GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה ביבי: המשמר האזרחי זה כוח התנדבותי שצריכים לעורר אותו מחדש, וצריכים לתת לו את התנופה, ולמשמר האזרחי צריכים לתת לו את השרות הלאומי, והמשמר שפעם היה פועל והיה בשיא העוצמה שלו, לקחו אותו והכניסו כמחלקה, או כאגף, אני לא יודע איך זה נקרא, לתוך האגם.
אריה ביבי: היו כאלה בגיל 80, ותוחלת החיים עולה מה אפשר לעשות, בגיל 70 שהיו במזרח האזרחי.
אריה ביבי: אני כמפקד ירושלים, היו לי לפחות 100, 150 איש שהם מעל לגיל 70, ואני אומר לך, דווקא אלה עשו את העבודה הכי טובה.
אריה ביבי: אני יודע מה תגיד לי אפילו, תיכף תגיד לי ביטוח, כל הדברים האלה.
אריה ביבי: האנשים מעל לגיל 70 עדיין מסוגלים לתרום.
אריה ביבי: מכתבים כאלה אני מקבל מהיום עד להודעה חדשה, הנה, יהודה הוא מתנדב אצלי, הוא יושב במשרד, כמה מכתבים כאלה אנחנו מקבלים שלא מקבלים אנשים למשמר האזרחי בגיל 70?
יהודה סקר: עשרות בחודש.
אריה ביבי: ישנם גימלאי משטרה ושב"ס באלפים שהם מוכנים להתנדב ולתרום למשטרה ולשב"ס, שרק יקראו להם גם בהדרכה, גם בחקירות, וגם במשמר האזרחי, ואף אחד לא מנסה אפילו לקלוט אותם.
אריה ביבי: היה לי דיון עם השר, אפילו הצעת חוק אני כתבתי על זה, אמרו לא, עזוב את זה.
אמנון כהן: מה אומרת הצעת החוק?
אריה ביבי: הצעת החוק אומרת שמתנדבים - אני דיברתי על שב"ס – אפשר להעביר את זה גם למשטרה.
אריה ביבי: מתנדבים שהיו פעם בשב"ס, יכולים להמשיך לתרום ולתת.
אמנון כהן: בתמורה למה?
אריה ביבי: שום דבר, מתנדבים, העובדה שלא קיבלו את זה, אבל עזוב את זה.
אריה ביבי: אדוני היושב ראש, אני מדבר על חשיבה אחרת, כי בחשיבה הזאת של דיבורים אנחנו כבר בסדר, אין בעיה בדיבורים, בדיבורים אנחנו חזקים.
אריה ביבי: חשיבה אחרת, יש בעיה צריכים חשיבה אחרת.
אריה ביבי: לעניות דעתי, ופה המפכ"ל יחלוק עליי.
אריה ביבי: משמר האזרחי לא צריך להיות במשטרה.
אריה ביבי: צריך להיות אגף בתוך המשרד לביטחון פנים, אז אף אחד לא יוכל לקחת את הניידות שלו, אף אחד לא ייקח את האנשים שלו.
אריה ביבי: להקים אגף מסודר, תאמין לי, זה הפתרון.
אריה ביבי: הנה, חולדאי רוצה להקים יחידה, ומה ייצא לנו?
אריה ביבי: ייצא לנו יחידות של סמי-משטרה שהם לא יודעים אפילו לעכב אדם, הם לא יודעים, מהם החוקים.
אריה ביבי: הם יבואו ויתחילו לעשות סלט שלם מכל הדבר הזה.
אריה ביבי: אבל אם אתה לוקח את הנושא של המשמר אזרחי, מכניס אותו כאגף מסודר ולא להוריד לו את הראש לגמרי אז זה אחרת.
דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב ראש, בעיית האלימות היא כמובן לא רק בעיה של המשטרה.
דב חנין: יש פה בעיה שמתחילה במערכת החינוך, יש בעיה של משבר ערכי, יש אוירה כוחנית ואלימה שיורדת למטה גם מהצמרת הפוליטית, וגם מהתקשורת ומגיעה לכל פינות החברה הישראלית.
דב חנין: לכן, המשטרה לא יכולה לתת פתרון לבעיה הזאת, אבל המשטרה צריכה להיות חלק מהפתרון לבעיה הזאת ולהתמודדות עם הבעיה הזאת.
דב חנין: נקודה שנייה, בעניין הפקחים העירוניים, אני לגמרי מצטרף לחברי חבר הכנסת ביבי.
