GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מגלי והבה: כאשר אנחנו מדברים על ציידים שעמדו לפי כל הכללים שקבעה הרשות, ובאמת עשו את כל המבחנים ורכשו נשק והתאמנו כמו שצריך ועשו כל מה שמוטל עליהם מבחינת החוק, התחלנו לראות מין התנהגות מוזרה של "רשות שמורות הטבע" או מי שאמור לאכוף את החוק - - -
מחמד עבד אלחלים: זו אגרה שנתית של 1,200 שקלים.
מגלי והבה: 1,200 שקלים ועוד - - -
מחמד עבד אלחלים: אנחנו משלמים את זה ולא משתמשים בזה.
מגלי והבה: ועוד כספים אחרים, התחמושת והרובה שקונים ורוכשים, והפכו את זה, דרך אגב, למועדון אקסקלוסיבי למי שמקורב או מי שמתוכם מקבל, מטופח, מטופל.
מגלי והבה: אני גם בעבר שלי הייתי קצין אג"מ של רמת הגולן ומכאן הידע שלי – כששמעתי שהכחידו את החיות, ראיתי כמה מספר הצבאים עולה, לא בזכותם, דרך אגב, כי האזרחים – אני לא מדבר על העבריינים, שהחוק צריך לאכוף אותו ולטפל בהם – ומספר החזירים גדל ומספר השועלים, שמפריעים בכלל לחקלאות שם ולרועים שמטפלים, ומתנפלים על החיות המוגנות של האזרחים והרשימה ארוכה.
מגלי והבה: ופתאום, אותם ציידים שבאמת באים לצוד בצורה מסודרת, מקפידים ואוכפים את החוק – ראיתי ב"רשות שמורות הטבע" קבלנים שהאמצעים שהם משתמשים בהם, הטלסקופים שהראו – דרך אגב יש לי תמונות הפוכות מאותם קבלנים עם אמצעים משוכללים בשביל לצוד כמה שיותר איילות, כמה שיותר חזירים, וזה הופך להיות לשוק, שאחרי שצדים אותם הולכים למכור אותם.
מגלי והבה: אז מצד אחד באים ואומרים: אנחנו לשמור על החוק, יושב-ראש השמורה, אתה חדש בתפקיד, אז אני אולי מספר לך דברים שאנחנו נתקלנו בהם.
שאול גולדשטיין: לא כל כך הבנתי, אבל אני מנסה להבין מה כבוד חבר הכנסת אומר.
מגלי והבה: אה, לא, מאה אחוז.
מגלי והבה: ואז מגלים תופעה – אלה שרוצים לצוד ולצוד לפי החוק, ראיתי אותם נועלים את הנשק שלהם בחודש, שאומרים להם אין צייד, ראיתי אותם הולכים ועושים את המבחנים בזמן, לאלה אסור לצוד, ומשלמים אגרות כל שנה ולא נותנים להם ללכת אפילו לצוד.
מגלי והבה: אני מכיר ציידים ששלוש וארבע שנים משלמים אגרה ולא עושים שום צייד.
קריאה: למה שלוש?
מגלי והבה: עשר.
קריאה: 2003.
מגלי והבה: כן, אני אומר, תודה, כי אני מכיר את הכאב שלכם, הזעקה שלכם.
מגלי והבה: ואנחנו רואים מצד שני, תעלה לרמת הגולן, אולי נציע, נתלווה לאותם קבלנים ותראה איזה תוהו ובוהו הולך שם.
מגלי והבה: יותר מכך, באו ואמרו: אנחנו רוצים, בתקופה שהיו להם קשיים תקציבים – צר לי שאני ביום הסביבה צריך לקלקל - - -
תומר רוזנר: הוא אומר שמשתמשים - - -
מיכל גולדברג: הוא מדבר על החקלאים.
תומר רוזנר: לא, לא, הוא אומר - - -
מגלי והבה: אתה שומע, היושב-ראש?
אמנון כהן: אני לומד מה שאתה אומר.
מגלי והבה: כן, מאה אחוז.
מגלי והבה: יש גם אפשרות - - -
אמנון כהן: אני שואל: מתי משתמשים באותם קבלנים?
אמנון כהן: לצורך מה משתמשים בקבלנים?
אמנון כהן: והאם השיטות שלהם הן שיטות הומניות, שאנחנו מקווים – למה קבלנים?
רוני מלכא: חבר הכנסת ציין "קבלנים", זה נקרא:
רוני מלכא: מפעל ראוי ל - - -
מגלי והבה: תגדיר אותם איך שאתה רוצה, אני מגדיר אותם כאנשים שמוכרים את אותם בעלי-חיים, שאתה מנסה לשמור עליהם.
מגלי והבה: יותר מזה, אדוני - - -
אמנון כהן: שנייה, רק אני רוצה לשאול: מה - - -
רוני מלכא: אני חייב להגיד ש - - -
אמנון כהן: אני שואל, אני לומד, אני חדש בוועדה, אלה ותיקים.
אמנון כהן: אז יש לנו - - -
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, יש לי הצעה קטנה לסדר.
יואל חסון: תראה, אני קודם כל מאוד-מאוד מעריך את העובדה שהעלית את הנושא של "שוק הציפורים", שבא מהמליאה בצורה מהירה, אבל הנושא של הצייד פה הוא נושא כל כך כבד, שאין לי ספק שהוא ייקח את רוב הדיון פה עכשיו.
