GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תורה בנין: זהו ניסיון שנמשך כמה שנים לעקוף את מוסדות התכנון.
תורה בנין: יש הליך מסודר מאוד.
ישראל כץ: אני מבקש לקבל מידע על ההליך המתאים.
ישראל כץ: בכמה מבנים כבר טופל?
ישראל כץ: טוענים שאנשי המושבים לא ביקשו אישור – האם הם לא רוצים אישורים?
דני שולברג: זה טיעון שקרי.
ישראל כץ: אם יש הליך אפקטיווי – אני מושך את הצעת החוק.
ישראל כץ: אך לא ייתכן שההליך אפקטיווי אם עדיין לא ניתן שום אישור.
תורה בנין: אנשי המושבים לא רוצים לקבל אישור כי זה מחייב תשלומים למנהל מקרקעי ישראל.
תורה בנין: אני מבקשת להסביר את ההליך.
ישראל כץ: אני מצהיר בזה שאם יש נוהל מסודר – אני מושך את הצעת החוק.
ישראל כץ: אבל בסוף יתברר שההליך לא חל על המושב, כי האנשים מוגדרים כבני רשות או משהו דומה.
תורה בנין: לא, לא.
תורה בנין: פונים לוועדה המקומית, מבקשים היתר בנייה לפי השימוש.
תורה בנין: נניח שבעבר היה במבנה לול.
תורה בנין: המושבניק יודע שיוכל לקבל על הקרקע סכום מסוים, ומי ששוכר ממנו יודע שיוכל לשלם למושבניק פחות ממה שישלם בעיר.
תורה בנין: יש יישובים שבהם אי אפשר לומר שהמושב חלש יותר מהרשות המקומית, זה קיים לאורך כל היישובים באזור המרכז: רחובות, נתניה ועוד.
תורה בנין: השוכר היה משלם 6$ למ"ר באזור תעשייה מוסדר, אך לחקלאי ישלם 2$ או 3$ ולכן יעדיף את השטח במושב.
תורה בנין: המושב לא בנוי לקלוט את כל השימושים החורגים הללו.
תורה בנין: הם מעמיסים תנועה, מעמיסים בעיות של איכות סביבה.
תורה בנין: המושבניקים עברו למושב כי ידעו שיהיו שם לולים ורפתות ולא מחסנים לכימיקלים.
תורה בנין: נכון שלמושבים יש בעיות כלכליות.
תורה בנין: הדבר נבדק בוועדת קדמון.
תורה בנין: הוחלט שתהיה תכנית מתאר לכל מחוז – בעיקר למחוז מרכז, שקידם את התהליך – ובה יוחלט איך לקדם את הסדרת השימושים החורגים.
תורה בנין: לא מדובר בהריסה מוחלטת, אלא יש נהלים.
תורה בנין: הלובי החקלאי מנסה לאורך זמן, לבצע שינויים בחקיקה.
תורה בנין: הייתי חברה בוועדת גזית שמינו השרים רמון, ביילין ושרנסקי.
תורה בנין: היא לא המליצה להכשיר את עברות הבנייה, אלא ללוות תכנון בהסברה.
ישראל כץ: ומה בינתיים?
תורה בנין: הוועדה המליצה להרוס במקומות שצריך להרוס.
תורה בנין: הנושא מתמשך, הוא נדון בערכאות משפטיות, אבל הבעיה במושבים נוגעת בעיקר להסדרת תשלום למנהל מקרקעי ישראל.
תורה בנין: הייתי מושבניקית בעבר.
תורה בנין: אין שום סיבה שהמושבניקים לא יגיעו לוועדה המקומית, כמו שעושה כל אזרח במדינה.
יהודית נאות: מתי יאושר מה שהוחלט בוועדת גזית?
ישראל כץ: אני מבקש שלפני תום הישיבה יאמרו החקלאים את דברם.
משה גפני: נשמע אחד מהחקלאים, אך קודם את נציג משרד החקלאות.
ברוך גלוברמן: ראשית אני ממליץ על הצעת החוק, כדי להפסיק את משיכת הזמן של המנגנון, שלא מצליח להתמודד עם הבעיות.
משה גפני: האם משרד החקלאות תומך בהצעות החוק?
תורה בנין: הוא תומך כל הזמן.
יהודית נאות: אך הוא מחויב להחלטת הממשלה, נכון?
משה גפני: האם ח"כ נאות רוצה להחליף את הממשלה?
משה גפני: ואם ח"כ לפיד היה שר?
ברוך גלוברמן: הצעת החוק תיתן פתרונות על פי דו"ח ועדת קדמון.
ברוך גלוברמן: משרד החקלאות תומך לכן בהצעת החוק.
ברוך גלוברמן: היא ברוח דו"ח קדמון.