דב חנין: קל מאוד לייצר מילציות עירוניות ופלנגות עירוניות, אני חושב שדרך המלך היא חיזוק המשטרה, חיזוקה התקציבי, הגברת הנוכחות שלה, הרבה יותר שוטרים מקצועיים, מיומנים זו דרך המלך, יש מקום ותפקיד גם לפקחים עירוניים, אבל הם בוודאי לא יכולים להיות חלופה למשטרה.
דב חנין: הערה שלישית, דרום תל אביב, אדוני המפכ"ל, כמי שמסתובב שם הרבה, אני אומר לך בצער ובכאב שהאווירה שם היא קשה, יש שם בעיה אמיתית, לא רק אווירה של חוסר ביטחון, אלא בעיה של חוסר ביטחון.
דב חנין: באזור הזה יש מצוקות אמיתיות, והמצוקות האמיתיות האלה דורשות פתרונות אמיתיים וכוללים מצד הממשלה, וכאשר לממשלה אין פתרונות אז בוודאי המשטרה יכולה להיות הפתרון.
דב חנין: אבל גם פה למשטרה יש תפקיד מסוים, בנוכחות, תאורה, איזושהי תחושה בסיסית של קצת יותר ביטחון.
דב חנין: בוודאי הדבר האחרון שחסר לנו, כאשר במקום הזה ישנה כבר מדורה, זה לשפוך על המדורה הזו שמן נוסף.
דב חנין: ממש, הדבר האחרון, עם כל המצוקות בשכונות הדרום, אנחנו צריכים עם זה התלהמות והסתה.
דב חנין: אני מזועזע מהמקרים האחרונים, ומהטענות שמתפרסמות בתקשורת על המקרים האחרונים של תקיפות ואונס.
דב חנין: אבל אני רוצה להזכיר לכולנו, ש-85% ממקרי האונס נעשים על ידי אדם מוכר ולא על ידי איזשהו מישהו בסימטה חשוכה באמצע הלילה.
דב חנין: הערה אחרונה נוגעת, אדוני היושב ראש, לאווירת הביטחון בעיר תל אביב יפו בכללותה, אני אומר את זה בצער, כמי שתמיד התגאה בזה שאני כתל אביבי חי בעיר מאוד בטוחה, בהשוואה לערים אחרות בעולם, תמיד יכולנו בצדק להתגאות שאנחנו חיים בעיר בטוחה, גם אווירת הביטחון הזו נפגעה.
דב חנין: כשאווירת הביטחון הזו נפגעה זה מחייב גם את המשטרה, וקודם כל את מחוז תל אביב של המשטרה ואת מרחב ירקון של המשטרה, יחד עם המרחבים האחרים להחליף דיסקט ולשנות סדרי עדיפויות.
דב חנין: אני מכיר את עומס המשימות שיש למשטרה בתל אביב.
דב חנין: בעברי היותר רחוק כעורך דין, אפילו פעם ייצגתי את מפקד מרחב ירקון של המשטרה בוועדת החקיקה הממלכתית ברצח רבין, אני מכיר היטב את עומס המשימות הבלתי אפשרי שיש על מרחב ירקון ועל משטרת מחוז תל אביב, אבל פה צריך סדר עדיפויות אמיתי.
דב חנין: אני רוצה ברשותך אדוני, לסיים בציטוט מאוד קצר ממאמר המערכת של עיתון "הארץ" מיום ה-10 למאי, מאמר המערכת הזה בניסוח מאוד שקול ובמלים מאוד מדודות מעביר איזשהו מסר למשטרה, ואני אקריא מספר קטעים מהמאמר הזה.
דב חנין: המאמר הזה מתייחס להפגנה ספונטנית שהייתה בעיר תל אביב יפו ביום שלישי בשבוע שעבר בערב, בעקבות הקמתה של ממשלת האחדות, וכך כותב העיתון: "במדינה המתגאה בהיותה הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון הפגנה ספונטנית בעקבות מהלך פוליטי דרמטי היא מהלך מבורך, המעיד על מעורבות אזרחית ראויה.
דב חנין: אלא שעל פי עדויות של רבים מהמפגינים, המעורבות האזרחית הראויה נתקלה בהתנגדות קשה.
דב חנין: כוחות משטרה גדולים שהוזרמו למקום פעלו באלימות רבה, שכללה מכות ובעיטות כלפי המוחים.
דב חנין: חמישה אנשים נעצרו, בהם שני עיתונאים.
דב חנין: אחד העיתונאים נגרר על הרצפה, וכשניסה להראות לשוטרים את תעודת העיתונאי, נדחף, הופל לקרקע והוכנס לניידת.
דב חנין: בנוסף עוכבו פעילים חברתיים מרכזיים, בהם חבר מועצת עיריית תל אביב יואב גולדרינג, ערן בריל, ממנהלי בית העם, וניר נאדר, מראשי ארגון העובדים מען".