יואל חסון: אני מבקש ממך, אם אתה יכול, את הנושא של "שוק הציפורים" לדחות למועד אחר ולא לעשות את זה היום.
אמנון כהן: לא, אנחנו דנים, ואם נמשיך.
יואל חסון: אבל לא, זה ייקח את כל הזמן, לא יהיה לזה זמן, זה תופס – זה גם נושא באמת מורכב, והנושא שלי הוא נושא מאוד נקודתי של אכיפה, זה פשוט ילך לאיבוד בתוך הדיון הזה.
אמנון כהן: טוב, בוא נראה איך נתקדם.
אמנון כהן: יש לך זמן, תהיה אתי קצת, מה יש?
מגלי והבה: ציינתי את הצד המעשי, של איך עובדת "רשות שמורות הטבע" במדינת חוק.
מגלי והבה: אני רוצה רק לציין עוד דבר אחד: הלכו לפטנט אחר דרך אגב, שאנחנו ליווינו אותו כאן בוועדה הזאת, שאני הובלתי כמה דיונים, כל נושא החרמת הנשקים המורשים – לא הלא מורשים – הם התחילו למצוא פטנטים שגם לא מן העולם הזה, כי באו נציגי משרד הפנים, שעכשיו העבירו את הרשות בכלל למשרד לביטחון הפנים, והתחילו להמציא פטנטים חדשים, שאנחנו אפילו בתשקיפים להחזקת כלי ירייה וצייד, אז באו ואמרו לציידים: אתם יכולים להחזיק את הרישיון שלכם, אתם יכולים לחדש את הרישיון שלכם, ומצד שני, הלכו למשרד לביטחון פנים או למשרד הפנים ואמרו: לא, אל תתנו לאנשים להחזיק את הנשקים.
מגלי והבה: ובשיטה הזאת, אספו עשרות, אולי מעל 10,000 כלי נשק שהיו ברשות.
מגלי והבה: אנחנו רואים את המספרים, אבל אנחנו רואים גם את המספרים שאנחנו יודעים עליהם והמשרד לביטחון פנים.
מגלי והבה: לאנשי שלומם המשיכו להחזיק ולתת רישיונות ונשקים, איך קראתם לזה?
מגלי והבה: "מפעל ראוי", למפעל הראוי נתנו ולציידים ששמרו על הטבע, דרך אגב, שנים רבות ולפעמים יותר מאותם "רשות שמורות הטבע", לקחו להם והחרימו להם את הנשקים.
מגלי והבה: את הסוגיה הזאת אני מבקש – קודם כל מי שחושב באמת להצר את ידם של הציידים החוקיים רק בגלל שהארגון הזה יתקיים ויצדיק את קיומו, אז הוא חוטא.
מגלי והבה: ואני אומר לך, אני בין אלה שיפעילו לובי נגד אותה התנהלות של "רשות שמורות הטבע".
מגלי והבה: מי שיתנהל לפי החוק ולפי מתן אפשרות לאותם ציידים, ששנים רבות פועלים לפי החוק אנחנו אתו.
מגלי והבה: באתי לכאן מכיוון שאני מחזיק מכתבים רבים, הרבה פניות, עזבתי דיון חשוב בשביל להגיע לדיון הזה, בשביל להגיד לך, אדוני היושב-ראש, לא כל מה שנאמר ומוצג כאן מציג את האמת כלפי הציידים וכל אלה ששומרים את החוק בנושא הצייד.
אמנון כהן: לא דיברו נגד מי ששומר את החוק מלה אחת.
מגלי והבה: לא, כי הראו לך את התמונות.
אמנון כהן: של מה?
מגלי והבה: אראה את התמונות ההפוכות של המפעל הראוי.
אמנון כהן: של אלה שלא חוקיים.
מגלי והבה: כן, בסדר, מאה אחוז.
אמנון כהן: בנושא של הציפורים, מי עשה תיעוד ואמר שיש מצגת?
אמנון כהן: בואו, תביאו לי את המצגת.
אמנון כהן: יותר מהר, יותר זריז, בבקשה.
אמנון כהן: בינתיים נשמע תשובות - - -
קריאה: אולי אפשר להגיב על דברי חבר הכנסת - - -
מחמד עבד אלחלים: רציתי להגיב משהו על מה שאמר רוני.
אמנון כהן: נגיב ביחד.
אמנון כהן: "תנו לחיות לחיות", בבקשה, דבר עד שנכין את המצגת.
יוסי וולפסון: אני רוצה להתייחס לשתי הנקודות: של הצייד ושל "שוק הציפורים".
מחמד עבד אלחלים: אבל רציתי קודם - - -
יוסי וולפסון: בנושא הצייד עלה פה איזשהו מושג של צייד הומני, צייד שלא קשור בצער בעלי-חיים.
יוסי וולפסון: זה מושג שלא קיים, אין צייד שלא קשור בצער בעלי-חיים.
יוסי וולפסון: אפשר לדבר על הצדקות כאלה או אחרות לצייד, אסור לשגות באשליה שיש צייד שלא כרוך בצער בעלי-חיים – זה צער בעלי-חיים כמובן כשבעל-חיים נהרג, זה צער בעלי-חיים של בעל-חיים שנפצע ולפעמים לא נתפס על-ידי הצייד וגוסס במשך שעות, וזה כמובן צער בעלי-חיים של בעלי-החיים האחרים של הלהקה, שנשארים עם להקה קרועה מבחינה חברתית וטראומטית.