ברוך גלוברמן: דו"ח זה אושר גם במועצה הארצית בשנת 1996, אך עברו כחמש שנים עד שהחלו להוציא הוראות לוועדות המחוזיות כדי להסדיר את הנושא.
ברוך גלוברמן: נכון שהבעיות המרכזיות הן בהסדרת המצב מול מנהל מקרקעי ישראל.
צבי אלקיס: אני חבר מושב חמד.
צבי אלקיס: ח"כ פורז הוא קצת חקלאי, כי הוא ראש האגודה של "תנו לכלבים לחיות" ומי שקשור לכלבים קשור בוודאי גם לבני אדם.
צבי אלקיס: גם לנו צריך לתת לחיות.
צבי אלקיס: הייתי חקלאי גדול, לא נכשלתי, הייתי חקלאי מצליח כל עוד זה היה אפשרי.
צבי אלקיס: גידלתי אלף דונם כותנה, היו לי ירקות, לולים, חממות של פרחים.
צבי אלקיס: אך החקלאות קרסה.
צבי אלקיס: אין לנו מכסות מים, והכל בירידה.
צבי אלקיס: אין מכסות גידול ואין כלום.
צבי אלקיס: כל אלה מחייבים אותנו למצוא עבודה בעיר.
צבי אלקיס: לכן יש מקום לברך את החקלאים שמצאו לעצמם דרך ונישה לא להיות נטל על המדינה, ולא להזדקק לדמי אבטלה או לביטוח לאומי.
צבי אלקיס: הם לא ביקשו עזרה מהמדינה.
ישראל כץ: אני מבקש לשמוע על ההליך הנדרש להשגת האישורים.
צבי אלקיס: גב' בנין מדברת בשם החקלאים, אך היא לא הייתה מעולם חקלאית.
צבי אלקיס: היא לא יכולה לדבר בשמי.
יהודית נאות: אני מבקשת לשאול את מר אלקיס מדוע מגיעים לחקלאים חוקים נפרדים באותה מדינה.
ישראל כץ: האם יש היום הליך לקבלת אישור?
ישראל כץ: אם לא, אני מבקש שמר אלקיס יסביר זאת.
צבי אלקיס: אין הליך כזה.
צבי אלקיס: אני משלם ארנונה למועצה האזורית - 25 ש"ח למ"ר.
עוזי סלמן: האם הגשת בקשה לשימוש חורג, מר אלקיס?
צבי אלקיס: כן.
דני שולברג: אני קיבלתי אישור בוועדת הערעורים של בית המשפט המחוזי.
דני שולברג: אבל אין לי רשיון.
דני שולברג: המִנהל לא נותן רשיון, ומישהו אחר לא נותן.
דני שולברג: עברתי את הוועדה המקומית והוועדה המחוזית.
דני שולברג: אני מוכן לשלם כסף – היום ועכשיו אני מוכן לכתוב שיק.
צבי אלקיס: עלו טענות על איכות הסביבה: אך איכות הסביבה של המושבניקים היום טובה הרבה יותר.
צבי אלקיס: לא מרססים, למשל.
ישראל כץ: אמרתי מראש שאם יש הליך מתאים לקבלת אישור שפועל כיאות – אני מוכן למשוך את החוק.
ישראל כץ: אין לי כוונה להכשיר סתם עברות.
ישראל כץ: לדעתי אין לאדם סביר אפשרות לקבל אישור סופי בהליכים הקיימים.
ישראל כץ: אני מבקש מהגורמים כאן לשמוע הסבר לכך בישיבה הבאה.
ישראל כץ: אם אין הליך מתאים – אולי יתמכו בחוק?
משה גפני: אסכם כעת את הישיבה.
משה גפני: לישיבה הבאה אני מבקש מח"כ כץ לנסות להגיע להסכמה עם חברי הכנסת האחרים ולנסח הצעת חוק משותפת.
משה גפני: כמו כן חשוב לבוא בדברים עם נציגי הממשלה.
משה גפני: חשוב לוועדה לדעת האם יש היום הליך שדרכו אפשר לקבל אישור.
משה גפני: אם כן, נפעל לפיו, עם הקלות כמובן, כי כולנו, כולל ח"כ פורז, דיברנו על מצוקת החקלאים.
משה גפני: כולנו רוצים לפתור את הבעיה בלי להזדקק לחקיקה מסוג זה.
משה גפני: גם חבר הכנסת שמוביל את הנושא מבקש פתרון, ולא חוק.
משה גפני: ייתכן שהישיבה הבאה תתקיים בפגרה.
משה גפני: עד אז אני מבקש שח"כ כץ וח"כ פרץ ינסו לאחד את החוקים ויבואו בדברים עם משרדי הממשלה.
ישראל כץ: אני כבר כמה שנים בכנסת, אך עדיין לא למדתי איך ליישם את ההוראה הזאת – לבוא בדברים.