דב חנין: המשטרה מסרה שההפגנה אינה חוקית ולכן היא לא איפשרה למפגינים לצעוד לאורך רחוב קינג ג'ורג' לעבר מצודת זאב.
אמנון כהן: חבר הכנסת חנין, זה לא חוקי לאכוף את החוק.
אמנון כהן: כל אחד יעשה הפגנה בכל מקום שהוא רוצה?
אמנון כהן: צריך רשיון.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אני ממש מסיים, ואני אסביר בדיוק למה אני מתכוון.
דב חנין: המשטרה מסרה שההפגנה לא חוקית, ואני מבחינה משפטית לא חושב שההפגנה הזאת היתה לא חוקית, אבל זה ויכוח משפטי.
דב חנין: אלא שעל רקע העובדה שהמפגינים לא התנהגו באלימות והסתפקו בקריאות לגיטימיות נגד הממשלה, ההתנהלות האגרסיבית של המשטרה מטרידה.
דב חנין: נראה, שזה היה מפגן כוח משטרתי לקראת הצפוי בחודשים הבאים.
אמנון כהן: היה רשיון או לא היה רשיון?
דב חנין: לא צריך רשיון לכזה דבר.
דב חנין: אדוני, כאשר קורה אירוע זכותם של אנשים למחות במקום.
דב חנין: הממשלה לא קיבלה מאיתנו אישור 5 ימים מראש לעשות מהלך של אחדות לאומית.
דב חנין: במדינה דמוקרטית קורה משהו, זכותם של אנשים לצאת החוצה ולרחובות ולהפגין מייד, לזה לא צריך רשיון, אי אפשר לקבל על זה רשיון, צריך איזשהו תיאום עם משטרה, אבל תיאום עם המשטרה זה אומר ששני הצדדים מוכנים לתאם.
דב חנין: לכן כותב העיתון – "משטרת ישראל מחויבת להפנים כי זו זכותם של המפגינים לבטא את מורת רוחם, גם אם התוכן והטון אינם מוצאים חן בעיני הממסד.
דב חנין: האלימות המשטרתית שהופגנה שלשום ברחבת תיאטרון הבימה אינה מסר שהמדינה אמורה להעביר לאזרחיה".
דב חנין: במשפט מסכם, מעבר לויכוח על מה שהיה באותה הפגנה, אדוני המפכ"ל, יש פה שאלה של סדרי עדיפויות.
דב חנין: אני הייתי באותה הפגנה שהיתה בתל אביב, היו שם אכן מאות שוטרים שהיו בשטח.
דב חנין: אם זה סדר העדיפויות של המשטרה, זה בודאי בא על חשבון דברים אחרים.
דב חנין: אבל אם מגיעים עם מפגינים שרוצים לבטא את עמדותיהם לאיזשהו סיכום, לאיזשהו מודוס, אני לא אומר שהם יכולים לעשות כל מה שהם רוצים, אבל צריך להגיע לאיזשהו סיכום פרקטי.
אמנון כהן: התושבים התקשרו ואמרו שמפריעים את מנוחתם.
דב חנין: תאמין לי, התושבים בהבימה התרגלו למחאות חברתיות מכל מיני סוגים.
מגלי והבה: תודה אדוני היושב ראש, אני מסכים עם כל חברי שאמרו שהתופעות שאנחנו רואים באלימות, זה לא רק אחריות המשטרה.
מגלי והבה: זה נכון, זה מתחיל מהבית, מערכת החינוך, מערכת האכיפה, מערכת המשפט, כולנו אחראים.
מגלי והבה: הדוגמה האישית שלפעמים גם נבחרי הציבור נותנים כאן, זאת בעיה שבאמת אנחנו צריכים לטפל בה בצורה סדורה, ולא להגיב על המקרים.
מגלי והבה: אני גם רוצה לברך את המשטרה שתפסה יחסית מהר מאוד את כל אלה שהיו מעורבים באלימות האחרונה, וחלקם אפילו כבר בכתבי אישום, זה דבר חשוב וזה הישג שצריך לברך עליו.
מגלי והבה: אנחנו צריכים לדאוג לכל אזרחי ישראל, אחד הדברים שמפריע את מנוחתי, אמרתי את זה במקום הזה, בחדר הזה, באזור הצפון, אני לא רוצה להיכנס למספרים, בשביל לא להיכנס לויכוח, אבל חברים, יותר מהאצבעות של הידיים שלי מקרי רצח של אנשים שלא פוענחו.
מגלי והבה: זה חוזר על עצמו, והתחושה של האזרחים שכל אחד עושה דין לעצמו, זאת אומרת, אל תצפו שיהיה משהו שהמשטרה תבוא ותפענח.