יוסי וולפסון: יש הצעת חוק ממשלתית בוועדה שלא מתקדמת במשך הרבה מאוד זמן, הרבה יותר מדי זמן, ואנחנו מקווים שהיא תתקדם, כי יש בה גם כלים מאוד-מאוד חשובים לאכיפה של הצייד הלא חוקי.
יוסי וולפסון: בעניין "שוק הציפורים", אני רוצה גם להגיד – זה קצה קרחון של תופעה מאוד קשה של סחר בבעלי-חיים כחיות מחמד, לפעמים כחיות מחמד שלא שורדות את היום הראשון בבית אליו מעבירים אותן, חיות מחמד שהרבה פעמים לא שורדות אפילו עד לשלב של המכירה.
יוסי וולפסון: בעניין הזה יש לנו שיתוף פעולה הולך ומשתפר ובאמת מתקדם גם עם משרד החקלאות, מלה טובה לשם שינוי למשרד החקלאות, שיתוף פעולה מצוין ויש עבודה טובה, וגם עם "רשות הטבע והגנים" בעניין הזה.
יוסי וולפסון: אבל צריך להגיד, גם לא מספיק - -
אמנון כהן: אנחנו מדינה צעירה, מתקדמים לאט-לאט, בונים כל פעם עוד נדבך ועוד נדבך, לאט-לאט.
יוסי וולפסון: - - וגם כלים לא מספיקים.
יוסי וולפסון: מה שכתוב פה בנייר העמדה על זה שצריך להכניס את זה לנושא של רישוי עסקים זו נקודה מאוד-מאוד חשובה שחייבים לקדם.
יוסי וולפסון: ושורה אחרונה, שגם לנו יש סמכויות לפי חוק צער בעלי-חיים, ואם אנחנו נראה שהדברים לא מתקדמים, אנחנו גם נפעיל את הסנקציה.
אמנון כהן: משרד החקלאות, איפה אתם בתמונה?
נירית צפורי ברקי: אנחנו כאן.
אמנון כהן: בתמונה הזו.
אמנון כהן: נירית צפורי, דברי על ציפורים.
נירית צפורי ברקי: היום אני ממונה על צער בעלי-חיים במשרד החקלאות.
נירית צפורי ברקי: כמו שיוסי וולפסון אמר, באמת אנחנו מדברים על איזשהו קצה קרחון של סחר בבעלי-חיים בכלל.
נירית צפורי ברקי: יש לנו בימי שבת את שוק כפר-קאסם; את שוק פרדסיה עם סחר בכלבים, שגם שם היינו וגם שם נפתחו תיקים; יש חנויות לממכר בעלי-חיים, שרק בשנה האחרונה היינו בביקורות במעל 150 חנויות; נעשתה פעילות שתיכף אתן לרואי קליגר, מנהל יחידת הפיצוח לדווח.
נירית צפורי ברקי: כבר לפני שלוש שנים אני אישית הייתי בכפר-קאסם, אני בתפקידי שנתיים והייתי שם כבר מספר פעמים בשבתות.
נירית צפורי ברקי: יש פה באמת עניין של רישוי עסקים.
נירית צפורי ברקי: אנחנו יכולים להיכנס לשוק כפר-קאסם, כמו שעשינו גם לפני שלוש שנים, אם זה להחרים בעלי-חיים, אם זה לפתוח תיקים פליליים.
נירית צפורי ברקי: אין לנו סמכויות לסגור שוק, זה לא ברישוי עסקים, אנחנו הולכים, שבועיים אחרי זה הכול חוזר לקדמותו.
נירית צפורי ברקי: צריך להיות פה שיתוף פעולה של - - -
אמנון כהן: אתם לא יכולים לעבוד עם משרדי ממשלה שונים בשביל לעשות תיאומים?
נירית צפורי ברקי: ניסינו.
נירית צפורי ברקי: היתה הסדרה של השוק מהפעילות האחרונה, אבל כנראה שלא הסדרה מספקת וביקורת מספקת של הרשות המקומית.
אמנון כהן: המשטרה לא משתפת פעולה?
נירית צפורי ברקי: עניין של הסדרה זה לאו דווקא משטרה.
נירית צפורי ברקי: זה עניין של הסדרה של שוק.
תומר רוזנר: משטרה - - -
אמנון כהן: לא, לסגור את השוק אם צריך.
נירית צפורי ברקי: אנחנו לא רוצים לסגור את השוק, זו תהיה טעות לסגור את השוק, כי אני חושבת שלא - - -
אמנון כהן: אז שתסדירו.
יואל חסון: זה לא רק שוק ציפורים, זה שוק כללי.
נירית צפורי ברקי: זה לא רק שוק ציפורים, זה בכלל סחר בבעלי-חיים, וברגע שנסגור את זה ייפתחו לנו עוד עשרה פיראטים אחרים.
נירית צפורי ברקי: אנחנו רוצים הסדרה, אנחנו רוצים שברגע שיש צער בעלי-חיים, אז כן תהיה איזושהי פעילות של לא לתת לסוחר לפעול.
נירית צפורי ברקי: היום כל שוק יש לו – שוק תכשיטים, שוק בגדים – הסדרה, ובבעלי-חיים יש לנו פה איזושהי בעיה.