ישראל כץ: איך באים כאן בדברים?
ישראל כץ: אקבל כל הצעה הגיונית שיציעו משרדי הממשלה.
יהודית נאות: הכוונה לדין ודברים בין חברי הכנסת, זה כבר יצמצם את הבעיה.
משה גפני: הוועדה גם מבקשת שמשרד הפנים, משרד המשפטים ומשרד החקלאות יציעו לחברי הכנסת המציעים דרך להסדרת בעיית החקלאים בהליך הקיים.
משה גפני: אם לא תוצע הצעה כזאת, נמשיך בדיונים ונראה מה יהיו התוצאות.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק פקודת מסי עירייה ומסי ממשלה (פיטורין) (תיקון – תאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים), התשס"א2001-.
משה גפני: על הצעת החוק חתומים ארבעה חברי כנסת, אך רק אחת מהן נותרה ללא תפקיד ממשלתי – ח"כ גוז'נסקי.
משה גפני: גדעון עזרא, דני נוה וסילבן שלום נמחקים.
משה גפני: הצעת החוק עוסקת ב"המשקם".
משה גפני: לפני שח"כ גוז'נסקי תציג אותה, אני מבקש לשמוע על ההידברות בין משרד האוצר ל"המשקם".
משה גפני: ייתכן שהידברות זאת תייתר את החוק.
משה גפני: אני מבקש לשמוע את מנכ"ל "המשקם" ונציג האוצר בנושא זה.
28513: באנו בדברים עם האוצר, ויש התקדמות.
28513: הגענו להסדרים שלפיהם אם יהיו פטורים בעתיד – נקבל אותם.
תמר גוז'נסקי: האם כעת יש לכם פטור מארנונה?
28513: כרגע יש פטור בחלק מהרשויות, אך לא בכולן.
28513: משרד האוצר יפעל כדי להשיג אישורים נוספים.
מרב שביב: הגענו להסדר עם חברת "המשקם" שמייתר את הצעת החוק.
מרב שביב: נחתום על הסכם עם החברה בעתיד, כעת הושג הסכם בעל פה.
תמר גוז'נסקי: מה יכלול ההסכם?
מרב שביב: זהו הסדר תקציבי בין האוצר לחברה.
תמר גוז'נסקי: כלומר, במקום הקלות יהיו תקצוב מוגבר או פיצוי?
מרב שביב: משהו דומה לזה.
תמר גוז'נסקי: מהו סכום הפיצוי?
מרב שביב: עלינו לסכם את העניין בינינו, אך אנחנו מתקדמים בסיכום.
מרב שביב: אני מבקשת מחברי הכנסת שלא לקדם כעת את הצעת החוק.
מרב שביב: נדבר בינינו גם על התקופה.
תמר גוז'נסקי: הצעת החוק הזאת מונחת זמן רב על שולחן הכנסת.
תמר גוז'נסקי: לדעתי היא שימשה זרז להסכם שהושג.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת להציע הצעה ליו"ר הוועדה: תמיד אפשר להסיר הצעה מסדר היום, ולכן אני מציעה שבפתיחת מושב החורף תודיע לנו הנהלת "המשקם" אם הושג הסכם.
תמר גוז'נסקי: אם יסתבר שלמרות ההידברויות העניין נשאר תלוי באוויר והפיצוי לא מגיע, כמו שקורה לפעמים – לא נסיר את הצעת החוק.
תמר גוז'נסקי: יש לנו זמן.
משה גפני: אני מקבל את הצעתה של ח"כ גוז'נסקי.
משה גפני: הלוואי שהממשלה הייתה פועלת כך גם בהצעת החוק הראשונה שנדונה היום, בעניין אסון ורסאי.
משה גפני: אני מתנגד לחקיקה בתחומים כאלה, לדעתי היא איננה נכונה, ויש צורך בהחלטות ממשלה.
משה גפני: החקיקה מתבצעת כשאין ברירה, כשהנושא הוא נושא ציבורי הומאני ממדרגה ראשונה אך הממשלה לא מגיעה לסיכום עם הגורמים המתאימים.
משה גפני: במקרה כזה אנו נאלצים לחוקק חוק.
משה גפני: אני מברך את משרד האוצר ואת מנכ"ל "המשקם" על ההסדר.
משה גפני: לא נדון היום בהצעת החוק.
משה גפני: הוועדה מבקשת שבמהלך הפגרה, לפני פתיחת מושב הכנסת בחורף, יועבר למנהלת הוועדה עותק מההסכם.
משה גפני: נדאג להעבירו גם לח"כ גוז'נסקי.
משה גפני: אם ההסכם יספק אותנו – נסיר את הצעת החוק מסדר היום.
משה גפני: על סדר היום – הצעת חוק שירותי הדת היהודיים, תשלום בעבור רכישת חלקות קבר בחיים, התשנ"ט-1998, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז.