מגלי והבה: ולכן, מצד אחד זה חוזר על עצמו, מצד שני את תחושת ביטחון לאותה אוכלוסייה, זה בעיה בסדר גודל לאומי, לא רק של המפכ"ל.
מגלי והבה: אדוני, אמרתם שאזור דרום תל אביב זו בעיה לאומית, צריך לשים את זה לראש הממשלה, לדעתי, זאת בעיה לאומית וצריך לטפל בה.
מגלי והבה: ההתנהלות של המשטרה, אגב, דיברתם על 100 מליון שקל, יש לנו אותו, אני חבר בוועדת הכספים, יש לפעמים יותר מ-100 מליון שקל.
מגלי והבה: אם נקצץ אנחנו כנבחרי ציבור וממשלת ישראל ל-20 שרים עם כל התוספות, הנה, יש לך 100 מיליון שקל, אבל לא נכניס אותך לבעיות הפוליטיות, צריך להיות שיהיו תקציבים.
מגלי והבה: היו שני מקרים חריגים בהתנהלות מול המשטרה בצפון, אני לא יודע אם זה הגיע אליך, אבל אנחנו נמצאים כאן בשביל להעלות אותם.
מגלי והבה: אחד המקרים – ללכת לעצור חייל עריק על ידי יס"מ בדליית-אל-כרמל.
מגלי והבה: אני ראיתי את התמונות אחרי שהמשטרה עזבה, זה היה לא לכבוד לא למשטרת ישראל, לא לאף אחד, על מה?
מגלי והבה: לטעמי כאיש צבא בכיר לשעבר, אני יודע שאפשר לטפל בסוגית העריקות ולטיפולים האלה יש משטרה צבאית, אפשר להגיע לזה, אבל שמשטרת ישראל עם יס"מ, להכניס משפחה שלמה לבית חולים, עדיין האבא נמצא בבית החולים, עדיין משפחתו בבית החולים זו משטרה שאני לא יודע איך לקרוא לה, לא מבצעת את התפקיד שלה עם כל הכבוד.
יוחנן דנינו: בבקשה לדייק, מצ"ח הגיע לשם, הוא ביקש סיוע מהמשטרה כי אנחנו עוזרים לצבא מה לעשות, הצבא לא תמיד מסתדר לבד, ואנחנו עוזרים לו, וזה מה שקרה שם.
יוחנן דנינו: אבל הצו הוא של מצ"ח והביצוע זה יחידת לוכדי עריקים.
מגלי והבה: מאה אחוז, האלימות שהיתה שם היא של המשטרה.
מגלי והבה: אנחנו ראינו את ההתנגדות.
מגלי והבה: אני ראיתי את התמונות של הבית, זה היה אחרי מערכה שלא מוסיפה כבוד למשטרת ישראל ולא הממונים עליה.
מגלי והבה: מקרה שני שהוא יותר חמור, אופנוענים באים ויושבים בצומת תמרה, נכנסים לשטח פרטי של מישהו ויושבים שם.
מגלי והבה: בא אותו אזרח, אומר להם, אתם פוגעים בי במסגרת הפרטית שלי, אתם יושבים פה ואנחנו מבקשים תלכו לשטח ציבור.
מגלי והבה: זאת הייתה בשבילם אות אזהרה, שכאילו אני לא יודע מה הוא עשה להם, אגב, אני ראיתי את הסרט, פעם נביא את זה לועדת הפנים, כי מישהו מהאזרחים ההגונים בואו נצלם.
יוחנן דנינו: אפשר גם להביא לי.
מגלי והבה: אין בעיה, אפשר גם להביא לך.
מגלי והבה: אני אומר לכם, זאת הייתה התנהגות שמוכיחה שהשוטרים שלנו לפעמים לא סופרים, לא מחכים, וזו התנהגות ברוטלית.
מגלי והבה: אני בטוח שמי שצריך לטפל בזה יטפל.
מגלי והבה: האלימות נובעת מההתנהגות כפי שאמרתי, אנחנו צריכים להוות דוגמה אישית, מתחיל מהבית וזה עובר בכל תחנות החיים.
מגלי והבה: כמו שעשית מאמץ אדוני, במאבק ברציחות, או במקרי האלימות האחרונים, צריך לעשות יותר מאמץ בנושאים שהעליתי אותם, ולבדוק גם כן את המערכת.
מגלי והבה: אולי יש לך הזדמנות לדבר אל השוטרים שלך, שבכל זאת המשטרה צריכה להיות עם הפנים לציבור ולא להיפך.
דניאל בן-סימון: תודה רבה, אדוני, על הסקירה.