תומר רוזנר: מה זה קשור?
אמנון כהן: למה אתם לא מסדירים?
אמנון כהן: מה הבעיה להסדיר?
נירית צפורי ברקי: עניין של חוק ותקנות, זה דברים שאנחנו עובדים עליו.
אמנון כהן: למה לא עושים?
אמנון כהן: מי צריך לעשות?
אמנון כהן: בואי נעביר את זה להגנת הסביבה, כי שם מוכשרים מאוד, עובדים על חקיקות, צ'יק-צ'ק עושים חקיקות.
נירית צפורי ברקי: מצוין, יש לנו ועדת שרים ביום ראשון - - -
אמנון כהן: את רוצה שאעביר את זה למשרד להגנת הסביבה?
אמנון כהן: את כל סמכויות משרד החקלאות?
נירית צפורי ברקי: זה לא העניין.
נירית צפורי ברקי: אף אחד לא מאיים.
נירית צפורי ברקי: זאת אומרת - - -
אמנון כהן: לא, אני אומר, לא עובדים, חקיקות, תקנות.
נירית צפורי ברקי: לא, אני חושבת שאנחנו עובדים ואנחנו עובדים מאוד - - -
יוסי חזאי: זה עולה ביום ראשון - - -
אמנון כהן: מה עולה ביום ראשון?
נירית צפורי ברקי: תראה, יש פה את כל החומר - - -
יוסי חזאי: הצעת החוק.
נירית צפורי ברקי: יושב פה אדון יורם ארז מארגון "פטרואה" - -
יוסי חזאי: העברת סמכויות.
אמנון כהן: העברת סמכויות כבר?
אמנון כהן: אז אני קלעתי לדעת גדולים, בסדר.
נירית צפורי ברקי: - - שיצר אתי קשר לפני מספר חודשים ואמר לי שהם עושים את כל הפעילות ושאנחנו נחכה עם הפעילות.
נירית צפורי ברקי: ישב אצלי במשרד, העביר לי את כל החומר הזה בשביל שאנחנו נוכל – ובאותה נשימה זה יצא לתקשורת.
נירית צפורי ברקי: אני חושבת שיש פקודות מחלות בעלי-חיים, יש ציפורים, יש דברים שאנחנו לא יכולים לבוא ולהעביר או להחרים.
נירית צפורי ברקי: כבר יצרנו שיתוף פעולה עם הרשות המקומית, עם המשטרה, עם המשרד להגנת הסביבה, וברגע שזה עולה לדיון, עוד לפני שנתנו לנו לפעול כשביקשו מאתנו לחכות, אני חושבת שפה יש חוסר איזון בדאגה לרווחת בעלי-חיים.
יואל חסון: אז מה צריך לעשות?
תומר רוזנר: לא הבנתי, מה?
יואל חסון: כן, גם אני לא.
נירית צפורי ברקי: לא הבנת, אסביר את זה שוב במלים יותר – אנחנו עובדים בעיקר לפי תלונות, אין מה לעשות, אנחנו יודעים בדיוק מה זה כוח אדם ושאנחנו לא יכולים להיות בכל מקום, בכל זמן.
נירית צפורי ברקי: קיבלנו את התלונה הזאת ויחד עם התלונה הזו, מארגון "פטרואה" יורם ארז ביקש מאתנו לחכות, הם עובדים במשך שנה על איסוף חומר בשוק, שנחכה, יעבירו לנו את כל החומר – אלה כל הספרים של כל החומר של מיפוי השוק וכולי.
אמנון כהן: למה הם צריכים לעשות את זה?
אמנון כהן: למה לא אתם?
תומר רוזנר: כן, בדיוק, מה זה?
אמנון כהן: אתם לא אכפת לכם?
נירית צפורי ברקי: זה לא – אמרתי שעשינו פעילות לפני שלוש שנים - - -
תומר רוזנר: כמו שיש אונס – תחכה, אני בודק.
אמנון כהן: למה ארגון וולונטרי שאכפת לו, אומנם יישר כוח, אבל אנחנו מדינה, מה?
רואי קליגר: אני רוצה בבקשה, אני רוצה להגיד - - -
אמנון כהן: לא, תגיד, תענה לי על זה, לא מה שאתה רוצה להגיד.
אמנון כהן: תענה לי – למה ארגון שכואב לו, אז הוא מגייס תקציבים או ממשאבים שלו ובזמן שלו עושה, כי אכפת לו, ומשרד ייעודי שאמון על זה, שהמדינה אמרה לו אתה תהיה אחראי – אם אתה נכשל בתפקיד, תגיד: תשמע, אני לא, אין לי תקציב, אין לי זה, תביא את זה לממשלה, תביא את זה לשרה, היא יודעת להתמודד, היא שרה בכירה בממשלה.
אמנון כהן: לא, משהו לא נראה, גוף וולונטרי עושה, זה בסדר, משלים תמיד, אבל איפה אני כממשלה, כמדינה?
רואי קליגר: אנחנו כמשרד החקלאות, נציג האכיפה, אנוכי, עושים הרבה, אבל העזרה של אותם ארגונים היא תמיד ברוכה, היא תמיד נכונה, היא מסייעת רבות.
רואי קליגר: מה שאמרה ד"ר צפורי, זה שגם להעביר נתונים וגם לעזור לאוכף שאמון על החוק, צריך לעשות את זה בצורה שמחר בבוקר לא יכשילו אותי באכיפה.
