפרופורציות ישתנו.
משה גפני: זה בסדר, דב?
דב באסל: זה שני דברים שונים.
משה גפני: מצד אחד יש לך החמרה בעניין של הכפלת זמן הרישום, אבל מצד שני אתה נפטר מזה לאורך זמן, מה שהיום לא קורה.
דב באסל: זה נכון, אבל אני רוצה להבין למה ששה חודשים?
דב באסל: למה דרושים ששה חודשים.
ארנה מצנר: מפני שהחברות לא עומדות גם בששה חודשים.
חזקיה ישראלי: אני לא מבין, אם הן לא עומדות בשלושה חודשים הן תעמודנה בששה חודשים?
חזקיה ישראלי: מה ההגיון?
ארנה מצנר: אני אסביר.
ארנה מצנר: הממונה חייב לענות לחברה תוך חצי שנה.
ארנה מצנר: זה בתקנות המקוריות.
ארנה מצנר: ואז צריך להתאים.
ארנה מצנר: לא יכול להיות שהחברה תגיש שלושה חודשים קודם ואז יהיו שלושה חודשים שבעצם אין - - -
משה גפני: באמת זה הרבה.
משה גפני: בקשה לרישום תוגש לממונה ששה חודשים לפחות?
ארנה מצנר: מתוך שש שנים.
ארנה מצנר: זה לא הרבה.
דב באסל: זה לא קשור בשש שנים.
ארנה מצנר: יש שש שנים וחצי שנה קודם צריכה חברה צריכה לתכנן.
משה גפני: ששה חודשים?
משה גפני: ארבעה חודשים זה בסדר?
ארנה מצנר: זה לא יספיק, כי אנחנו נותנים תשובה תוך חצי שנה.
משה גפני: לא יספיק מה?
ארנה מצנר: זה גם הוסכם על ידי התאחדות התעשיינים.
דב באסל: זה לא הוסכם.
ארנה מצנר: זה כן הוסכם.
נטע דרורי: המצב היום הוא כזה שששת החודשים שבהם צריך לטפל בבקשה, זה פרק הזמן הסביר.
משה גפני: תעברי הלאה.
משה גפני: אנחנו עוד לא מאשרים את זה.
נטע דרורי: תקנה 15.
נטע דרורי: בתקנה 13 לתקנות העיקריות מדובר בעילות לביטול הרישום או להתליה של הרישום.
נטע דרורי: כאן הוספנו עילה נוספת, שנשמטה לדעתנו בטעות, והיא הפרה של הוראות התקנות או של דין אחר.
נטע דרורי: למשל, עיסוק בחומרים מסוכנים ללא היתר רעלים.
נטע דרורי: כמובן שבמצבים האלה הדבר המתבקש הוא שלא יהיה לבן אדם רישום לתכשיר בתנאים כאלה.
משה גפני: כולם מסכימים לזה?
משה גפני: 16.
נטע דרורי: 16 זה תיקון של ניסוח בלבד.
נטע דרורי: 17 זה סעיף חדש.
נטע דרורי: דנו בו בהרחבה עם התאחדות התעשיינים ונענינו לבקשותיהם בעניין הזה.
נטע דרורי: בנושא של החזרת תכשיר וסילוקו, ישנה בעיה קיימת בחברה הישראלית, שבה תכשירים שפג תוקף הרישום שלהם או שפג תוקף השימוש בחומר, צריכים להיות בעיקרון מוחזרים ומסולקים לרמת חובב וחובה כזאת היא, כמובן, מאד מרחיקת לכת.
משה גפני: למה לרמת חובב?
נטע דרורי: מכיוון שזה חומר מסוכן.
משה גפני: זה המקום היחיד?
דב באסל: זו בדיוק הבעיה.
דב באסל: התקנות שמסדירות היום בכלל סילוק של פסולת מסוכנת לרמת חובב, אומרות שהחומר יסולק לרמת חובב, או לכל מקום אחר שאישר הממונה.
דב באסל: פה אין דבר כזה.
דב באסל: פה כתוב: יחזירו לבעל תעודת הרישום או לרמת חובב, אבל אם נמצא, באישור הממונה, מקום אחר שאפשר להחזיר את זה לשם, זה לא צריך להיות כתוב כך.
נטע דרורי: הבעיה שאנחנו מתייחסים אליה, דב, היא שאי אפשר להטיל על כל עקרת בית או אפילו על בעל חנות קטנה שמחזיק תכשירי הדברה, למצוא את הפתרונות של הסילוק באופן עצמאי והדרך הנכונה והמתבקשת היא שהמקור שממנו מגיעים תכשירי ההדברה, ירכז את הטיפול בהם בחזרה.
דב באסל: לא, זה בסדר.
דב באסל: אין לי בעיה עם זה.
משה גפני: הם שואלים נכון.
משה גפני: רמת חובב זה היום המקום היחיד שלשם מסלקים?
ארנה מצנר: למעשה.
דב באסל: אפשר להוסיף "או לכל מקום אחר שאישר הממונה".
משה גפני: בסדר, היא מסכימה.
נטע דרורי: אנחנו נוסיף את התוספת.
משה גפני: אז אנחנו מוסיפים: "או בכל מקום אחר שאישר הממונה".
גילי צמנד: זה לא בהכרח הניסוח.
גילי צמנד: צריך לחשוב על זה.
משה גפני: אז תנסחי.
גילי צמנד: אולי גם "או בכל דרך אחרת שאישר הממונה", כי לא מדובר רק על מקום.
דב באסל: פה כתוב מקום.
גילי צמנד: יכול להיות שתמצא גם טכנולוגיה אחרת.
גילי צמנד: זה בהתפתחות.