דניאל בן-סימון: תודה ליושב ראש, אדוני המפכ"ל, אף אחד לא מתקנא בלהיות מפכ"ל בחברה שנהית יותר ויותר אלימה, אף אחד לא מקנא בתפקידך, חוץ אולי מהניצבים שמסביבך, טבעם להתקנא בתפקיד.
דניאל בן-סימון: אבל יש פה תופעה שאני חושב שהיא מעבר – כלומר, כוח של משטרה זו חברה שמשתנה עם השנים, אגב, יחסית למקסיקו אנחנו חברה הכי שלווה בעולם, יחסית לפרו אנחנו גן עדן.
יוחנן דנינו: יחסית לשוויץ מצבנו הרבה יותר טוב.
דניאל בן-סימון: אתה צודק, גם פר-קפטה, וגם אבסולוטית יחסית יש חברות שראשים עפים בעשרות כל שבוע, לא הורגים, אלא מתיזים את הראש, זו אלימות מסוג אחר, אבל אנחנו לא היינו מורגלים לזה, אדוני המפכ"ל.
דניאל בן-סימון: אנחנו כחברה שבנתה את עצמה לפני 60 שנה, לא יכולים להשוות את עצמנו לחברה שקיימת 300 שנה והספיקה להתקלקל.
דניאל בן-סימון: זה פרויקט חדש, ועדיין רצח בקרב קהילת הנערים והנערות הוא דבר שמשתק מדינה.
דניאל בן-סימון: בארצות הברית התרגלו לזה.
דניאל בן-סימון: אצלנו כשנער שולף סכין והורג אדם, החיים נפסקים.
דניאל בן-סימון: כלומר, השאלה היא למהות המדינה לאן הגענו, איך הגענו למצב הזה.
דניאל בן-סימון: ביקרתי בבית כלא של בני נוער, התחושה הזאת ליוותה אותי ימים שלמים איך ילדים בני 14-15, כבר חוו את החוויה של ליטול חיים מאדם אחר.
דניאל בן-סימון: זה מעורר שאלות גדולות ולכן זה לא העניין של אלימות, יש פה תרבות אלימה, שגם אגב, במקום הזה היא קיימת, ולפני שבוע יכולת לראות סממנים שלה במה שקרה.
דניאל בן-סימון: זה מצב שבניגוד למדינות אחרות אולי הוא טוב, אבל כמו שציינת תחושת הביטחון לא טובה.
דניאל בן-סימון: בגלל שאנחנו חברה קטנה, ואנחנו חברה שעדיין נשארו בה סימנים קטנים של סולידריות, ואני קושר את זה אדוני המפכ"ל, לכן אמרתי זה מעבר למשטרה, המבנה החברתי בישראל השתנה.
דניאל בן-סימון: היסודות של החברה המאוחדת הזאת, של החברה הערבה זו לזו, חברה סולידרית, הפערים שנפערו בתוכנו, יצרו מצב של אלימות, של ניכור, של שנאה, של קנאה שאתם תצטרכו, הנורמות התקלקלו.
דניאל בן-סימון: אתם אמורים הרי לטפל בסטייה מהנורמות.
דניאל בן-סימון: הסטייה היא תפקידכם, הנורמות היא תפקדינו - הנורמות התקלקלו.
דניאל בן-סימון: היו חכמים שכתבו כשחברה מתנערת, מתפרקת מהנורמות העסק בא לידי ביטוי, הוא לא רק עניין טיפולי ואכיפתי, אלא זו חברה שמאבדת את הצפון, אני לא יודע איך עוצרים את זה, ואני חושב שכאשר אתה הולך למקומות שיש בהם מצוקה גדולה, והם רואים מה הולך סביבם, והאושר והפערים האלה משגעים את בני הנוער, משגעים את המשפחות, יוצרים מצוקה פנימית שבא לידי ביטוי בהתפרקות, ואתה יודע מה אני מדבר.
דניאל בן-סימון: לכן זו בעיה שלדעתי היא קשורה גם לכנסת, וליכולת לנהל מדינה ולשמור על הדרך.
דניאל בן-סימון: אני רוצה להתייחס למה שאמרת, יש חשיבות עליונה בלראות את השוטר מסתובב בשכונה, אפילו אחת ליום, עם האופנוע.
דניאל בן-סימון: עצם העובדה של המדים, כאילו המדינה נמצאת, היא לא יצאה לפגרה.
דניאל בן-סימון: היא נמצאת, והשוטר הבודד או הניידת שמסתובבים במקומות של מצוקה, יכולים לתת את התחושה הזאת שהמדינה לא התנערה מאיתנו, אלא היא קיימת, ואני אומר את זה שוב מהתבוננות זה חשוב, אני גר ביפו, לפעמים הניידת הזאת משרה איזה שעה של שקט כשהיא עוברת במקומות בעייתיים יש תחושה כזו.