משה גפני: במשך שנים רבות התקיימו דיונים לגבי תשלום על רכישות חלקות קבר בחיים.
משה גפני: היו אחד תלונות רבות.
משה גפני: עצם העניין שהדבר, שהוא כל כך ציבורי ורגיש, לא הוסדר כפי שמדינה מתוקנת מסדירה את הנושאים השונים של תשלומים של התושבים עבור נושאים שהיא מספקת ומחויבת לספק – זה דבר שהביא פתח למעשים טובים ולא טובים.
משה גפני: הדיבורים סביב הנושאים האלה גרמו הרבה מאד נזק לגופו של עניין ולנושא עצמו.
משה גפני: נתבקשתי על ידי יושב ראש הוועדה הקודם, דוד אזולאי, שהוא היום סגן שר הפנים, שהיה באמצע התהליך של קביעת הכללים והתקנות לגבי התעריפים, להמשיך את העניין הלאה , על דעתו.
משה גפני: נכון לרגע זה קיבלתי תקנות משר הדתות ומנכ"ל משרדו.
משה גפני: אני לא יכול להביא את הכללים, כי בעצם זה לא תקנות, מכיוון שאני לא כל כך מבין אותם.
משה גפני: ביקשתי ממנכ"ל המשרד שיגיד מה הם התעריפים, כתוצאה מהתקנות.
משה גפני: זה, למעשה, הדבר הכי חשוב.
משה גפני: מה שהמנכ"ל הביא זה תעריפים שקבע כלכלן שוועדת הפנים של הכנסת לקחה, שיקבע על פי כל הפרמטרים של עלות וכן הלאה.
משה גפני: כיוון שאני לא יכול לדון על הכללים ועל התקנות, כי אני לא מבין אותן, אנחנו נצטרך למצוא לעניין הזה פתרון בדרך של חקיקה.
משה גפני: אנחנו חייבים לסיים את זה היום.
משה גפני: הכנסת יוצאת לפגרה, וזה שוב יימשך אם לא נסיים את זה.
משה גפני: מכיוון שלחבר הכנסת אופיר פינס פז יש הצעת חוק שעברה גם בקריאה הטרומית וגם בקריאה הראשונה, גם קיבלה רציפות לקריאה שניה ושלישית, וזה גם נדון כאן בוועדה – זה הדבר הזמין.
משה גפני: אני מציע שנבדוק איך אנחנו לא מוציאים את שר הדתות מהעניין, ונקבע בחוק את התעריפים לפי הדיון שיתקיים כאן.
משה גפני: אני מבקש מחבר הכנסת אופיר פינס להסביר את הצעת החוק שלו.
אופיר פינס-פז: קודם כל, אני לא יכול להסביר את הצעת החוק.
אופיר פינס-פז: אני בקושי מכיר אותה.
אופיר פינס-פז: ביצעו בה מעשים איומים.
אופיר פינס-פז: בעיניי, אין גבול לציניות.
אופיר פינס-פז: הוועדה הזו, בראשותו של דוד אזולאי, אישרה תעריפים לחברות הקדישא ב-26 ביולי.
יצחק סבן: אתה מדבר על התעריפים או על החוק?
אופיר פינס-פז: על התעריפים.
יצחק סבן: החוק בסדר.
אופיר פינס-פז: הכניסו לי את התעריפים לחוק, אני לא מבין את זה.
אופיר פינס-פז: אני לא הגשתי הצעת חוק עם תעריפים.
אופיר פינס-פז: התעריפים אושרו בנפרד, והדביקו לי אותם להצעת החוק.
אופיר פינס-פז: דבר נוסף – ישבנו בישיבה על התעריפים.
אופיר פינס-פז: דוד אזולאי עשה עבודה טובה באופן יוצא מן הכלל, וסיכם את נושא התעריפים, אחרי שהוא לקח צוות מטעם הכנסת שבדק את הדברים.
אופיר פינס-פז: אני מבקש ממנהלת הוועדה שתודיע לוועדה כמה עלה צוות הכלכלנים שלקחנו.
יצחק סבן: אותו כלכלן עשה - -
יהודית נאות: מה פתאום.
יצחק סבן: כן.
יצחק סבן: תשאלי את היושב ראש.
יהודית נאות: אל תגיד – היושב ראש.
יהודית נאות: היושב ראש לא יכול להגיד מצד אחד שהוא לא מתמצא - -, ומצד שני - -.
יהודית נאות: תסתכל במחירים שהיו אז.
יהודית נאות: חיפה זה 10,000 שקל.
יצחק סבן: בסדר, אבל אותו אחד שקבע אז, קבע עכשיו.
משה גפני: למה אתם דנים על התעריפים?
משה גפני: נגיע לתעריפים.