רואי קליגר: זאת אומרת, מעבירים לי חומר - -
תומר רוזנר: זה לא מקובל.
רואי קליגר: - - ובאותה נשימה או כעבור שני רגעים להעביר את זה לתקשורת זה לא נכון, זה מכשיל אותי.
רואי קליגר: לעצם הדברים של חבר הכנסת חסון, אז אנחנו לא חיכינו, אנחנו כבר בשבת האחרונה היינו ב"שוק הציפורים" בכדי לאסוף - -
נירית צפורי ברקי: גם לפני זה.
רואי קליגר: - - קצת יותר פרטים, בכדי להיות יותר יעילים, מקצועיים וטובים, אחד.
רואי קליגר: שתיים, יזמנו איגוד כוחות עם חברים שיושבים פה: משטרה, "רשות הטבע והגנים" והגנת הסביבה, בכדי לפעול בפעילות ממוקדת, יסודית, כי לבוא לשוק גדול כזה צריך גם לדעת וגם כלים ואמצעים לטפל בבעלי-החיים, שכעת יש עליהם צער בעלי-חיים.
רואי קליגר: פעלנו, כפי שהציגה ד"ר צפורי, לפני שלוש שנים בפעולה, שוב, אותו איגוד כוחות – ודרך אגב, המשטרה אז הסדירה, כי לפני כשלוש שנים היתה גם עבירת רוכלות, מאז כבר האזור הזה הוסדר מבחינת רוכלות כלפי הרשות, כלפי ראש העיר.
רואי קליגר: ודרך אגב, גם אתו אנחנו במגעים נכונים, וכמו שאמרה ד"ר צפורי, לדעתי זה דבר נכון, אין שום עניין לסגור את השוק, מפני שאם נסגור את השוק במקום אחד הוא ידלג למקומות אחרים.
רואי קליגר: יש לנו עניין - - -
אמנון כהן: מי בודק שהרוכל שמוכר את הציפורים האלה, קיבל את אותם הציפורים בצייד עם רישיון?
רואי קליגר: אז יש לנו לגבי - - -
יואל חסון: זה סחר בחיות שאסור לסחור בהן.
רואי קליגר: מצוין, אז בעד זה אנחנו צריכים לגשת - - -
נירית צפורי ברקי: לסוחרים יש רישיונות.
יואל חסון: זה זריקת כלבים גוססים בפחי זבל.
רואי קליגר: מצוין.
רואי קליגר: חבר הכנסת חסון, אבל בשביל זה אנחנו לא יכולים ברגע אחד - -
אמנון כהן: ברגע אחד, זה התפקיד שלך, מה זה רגע אחד?
יואל חסון: זה קיים כבר שנים.
רואי קליגר: - - בתזזית אם אנחנו פועלים - - -
תומר רוזנר: מה זה לא יכולים?
נירית צפורי ברקי: והיינו.
רואי קליגר: אז במהלך השנים פעלנו ואנחנו נפעל.
יואל חסון: לא, זה לא הצטמצם, זה רק התגבר.
רואי קליגר: אז אנחנו פועלים, אז אנחנו פועלים.
רואי קליגר: אנחנו עושים - - -
תומר רוזנר: כמה כתבי אישום הגשתם?
נירית צפורי ברקי: אתה רוצה שאתייחס?
יואל חסון: תן לי רגע להגיד לך, תקשיבו, אני רוצה להגיד את האמת.
יואל חסון: אני לא בא כרגע בלהגיד שלא עשיתם.
יואל חסון: אני בטוח שניסיתם ועשיתם.
יואל חסון: אני רק עכשיו מסתכל על הנקודה של עכשיו, ואני אומר: חבר'ה, בנקודה עכשיו המציאות לא משתנה.
יואל חסון: זה אומר שכל מה שנעשה לא שיפר את המצב, לא צמצם, אלא במצב הטוב השאיר את זה איך שזה, במצב הגרוע זה החמיר.
יואל חסון: אני רוצה ממך – אני לא בא בטענות – מכם שתגידו לוועדה, כדי שהוועדה תפנה גם לאחרים ותעזור לכם.
יואל חסון: אני רוצה שאתם תגידו לנו מה חסר כדי שהתופעה הזאת תצטמצם או תיעלם.
יואל חסון: מה חסר?
יואל חסון: מה אתה צריך מחר בבוקר?
רואי קליגר: לא רוצה לבוא בבכי ונהי, להגיד לך שחסר כוח אדם - - -
יואל חסון: תבוא, תבוא.
רואי קליגר: לא, אני מספיק אחראי למשרד שלי, ואני שלוח של השרה שלי.
רואי קליגר: אני רק אומר דבר אחד, חברי הכנסת, חברי הוועדה, חברות וחברים נכבדים, אנחנו, כמו שאמרתי, עושים ועושים הרבה.
רואי קליגר: מה לעשות?
רואי קליגר: במדינה כה גדולה עם הרבה מאוד עבירות איפה שאפעל, אז יהיו עוד 20 מקומות אחרים.
רואי קליגר: זה שהארגונים באים ומסבים את תשומת לבי למקום שכרגע נמצא בגבי, מצוין, זה לעזר רב.
רואי קליגר: שאלת בתחילת דבריך כשהצגת את הדבר: מה עושים מחר בבוקר?