דניאל בן-סימון: לכן, יכול להיות שההצעה האחרונה שלך, אדוני המפכ"ל, הנוכחות הזאת יש לה משמעות דווקא בחברה שמתנערת שאין תחושה של בעל בית, הנהיגה כפי שהיא נראית, צורת הדיבור כפי שהיא נראית.
דניאל בן-סימון: התפקיד שלכם הוא באמת לא לתקן את הנורמות, אלא בסטייה שלהם, אנא מכם, פשוט תכניסו כמה שיותר אנשים לשטח.
אריה ביבי: תן לו, חסרים 8,000 איש.
דניאל בן-סימון: אני רק בא להציע.
דניאל בן-סימון: תפקידנו הוא של תיקון עולם.
סעיד אגא: הגעתי לפני ארבעה חודשים, יישום החלטות של הועדה לא מתקיימות.
סעיד אגא: פה בעכו חסר לנו 20, 31 שוטרים שהיו בתחנה בנמל, הם נעלמו עכשיו.
סעיד אגא: כל השרות לא עובדים.
סעיד אגא: אתמול הייתי שם ושלשום אין אף אחד שמופיע בנקודות.
סעיד אגא: יש את המשטרה, אני מבקש להחזיר את ה-31 שוטרים לנמל לעכו, תחנות שיטור קהילתי צריכים לעבוד 24 שעות, מחברי הכנסת אני מבקש לשנות חוק מעצרים.
סעיד אגא: כל עוד חוק מעצרים קיים, המשטרה לא יכולה לעבוד.
חמד עמאר: אדוני היושב ראש, כבוד המפכ"ל, אני חושב שהתופעה של האלימות שאנחנו נתקלים בה, בשנים האחרונות בישראל, זה לא רק בעיה של המשטרה, זה חינוך, זה תרבות, לצערי הרב אנחנו מאמצים תרבות של אלימות.
חמד עמאר: אנחנו מאמצים ורואים צעירים יוצאים לבלות, הדבר שהם לוקחים איתם זה הסכין, שמים בצד, שמים בתוך הכיס, הולכים לקנות אלכוהול, לשבת, לשתות.
חמד עמאר: כל התופעה הזאת שלנו במדינת ישראל בשנים האחרונות - צריך ללכת יותר לכיוון של נושא החינוך.
חמד עמאר: אתמול הייתי בסיור עם השר לבטחון פנים, והינו בסיור בעיר שפרעם.
חמד עמאר: ביקרנו בעיר ללא אלימות.
חמד עמאר: ראינו את הפעילות של הנוער שם, גם הנוער שחלקו מנותק, גם נוער שמוצא בית אחר הצהריים.
חמד עמאר: אני הייתי מופתע אני תושב העיר שפרעם, ראיתי יותר מ-200 ילדים מועסקים על ידי עיר ללא אלימות.
חמד עמאר: בנושא הזה, אני רוצה לברך את המשרד לבטחון פנים, אני רוצה לברך גם את המפכ"ל, גם את השר שמההסכמים הקואליציוניים לקח כסף למען עיר ללא אלימות, ורואה חשיבות רבה בנושא.
חמד עמאר: צריך להכניס עוד ועוד עיר ללא אלימות לעוד יישובים, אני יודע שיש עוד 22 ערים שצריכים להיכנס.
חמד עמאר: נושא שני שאני רוצה לדבר עליו, חברי, חבר הכנסת מגלי והבה נגע בו בדליית אל-כרמל.
חמד עמאר: אבל לפעמים אנחנו מדברים על חוסר בכוח אדם, אדוני המפכ"ל.
חמד עמאר: רק שלשום קיבלתי פנייה ממשפחה מקיסרה, של מעצר של קטין, אני וידאתי עם ההורה עם האבא, אם שלחו לו מכתב, אם התקשרו אליו, תביא את הקטין לתחנת המשטרה או לא, ולא, לא התקשרו אליו, לא דיברו איתו, לא ביקשו ממנו שיגיע לתחנת משטרה.
חמד עמאר: יותר מ-30 שוטרים, אדוני היושב ראש, לא היה אלימות, לא כלום, הוציאו את הילד והלכו, לא השתמשו גם באלימות ולא שום דבר.
חמד עמאר: אבל 30 שוטרים מגיעים לעצור קטין, זה נשמע הזוי, כשאנחנו מדברים על חוסר בכוח אדם.
חמד עמאר: זה אחד הדברים שאדוני המפכ"ל, אני נתקל בה בתופעה אדירה במגזר הדרוזי.