יהודית נאות: אבל זו המהות.
יהודית נאות: אני לא מאמינה שנגיע לדון על תעריפים.
יהודית נאות: הרי ברור שלא תציג פה תעריפים.
יהודית נאות: עושים לנו פיליבסטר פה כבר שנה וחצי.
יהודית נאות: בולשיט אחד גדול, לוקחים מומחה, זה עולה הון עתק, ולא שומעים לו בכלל.
יהודית נאות: זה מרגיז אותי בכלל.
יהודית נאות: בשביל מה שמענו את המומחה?
אופיר פינס-פז: למה העסקנו אותו?
אופיר פינס-פז: למה שילמנו לו?
אופיר פינס-פז: למה סיכמנו את זה?
משה גפני: זה מה שנקרא "תאכל את הדגים המסריחים ותעוף מהעיר".
משה גפני: אבל לא יעזור להם.
יהודית נאות: למי לא יעזור?
משה גפני: לכולם.
משה גפני: לשני הצדדים.
אופיר פינס-פז: אנחנו סיכמנו את נושא התעריפים.
אופיר פינס-פז: התעריף המקסימלי, למשל, היה 10,000 שקל.
אופיר פינס-פז: פתאום אני רואה כאן – קהילת ירושלים: 13,500 שקל.
אופיר פינס-פז: ומחירים כאלה בירושלים.
אופיר פינס-פז: עזבו, אני לא אתן יד לעניין הזה.
אופיר פינס-פז: אי אפשר לעצור אתכם, תעשו מה שאתם רוצים.
אופיר פינס-פז: תיהנו, תמשיכו לסחוט את הציבור ולחגוג על גבו.
משה גפני: עם מי אתה מדבר עכשיו?
משה גפני: מה אתה רוצה מהם, הם לא צד בעניין.
משה גפני: אנחנו צריכים להחליט.
יהודית נאות: מה זה "לא צד בעניין"?
משה גפני: אתם לא משרתים את העניין בכלל.
אופיר פינס-פז: אנחנו כבר לא מאמינים בעניין.
משה גפני: אתה רואה שיש יושב ראש ועדה שמתכוון להעביר את זה ברצינות.
משה גפני: נדבר על זה כמו בני אדם.
אופיר פינס-פז: המחירים אושרו בוועדה.
אופיר פינס-פז: אין סיבה לחזור לזה, ואין סיבה לצרף את זה להצעת החוק שלי.
אופיר פינס-פז: זה אושר בוועדה.
אופיר פינס-פז: יש רציפות שלטונית, ודאי תוך כדי קדנציה אחת של כנסת, גם כאשר ראשי ועדות מתחלפים.
אופיר פינס-פז: המחירים נקבעו.
אופיר פינס-פז: לא היתה רביזיה, ואין לך יכולת לעשות שינויים.
אופיר פינס-פז: לדעתי אתה פועל בניגוד לתקנון, אתה עושה דבר שלא ייעשה.
אופיר פינס-פז: גמרנו את נושא המחירים.
אופיר פינס-פז: מה זה המשחק הזה עם החוק שלי?
אופיר פינס-פז: אני רוצה למשוך את החוק שלי.
משה גפני: ואני לא נותן לך.
אופיר פינס-פז: אתה לא נותן לי, כי אתה רוצה לבצע מעשים מגונים בחוק שלי ודרכו להעביר דברים שאף אחד מאתנו לא רוצה.
יהודית נאות: אני זוכרת את המחירים שאושרו בוועדה.
יהודית נאות: אני חושבת שאין לזוז מהם משום שלא השתנה המדד, לא ההכנסות של המדינה, לא אנחנו ולא כלום.
יהודית נאות: בטח לא אלה שמתקרבים לגיל שבו הם צריכים רכישה של חלקת קבר.
יהודית נאות: לכן, באשר למחירים, שזה היה השקלא והטריא – אנחנו קיבלנו את המחירים שהיו מבוססים על חוות דעת של מומחה, ולאחר שכל מי שיש לו נגיעה בדבר הביע את דעתו.
יהודית נאות: אלה היו המחירים, ואני עומדת על כך שהם יהיו המחירים גם הלאה.
יהודית נאות: בכל השאר צריך לדון לגופו של עניין בהצעת החוק, אם יש שם דברים מהותיים שאנחנו צריכים עדיין לשנות.
יצחק סבן: למה המומחה לא פה?
משה גפני: מייד אסביר.
יהודית נאות: לקחו פה מומחה שעשה סקר אובייקטיבי של עלויות בניה, ועל זה העירו.
יהודית נאות: זה לא המחירים שהיו.
משה גפני: יש לי רושם שיש פה חברי כנסת שמשתפים פעולה עם חברות הקדישא ולא רוצים לאשר את זה.
משה גפני: נראה לי שזה אופיר פינס.