רואי קליגר: אז אמרתי: עשינו בשבוע שעבר ואם ירצה השם ובעזרתו נעשה גם בימים הקרובים באיגוד כוחות של רשויות האכיפה שנמצאים כאן.
יואל חסון: מי לא עוזר לך?
יואל חסון: איזה כוח חסר לך?
רואי קליגר: לא חסר לי שום דבר.
יואל חסון: אתה אומר שלמשטרה אין את הכלים, אתה אומר ש - - -
רואי קליגר: לא אמרתי דבר כזה, חלילה, מה פתאום.
יואל חסון: מי פותר את העניין?
יואל חסון: אני בא עכשיו רואה בן-אדם שמוכר עכשיו חיה שאסור למכור אותה, מי יכול היום לבוא לאותו בן-אדם, לקחת אותו לתחנת משטרה, להגיש נגדו כתב אישום ולהחרים את החיה?
יואל חסון: מי?
רואי קליגר: אני יכול לעשות את זה, אני לא צריך - - -
קריאה: מר חסון, אפשר - - -
יואל חסון: אתה יכול לעשות את זה?
רואי קליגר: בוודאי שאני יכול לעשות את זה ואני עושה את זה.
רואי קליגר: רק צריך להבין, שצריך להיות אנשי מקצוע – תיכף אני מניח שהחבר המכובד יראה לנו מצגת – דרך אגב, בחומר שהספקתי מעט לעבור, לא על הכול, אני מודה, חלק מהדברים הם אנשים בעלי רשות מ"רשות הטבע והגנים" למכור, זאת אומרת, לא הכול תמונה שחורה, צריך גם איש מקצוע בעין מקצועית לבחון ולהגיד: חבר'ה, זו העבירה, זה דבר שמותר.
רואי קליגר: עוד פעם, מה המגמה שלנו, כפי שאמרה נירית צפורי?
רואי קליגר: להסדיר את הדברים לגזור את העבירות והעבריינים ולטפל.
רואי קליגר: דרך אגב, היה יום חגיגי לפני כשלושה חודשים פה בכנסת בפברואר.
רואי קליגר: רק בשנה האחרונה פעלנו אל מול למעלה מ-300 אירועים, פתחנו 88 תיקים משפטיים שחיים ונושמים.
רואי קליגר: יושבת פה עורכת-הדין רחל וידל, אנחנו מטפלים ועושים, אבל תמיד יהיה אותו מקום שהחברים יבואו ויאירו את הפרוז'קטור, יסבו את תשומת לבנו – נפעל.
יואל חסון: יש איזו תוכנית עבודה מעכשיו בעניין הזה?
רואי קליגר: בהחלט.
יואל חסון: מה תוכנית העבודה לעניין "שוק הציפורים" כרגע?
רואי קליגר: כמו שאמרתי, בשבוע שעבר פעלנו.
רואי קליגר: יושבים פה חברות וחברים מהמשטרה, מ"רשות הטבע והגנים" - -
נירית צפורי ברקי: ביום שני ב-11 לחודש יש - - -
רואי קליגר: - - והגנת הסביבה, אנחנו עושים איגוד כוחות, לא נגיד באיזה יום בכדי שאנחנו רוצים להשיג - -
יואל חסון: לא, מאה אחוז.
רואי קליגר: - - אבל אנחנו בימים הקרובים לדעתי כבר נוכל, אם ירצה השם, בעשרה הימים הקרובים להיות אנשי בשורות.
רואי קליגר: אבל בכדי שלא נבוא בעוד חצי שנה או בתקופת זמן, ואשב מולך ולא יהיה לי נעים, בכדי להשיג הישגים אנחנו צריכים ברציפות והמשכיות לפעול רק על השוק הזה לפחות ב"אינטרוול" של פעם בחודש ימים.
רואי קליגר: אני מקווה שנוכל לעמוד בזה.
יואל חסון: אני חושב שזו שיטה חכמה מאשר להתפזר – תתחילו בזה - -
רואי קליגר: כן, נכון.
יואל חסון: - - תמגרו כמה שיותר - -
מגלי והבה: ריכוזי מאמצים.
יואל חסון: - - מהתופעות הקשות שם.
יואל חסון: הצלחתם שם ליצור הרתעה - -
רואי קליגר: זו הבשורה - - -
יואל חסון: - - תעברו הלאה.
רואי קליגר: זו הבשורה בפינו.
רואי קליגר: בדיוק.
רחל וידל: אני מבקשת רק להתייחס - - -
יואל חסון: אני רוצה רק, אדוני, אני פשוט חייב גם - - -
אמנון כהן: לא, אתה תמשיך פה עד שעה – עשר דקות אני מסיים.
יואל חסון: יש לנו ישיבה בסיעה.
יואל חסון: אני רוצה לומר, הם אמרו פה דברים חשובים, שנאמרו גם לפרוטוקול.
יואל חסון: אם אפשר בכל זאת שיהיה בעוד חודש מהיום דיון מעקב המשך בעניין הזה, לוודא, לקבל דיווח מה יהיה או לחילופין אם הם יסכימו, אשמח שזה לא יהיה ביום שבת, באופן פורמלי - -
רואי קליגר: לכבוד גדול הוא לנו.
יואל חסון: - - אבל אם זה ביום רגיל, לבוא אתכם באופן פורמלי לראות את הפעילות שאתם עושים בשטח, תזמינו אותי, אשמח לבוא.