חמד עמאר: אני מבקש ממך אדוני המפכ"ל, לשלוח מכתב, להתקשר להורה, למי שאתה רוצה לעצור, תגיד לו, אתה צריך להתייצב בתחנת משטרה.
חמד עמאר: אם הוא לא מתייצב, לעשות את הפעולה השנייה, אתה יכול לבדוק, הקטין ישוחרר היום.
חמד עמאר: עכשיו דיברתי עם העו"ד, אמר שעומדים לשחרר אותו.
חמד עמאר: עצרו אותו עם 30 שוטרים בשעה שלוש בבוקר, העירו את המשפחה ובית המשפט ישחרר אותו היום.
חמד עמאר: הנושא השני – דיבר עליו גם חבר הכנסת.
חמד עמאר: דיברנו עליו יותר מפעם - הרציחות שקורות בצפון, צריך כבר שנראה איזשהו מעצר של איזשהו אחד.
אמנון כהן: שתפו פעולה.
חמד עמאר: תאמין לי המשטרה כל כך חזקה שיכולה להפעיל מודיעין.
חמד עמאר: המשטרה לא ציפתה לשיתוף פעולה מהאנס.
חמד עמאר: אני חושב, אדוני היושב ראש, אתה טועה בגדול.
חמד עמאר: אני מאמין במשטרה, למשטרה יש את הכוחות, יש לה את המודיעין, היא צריכה לעשות את העבודה שלה, לא האזרח צריך לשתף פעולה.
חמד עמאר: הנקודה הרביעית, אני מאוד מברך אותה - הכניסה של משטרת תנועה עירונית, אני רואה את זה בשפרעם, רואה משטרה שנכנסת, רואה אופנועים, לפעמים אני אומר, כל הכבוד למשטרה, בנושא הזה של הכנסת משטרה התנועה העירונית לתוך היישובים זה מאוד עוזר, מאוד מונע תאונות דרכים וזה מרתיע.
לרה צינמן: התקיימה כאן ישיבה ממש לפני שנה, אחרי מקרי רצח רבים בלוד.
לרה צינמן: עברה שנה, הסתכלתי על מה שכתבתי, ואמרתי לפני שנה, ואני רואה ששום דבר לא השתנה ולא השתפר.
לרה צינמן: אני רוצה גם לשאול את אדוני המפכ"ל, אתה אומר שאנחנו יותר בטוחים משוויץ, ואתה מדבר על תחושת ביטחון.
לרה צינמן: אני חושבת שצריך לדבר על בטחון ולא על תחושת הביטחון – הביטחון עצמו הופר, אנשים נרצחים, זה לא תחושה, אלא אובדן חיי אדם.
לרה צינמן: ביקרנו ביום חמישי שתי משפחות שכולות בבאר שבע, את האלמנה ברחובות, על הרצח הזה כבר לא מדברים, מרוב מעשי רצח כבר שוכחים.
לרה צינמן: בשני המקרים האלה היו מחדלים חמורים.
לרה צינמן: מחדל מאוד חמור שלא הגיעה ברצח של גדי ויכמן, דרך אגב, גם הותיר אם שלא נותרו לה ילדים, הוא היה בנה היחיד, על זה לא מדברים.
לרה צינמן: ברצח אורגיל מועדי, היו מעורבים קטינים שהיו אמורים להיות במעצר בית, בזמן מעצר בית הם הסתובבו חופשי עם סכינים ורצחו שלושה קטינים ודקרו באכזריות רבה, על זה כבר לא מדברים, זה גם מחדל חמור מאוד של המשטרה שמעצרי בית לא נאכפים, זאת פיקציה, זאת בדיחה.
לרה צינמן: אם מדברים על סכנה איראנית, ומדברים על סכנת טרור, אז בונים כיפת ברזל, משקיעים בזה מיליארדים, זה אולי צריך אולי לא צריך, אולי תהיה מתקפה, אולי לא תהיה מתקפה.
לרה צינמן: גם בנושא של ביטחון האישי במדינה, אנחנו לא צריכים אחר כך לתפוס רוצחים, אנחנו צריכים למנוע אובדן חיי אדם.
לרה צינמן: גם בשוויץ אין מלחמות, אין טרור, אם אפילו שם אותו מספר מעשי רצח כלפי האוכלוסיה, זה לא כמו בישראל, זכות קיום שלנו היא לא כמו בשוויץ.
לרה צינמן: לכן אנחנו באמת מצפים לא רק מהמשטרה, מכל הממשלה ומכל הכנסת שצריך באמת לעשות משהו דרסטי.
לרה צינמן: הגיע הזמן, מדברים על זה רק אחרי כל גל גדול ואחר כך שוכחים.