יהודית נאות: המחירים שאישרנו אז, היו מחירים מרביים, שכוונת המחוקק היתה שיחזרו אלינו, ויוזילו אותם.
יהודית נאות: אנחנו, בצר לנו, אישרנו מחירים שהיו המקסימום שבמקסימום, כדי שעוד יבדקו כמה להוזיל.
יהודית נאות: והנה, פתאום, אתם מניחים לנו על השולחן, דבר שהוא חסר פרופורציה.
יהודית נאות: אני רוצה להבין איך 10,000 שקל הופכים ל- 12,000 או 13,000.
יהודית נאות: לא בא בחשבון מבחינתי.
יצחק סבן: לפני הישיבה שאלתי אותך האם המחירים מוסכמים על ידי משרד הדתות.
יצחק סבן: אמרת לי שכן.
משה גפני: שמעוני הודיע לי את זה, בכתב.
יצחק סבן: ושזה נעשה על ידי אותו מפקח שמונה אז.
יצחק סבן: אם כן, אז מה יש לערער?
יצחק סבן: אם הסכמנו על מה שהוא עשה אז, למה אנחנו לא מסכימים על מה שהוא עשה עכשיו?
אופיר פינס-פז: כי זה לא אותם מספרים.
יצחק סבן: אז הוא בדק שוב, והגיע למספרים האלה.
יהודית נאות: מי אמר לך?
יהודית נאות: מטעים אותך.
יהודית נאות: הוא לא מומחה של שר הדתות, הוא היה מומחה של הוועדה.
משה גפני: נשמע את היועצת המשפטית של הוועדה.
מירי פרנקל-שור: הטבלה שצורפה להצעת החוק תואמת את התעריפים שהוגשו בדו"ח של אילן אורן, נכונים ליולי 2000.
מירי פרנקל-שור: בוועדה הוחלט לשנות את התעריפים בשלוש הערים הגדולות, ולהוזיל אותם, לשלושה חודשים.
מירי פרנקל-שור: בירושלים וחיפה – ל- 10,000 שקלים, ובתל אביב – 6,000 שקלים, וזאת לשלושה חודשים בלבד, במטרה שאחר כך תוגש עבודה נוספת לוועדה בנושא הבניה הרוויה.
אופיר פינס-פז: היא צודקת במאה אחוז במה שהיא אמרה.
אופיר פינס-פז: העניין הוא שלא קרה כלום בשלושה חודשים.
יהודית נאות: מה שהיא אומרת לא נכון, לדעתי.
יהודית נאות: זה לא היה ככה.
יהודית נאות: דוד אזולאי כתב לשר הדתות, וההוא לא ענה לו כל הקיץ.
יצחק סבן: את מאמינה לאופיר פינס?
יצחק סבן: הוא אומר שכך היה.
יהודית נאות: דוד אזולאי שלח מכתב לשר הפנים, וההוא לא השיב לו הרבה זמן.
יהודית נאות: נכון או לא? אני כבר לא יודעת באיזה תקופה מדובר.
אופיר פינס-פז: התעריפים אושרו.
אליהוד יערי: לשלושה חודשים.
יצחק סבן: לשלושה חודשים.
יצחק סבן: עכשיו אנחנו אחרי שלושה חודשים, צריך לדון בזה מחדש.
אליהוד יערי: כדי להוזיל את זה בבניה רוויה, זה הכל.
משה גפני: תדבר רק ברשות דיבור.
משה גפני: אנחנו נקיים פה דיאלוג, אבל אני רואה לאן נגיע.
משה גפני: כולכם עם הכוונות הטובות ונגיע כולנו לגיהינום.
יהודית נאות: אתה עוד צריך להוכיח כוונה טובה.
משה גפני: אני לא צריך להוכיח שום דבר.
משה גפני: אני היחיד שמביא את זה פה לסדר היום ולהצבעה.
משה גפני: מי עוד עשה את זה לפני?
אופיר פינס-פז: דוד אזולאי.
משה גפני: דוד אזולאי לא הביא את זה להצבעה, הוא הביא תקנות.
משה גפני: רבותיי, הייתי יכול להביא נושא אחר לדיון היום, ולא להסתבך עם המוקש הזה.
משה גפני: אני מביא את זה על מנת להסדיר את העניין, ואתם עוד תוקפים אותי.
משה גפני: רבותיי, מה שקורה הוא דבר כזה- החוק של חבר הכנסת אופיר פינס נדון לפני שאני באתי לוועדה, והוחלט שלא מביאים אותו לאישור, ואין חוק.
משה גפני: אני לא קיבלתי חוק.
משה גפני: קיבלתי תקנות של משרד הדתות, שאושר תעריף של 10,000 שקל לשלושה חודשים.