יואל חסון: השרה גם אמרה שהיא רוצה.
יואל חסון: ואני גם עם השרה, באופן לא פורמלי, אעשה שם ביקור, כי סיכמנו שנעשה את זה, נעשה ביקור בשבת, אבל גם בעוד איזה שלושה-ארבעה שבועות, אחרי שאתם עשיתם איזושהי פעילות הרתעתית.
יואל חסון: זה בסוף הרתעה, סוחרים, אנשים, צריך להרתיע אותם, להבין שעוקבים אחריהם, שבודקים אותם, שבודקים מי עושה שם דברים שהם אסורים, ואז אני מאמין שזה יכול לשנות את המציאות.
רחל וידל: רק אבקש להתייחס בעניין הזה – ד"ר צפורי התייחסה לזה – כדי שנוכל להעניש את העבריינים האלו שגם מוכרים חיות שאסור להם למכור, וגם תוך כדי זה עושים עבירות שלפי חוק צער בעלי-חיים, המשמעות היא שנוכל להשתמש בחומרים שארגון "פטרואה" העביר בצורה איכותית ונוכל להפיק מהם תועלת, זה אומר להביא אותם לבית-המשפט, כשהם תיקי חקירה מסודרים ואיכותיים ולהעניש את העבריינים.
רחל וידל: לפרוס את כל הראיות בכל התיקים שהעברתם אלינו בעיתון ידוע, ולספק לכל מי שהולך להיות בעתיד נאשם את כל המידע שאמור להיות חסום בפניו רק כאשר יוגש כתב אישום, זו לחלוטין פגיעה בתיקי החקירה ולחלוטין - - - אותנו למטרה העיקרית שלנו שהיא הגנה על בעלי-חיים בסופו של דבר.
תומר רוזנר: אז למה לא הוציאו צו איסור פרסום?
אמנון כהן: תשמעי, כל אחד חושב איך הוא יכול לקדם נושא מסוים.
אמנון כהן: אני חושב שכל הנושא הזה צריך להיעשות על-ידי משרד ייעודי ואחראי ולהיעזר – תעבדו בממשק, תעבדו בשיתוף פעולה, אבל אם חשבתם שמשהו יכול להיפגע, יכולתם לבקש - -
תומר רוזנר: צו איסור פרסום.
אמנון כהן: - - איסור פרסום על חלקים מסוימים, אני לא יודע, אבל - - -
רואי קליגר: אדוני היושב-ראש, אחרי פרסום, לא לפני פרסום.
נירית צפורי ברקי: ראינו כמו כל עם ישראל ביחד כאשר זה פורסם.
אמנון כהן: אז אני לא יודע אתם – בסדר.
יואל חסון: אבל אתם מכירים את זה, כי "פטרואה" אמרו לכם ודיברו אתכם ופנו אליכם.
יורם ארז: אם יורשה לי כראש ארגון "פטרואה" לשאת כמה דברים.
נירית צפורי ברקי: נכון, אבל הוא לא נתן לנו זמן.
רחל וידל: התיק הועבר אלינו וברגע שהוא עבר אלינו, נמסר גם לתקשורת.
רחל וידל: לא ידענו שזה הולך להיות מפורסם.
כנרת בהר: כבוד יושב-ראש הוועדה, אפשר להגיד משהו?
אמנון כהן: על הציפורים או על מה?
אמנון כהן: שב, שב, כבודו.
מחמד חבש: בוקר טוב לכולם, אדוני היושב-ראש, אני כבר צייד משנת 1982.
מחמד חבש: הנה, זה רישיון חודשי שאני משלם וזה הביטוח.
מחמד חבש: אנשי "רשות שמורות הטבע" עושים קומבינות עם האנשים שלהם.
מחמד חבש: יש לפעמים במושבים, בקיבוצים, עודף חוגלות או עודף משהו, מתקשרים לאנשים שלהם.
מחמד חבש: התקשרתי כמה פעמים, רציתי אישור, לא נותנים לי.
אמנון כהן: אישור למה?
מחמד חבש: אישור לצוד.
מחמד חבש: יש אנשים, יש יישובים שהם לפעמים מתקשרים - - -
אמנון כהן: אבל יש לך רישיון, מה אתה צריך אישור?
מחמד חבש: מהם כשאסור לצוד.
יואל חסון: גם אם יש לו רישיון, הוא לא יכול לצוד בלי האישור.
מחמד חבש: אתה מבין?
מחמד חבש: כשאסור לצוד.
קריאה: זה לא צייד.
מחמד חבש: אז יש אנשים שמתקשרים אליהם, והם נותנים אישורים לאנשים שלהם.
קריאה: אולי אתה - - - כבוד היושב-ראש.
מחמד חבש: ואני כבר משנת 1982 חוקי והנה הרישיון והנה הביטוח.
אמנון כהן: ולא נותנים לצוד.
מחמד חבש: לא, מתי שמנעו את זה - - -
קריאה: זה לא בתוקף הרישיון הזה.
מחמד חבש: לא, למה?
מחמד חבש: עד עכשיו.
תומר רוזנר: יש בעיה, יש בעיה עם זה.
אמנון כהן: הוא מקבל רישיון והוא לא יכול לצוד?
קריאה: יש לו רישיון צייד, אדוני היושב-ראש - - -
מחמד חבש: הנה, תסתכל, 2011.