משה גפני: כאשר אני הגעתי לוועדה, בתל אביב, בירושלים ובכל מקום יכלו לקחת כבר 30 אלף דולר על חלקת קבר, כיוון שהשלושה חודשים עברו מזמן.
משה גפני: אתם, חברי ועדת הפנים הנכבדים, לא עשיתם דבר וחצי דבר.
יהודית נאות: אנחנו לא קובעים את סדר היום.
אופיר פינס-פז: פנינו בכתב.
משה גפני: אתה לא פנית בכלל, כי אתה יושב ראש של ועדת החוקה, ואין לי טענות אליך.
משה גפני: אתה, כיושב ראש ועדת החוקה, עושה את מלאכתך נאמנה.
משה גפני: מה שקיבלתי הוא מצב בלתי מתקבל על הדעת, לחלוטין.
משה גפני: הכל פרוץ, אין תקנות, אין חוק ואין שום דבר.
משה גפני: ניסיתי, במהלך השבועות הארוכים שאני כאן, להגיע להסכמה שלא נצטרך להביא את החוק.
משה גפני: חבר הכנסת אופיר פינס דרש ממני להביא את החוק שלו.
משה גפני: אמרתילו שאין מקום לחקיקה בעניין הזה, ועדיף שזה יהיה בתקנות.
משה גפני: אמרתי שאנסה, וחבר הכנסת אופיר פינס הסכים.
משה גפני: ניסיתי מספר פעמים, קיימנו ישיבות עם חברות קדישא, קיימנו דיונים, וישבו אתי ממספר הדתות.
יצחק סבן: אבל למה אתה לא הולך לפי הכללים של משרד הדתות?
משה גפני: אני לא מבין את הכללים האלה, באמת.
יצחק סבן: אז נביא אותם לפה, שיסבירו.
משה גפני: לא נעים לי להביא אותם, כי הם לא יידעו להסביר לי.
משה גפני: אני פשוט יודע מי הכין את זה, אני מכיר את כתב ידו.
משה גפני: שר הדתות והמנכ"ל לא יידעו להסביר לי את זה.
משה גפני: לכן, אין לי תקנות לאשר.
משה גפני: שאלתי את המנכ"ל והוא נתן לי את זה בכתב.
משה גפני: הליבה של העניין זה התעריפים.
משה גפני: ביקשתי ממנו שיפרט מה יוצא בתעריפים, כתוצאה מהעניין הזה של התקנות.
משה גפני: שלח לי מנכ"ל משרד הדתות את התעריפים האלה, חתומים על ידי משה שמעוני.
משה גפני: התעריפים האלה הם התעריפים שהכין הכלכלן אילן אורן, שלקחה הכנסת.
משה גפני: הוא הכין 2 טבלאות.
משה גפני: ביקשתי ממנו שיבוא היום לדיון, והוא אומר לי שהוא כבר סיים את עבודתו.
משה גפני: הוא לא עובד כנסת, הוא איננו עובד משרד הדתות.
משה גפני: אני לא לקחתי אותו, הוא נלקח קודם.
משה גפני: הוא אמר שהוא היה פעמיים בישיבה פה, ולא יצא מהעניין הזה שום דבר, ושהוא לא מעוניין לבוא לישיבה שלישית.
משה גפני: הוא אמר שאם יש לי שאלות אני אוכל לשאול אותו בשיחת טלפון.
משה גפני: שאלתי אותו אתמול בטלפון מדוע יש שני טורים בטבלה שלו, שנשלחה לדוד אזולאי.
משה גפני: שאלתי למה יש טור שמאלי, שבו התעריפים נמוכים יותר, ולמה יש טור ימני, שבו יש תעריפים גבוהים יותר – שזו הטבלה של שמעוני.
משה גפני: הוא ענה לי שלפני שהוא עשה את הטבלה הימנית, עם התעריפים הגבוהים יותר, היו חסרים לו נתונים, וחברות הקדישא לא רצו למסור לו.
משה גפני: יושב ראש ועדת הפנים הקודם זימן אותו – את אילן אורן- ואת חברות הקדישא, והודיע להם שאם הם לא ישתפו פעולה ולא יימסרו הנתונים לאילן אורן, וכל הדברים שחברות הקדישא יודעות ומשרד הדתות לא יודע, הוא יאשר את החוק של אופיר פינס, עם התעריפים של אופיר פינס, כפי שהם כתובים בחוק שלו, ויתמוטטו חברות הקדישא.
משה גפני: כך אמר דוד אזולאי לחברות הקדישא, אם הם לא ישתפו פעולה עם אילן אורן, הכלכלן מטעם הכנסת לצורך העניין הזה.
משה גפני: חברות הקדישא התחילו לשתף פעולה.
משה גפני: אני מספר את הסיפור, ואני מניח שבתמצית הוא נכון.
משה גפני: מאחורי האמירות של חברות הקדישא עמדו כנראה דברים אידיאולוגיים, ולא חוסר רצון לשיתוף פעולה, כך אני מתאר לעצמי.
משה גפני: לאחר שהם שיתפו פעולה הם העלו טיעונים של עלויות קרקע, וכן הלאה.
משה גפני: יש מקרים שיש פערים עצומים בין הטבלה השמאלית לימנית בגלל שהתבררו לאילן אורן נתונים שהוא לא ידע קודם.
משה גפני: למשל – שעלות קרקע בהרצליה או בנתניה היא עצומה.
משה גפני: יכול להיות פה פער גבוה, הטבלאות לא בנויות פה לפי מדד.
משה גפני: אני ארצה לשנות פה משהו, בטבלה הימנית, וביקשתי מהיועצת המשפטית להכניס להצעת החוק של אופיר פינס.
משה גפני: הוועדה יכולה להחליט מה שהיא רוצה, ואני אצטרך אחרי זה להחליט אם אני מביא את זה למליאה.
משה גפני: אם תתקבל החלטה לא הגיונית, אני לא הולך למוטט את חברות הקדישא, אבל אני הולך להתמודד אתם ולגמור את העניין הזה.
משה גפני: אמר לי אילן אורן שהטבלה ערוכה לאחר שהיו לו את כל הנתונים, ואת כל הפרמטרים שלא היו קודם לפני שהוא קיבל אותם.
משה גפני: מזה יצאה הטבלה כפי שהיא.
משה גפני: שאלתי אותו כל מיני שאלות לגבי כל מיני תעריפים.
משה גפני: אומר לכם את האמת, עומדת בפניי דילמה.
משה גפני: אני לא מאמין גם לטבלה הימנית, שמופיעה בהצעת החוק, כפי שהכנסנו אותה להצעת החוק של אופיר פינס.
משה גפני: לפי דעתי היא לא אמת.
משה גפני: יש לנו דרך עכשיו – לקחת עוד כלכלן, ועוד כלכלן, ונגיע, בסופו של דבר, למחירים אחרים שגם אינם אמת - -
אופיר פינס-פז: זו לא שאלה שלא אמת.
אופיר פינס-פז: זה לא מדע מדויק.
משה גפני: זה לא רק שזה לא מדע מדויק, יש פה גורמים אינטרסנטים מכל הכיוונים שגם לא תמיד תקבל נתונים מדויקים, ואתה לא רוצה לעשות עוול, להגיע למצב שבמדינת ישראל לא יוכלו לקבור, או שמצב בתי העלמין יהיה נוראי.
אופיר פינס-פז: אפשר לעשות קצת עוול, אתה יודע שיש גורמים שעשו עוול להרבה מאד אזרחים הרבה זמן.
אופיר פינס-פז: אפשר לעשות עוול לחצי שנה, שום דבר לא יקרה.
אופיר פינס-פז: אף אחד פה לא מסכן, ואת זה אני בדקתי.
משה גפני: בפניי עומדת הדילמה הזו: לעצור את העניין הזה, ולהתחיל לבדוק הלאה.
משה גפני: נגיע, באמת, לאמת.
משה גפני: יכול להיות שבאמת חבר הכנסת אופיר פינס או חברת הכנסת יהודית נאות צודקים, ושבירושלים המחירים גבוהים מידי.
משה גפני: אני לא מתווכח על העניין הזה, מכיוון שאני לא יודע.
משה גפני: יכול להיות ש-12 אלף שקל זה המון, יכול להיות שזה פחות מדי.
משה גפני: הכל יכול להיות, יש טענות לכאן ולכאן.
משה גפני: אז זו אפשרות אחת, לבדוק את האמת, לפחות להתקדם אל האמת.
משה גפני: המשמעות של העניין היא שאנחנו מעכבים את זה לעוד שנים ארוכות.
אופיר פינס-פז: מנוי וגמור אתך ללכת אתם.
אופיר פינס-פז: אתה אומר שאו שאנחנו הולכים עם התעריפים שלהם, או שאתה לא עושה כלום – זה מה שאתה אומר.
יצחק סבן: הם גם מתנגדים לזה.
יהודית נאות: אלה מחירים מצוצים מהאצבע.
אופיר פינס-פז: הם מתנגדים בשביל הפוזה, אל תאמין לזה.
אופיר פינס-פז: זו גישה שאני לא מבין אותה: הוועדה הזו אישרה תעריפים, למה אתה משנה את זה, עכשיו?
יצחק סבן: הוועדה אישרה תעריפים לשלושה חודשים בלבד.
יצחק סבן: היום המצב הוא שהם יכולים לקחת כמה שהם רוצים.
יצחק סבן: ברגע שאישרנו לשלושה חודשים בלבד, לאחר תום השלושה חודשים הם יכולים לקחת כמה שהם רוצים.