קריאה: לא, זה לא לצוד איפה שהוא רוצה, מתי שהוא רוצה.
מחמד חבש: אנחנו מקבלים - - -
אמנון כהן: אחד-אחד, אני לא שומע אף אחד.
תומר רוזנר: זה לא בעונה.
אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, אספר לך, יש ביישובים לפעמים מספר חיות שמפריעות או התרבו בממדים גדולים, אז הם פונים לרשות הטבע ורשות הטבע מזמינה ציידים - -
מחמד עבד אלחלים: אדוני היושב-ראש, רציתי לשאול את רוני מלכא - - -
אכרם חסון: - - לשם, אז הוא אומר שהם שולחים לאנשים של שלומם ולא אומרים לציידים הוותיקים, לא נותנים להם - - -
מחמד עבד אלחלים: מר אכרם, רציתי לשאול את רוני מלכא - - -
אמנון כהן: מה זה שלומם?
אמנון כהן: יש לך חבר'ה?
אמנון כהן: יש חבר'ה?
מחמד עבד אלחלים: אדוני היושב-ראש - - -
אמנון כהן: איפה הרשות?
אמנון כהן: מה, יש חבר'ה שנותנים להם ולציידים ותיקים לא נותנים?
רוני מלכא: טענה שכל פעם עולה מחדש - - -
אמנון כהן: למה עולה?
אמנון כהן: סתם לא עולה.
יואל חסון: למה היא עולה?
אמנון כהן: היא עלתה מתוך הלב, מכאב לב.
יואל חסון: המצאות?
אמנון כהן: בוא תשב פה.
אמנון כהן: תן לו לשבת, אני רוצה לשמוע לפרוטוקול.
מחמד עבד אלחלים: אדוני היו"ר - - -
מחמד עבד אלחלים: דחית אותי כבר כמה פעמים.
אמנון כהן: אני רוצה לשמוע תשובה.
מחמד עבד אלחלים: רציתי גם לשאול אותו.
אמנון כהן: תשאל אותו, הוא יענה ביחד.
מחמד עבד אלחלים: רוני מלכא הציג שהיו 6,000 ציידים בישראל, כמו שאמר חבר הכנסת - - -
אמנון כהן: עכשיו יש 2,200.
מחמד עבד אלחלים: 2,200.
מחמד עבד אלחלים: נשאל אותו מדוע הכמות הזאת נהייתה ככה?
מחמד עבד אלחלים: אתה יכול לענות, מה רוני?
מחמד עבד אלחלים: כי אני צריך להבהיר לאדון משהו.
רוני מלכא: הירידה - - -
מחמד עבד אלחלים: כן, למה יש מ-6,000 ל-2,000?
אמנון כהן: תענה גם על הירידה וגם על השאלה בעניין החבר'ה.
מחמד עבד אלחלים: עכשיו תשמע גם למה כשרשות שמורות הטבע החליטה שאין חוגלות, אין ארנבות, אין יונים לציידים.
מחמד עבד אלחלים: הנה הרישיון – 1,200 שקלים משלמים - - -
יואל חסון: אבל אני לא מבין, היינו באמצע דיון על נושא אחר.
מחמד עבד אלחלים: שנייה.
מחמד עבד אלחלים: לא, לא, אנחנו היינו לפני שבאת, מר יואל - - -
יואל חסון: איזה בלגן, אמנון.
מחמד עבד אלחלים: מר חסון, לפני שבאת - - -
יואל חסון: אבל אי-אפשר ככה.
מחמד עבד אלחלים: לא, לפני שבאת - - -
יואל חסון: נו, באמת, הם היו בדרך להראות מצגת בעניין הזה.
יואל חסון: היה פה רגע - - -
מחמד עבד אלחלים: אז זהו, אתה לא היית כש – זה חשוב לנו - - -
יואל חסון: די, נו, באמת.
מחמד עבד אלחלים: נו, באמת, יואל, אני רוצה לדבר.
יואל חסון: איך אפשר להבין מה קורה פה?
אמנון כהן: את הדיון שלך סיכמתי, נלך לסיור שם.
יואל חסון: מה סיכמת?
יואל חסון: יש להם מצגת שהם צריכים להראות לנו.
אמנון כהן: בסדר, ראיתי גם את זה בכתבות.
מחמד עבד אלחלים: יואל, בבקשה ממך.
מחמד עבד אלחלים: בגלל ששמורת הטבע הגבילה במינים מסוימים ואמרו שזה מוגן: אין לכם לצוד חוגלות, אתה יודע שכל דבר אסור הוא רצוי.
מחמד עבד אלחלים: תראה איזה מצגת עשה המפיק, מר רוני, הביא לנו דברים כל כך קשים למראה, שאדם מן השורה והוא צייד חוקי, הוא לא יעשה כאלה דברים.
מחמד עבד אלחלים: אין, אני לא אעשה לצבי ככה ולזה ולזה ולזה.
מחמד עבד אלחלים: הלכו ומנעו את כל החיות, העופות שצדנו אותם, ירדו הציידים מ-6,000 ל-2,000 אוטומטית.
מחמד עבד אלחלים: דבר שני, החברים משלמים את הרישיון – לא, אתם לא תצודו.
מחמד עבד אלחלים: אז למה אני משלם 1,200 שקלים כל חודש?
יואל חסון: אז אל תשלם ואל תצוד.
מחמד עבד אלחלים: למה?