לרה צינמן: אני מאוד רוצה שגם חברתי איריס שהגיעה במיוחד מאשדוד תאמר שתי מלים.
אמנון כהן: שולה אגמי בבקשה.
שולה אגמי: שלום לכולם, אני רוצה לברך את כינוס הועדה, אבל לצערי אני עדיין כל פעם שומעת מה נעשה במקומות אחרים ואנחנו לא מתמקדים בעיקר שלצערי עוד אי אפשר להתעלם מהפחד של ההורים שהילדים שלהם בבילויים או בבתי ספר, יש לנו לדוגמה את הרצח בתוך שירותים, בתוך רחוב שאתה מסתובב עם כלב, הולך בהליכה, אתה עדיין נמצא בסיכון, עדיין לא בטוחים.
שולה אגמי: במסגרת מרכז השלטון המקומי, החלטנו לכנס את שלושת הועדות, הועדה למניעת אלימות בראשותו של מאיר יצחק הלוי, ועדת הנוער וועדת החינוך, כדי בעצם איך לפעול בכל מה שקורה לצערנו לאחרונה במדינה, יחד עם המשטרה.
שולה אגמי: אני כן רוצה להתייחס למשטרה, אני כיושבת ראש ועד לשוטרים בעבר, יכולה לומר שבעבר היה ביטחון אחר ושונה, היום הכוח אדם שעומד לרשותם עדיין לא מאפשר להם לטפל בכל מה שקורה.
שולה אגמי: גם השחיתויות, גם הרצח, גם העבריינים, אני חושבת שפה צריך להילחם ולראות את מתגברים את המשטרה, איך נותנים להם את הכוח המספיק כדי לפעול למגר את כל האלימות ואת כל מה שקורה במדינה.
שולה אגמי: אני לא הייתי נותנת לרשויות לטפל בנושא הביטחון, יש עליהם מספיק עומס מפה ועד להודעה חדשה.
שולה אגמי: קודם כל שיטפלו בכל מה שקורה ברשות עצמה.
שולה אגמי: הייתי מעבירה את זה למשטרה יחד עם כוח אדם מספיק.
אמנון כהן: תודה מועצה לשלום הילד.
יצחק קדמן: תודה אדוני, אני אשתדל לקצר, למרות שהנושא הוא מורכב וקשה.
יצחק קדמן: אולי אפתיע אותך, אני רוצה להגן על המשטרה.
אמנון כהן: אנחנו גם הגנו על המשטרה.
יצחק קדמן: אני חושב שמה שאנחנו עושים, זה עוול גדול למשטרה.
יצחק קדמן: המשטרה היא התחנה הסופית של הרכבת, שבכל התחנות הקודמות כשלו רשויות אחרות, אז אנחנו מגיעים לתחנה סופית ושואלים איפה המשטרה.
יצחק קדמן: בחודש האחרון פורסמו שני פסקי דין של בית המשפט העליון, זה משום מה לא מצא את דרכו לתקשורת 2- קטינים שהיו מואשמים או מורשעים בעבירות חמורות ביותר, נשלחו על ידי בית המשפט למעון נעול.
יצחק קדמן: התשובה של הרשויות היתה – אנחנו לא יכולים לקיים את פסק דינו של בית המשפט, כי המעונות הנעולים מלאים ויש תור המתנה של חודשים ארוכים.
יצחק קדמן: כותב השופט אליקים רובינשטיין, מה אתם רוצים שאני אעשה?
יצחק קדמן: שאני אשלח את הנער הזה לרחוב?
יצחק קדמן: שאני אשלח אותו לכלא ששם ילמד להיות עבריין יותר קשה?
יצחק קדמן: בפסק דין אחר כותב בית המשפט העליון על אותו דבר, שהתברר שחלק מהבעיה של מעונות נעולים שאין מבנים.
יצחק קדמן: הם היו במבנים בריטיים שעכשיו מתמוטטים, לא חשוב שלא כך מחזיקים בני אדם.
יצחק קדמן: כותב משרד הרווחה בתשובה לבית המשפט העליון, פנינו למפעל הפיס, ומפעל הפיס לא רוצה לתת כסף לבינוי מעונות.
יצחק קדמן: כותב שופט בית המשפט העליון, איזה מדינה אנחנו שאנחנו צריכים את חסדו של מפעל הפיס כדי להקים מעון שהמדינה מחויבת להקים.
יצחק קדמן: אבל זה לא רק בעניין הזה.
יצחק קדמן: דובר פה על הקיץ, בשנה שעברה למדתי מהמשטרה עצמה, שבמקומות שבהן הופעלו קייטנות לילה לבני נוער ירד שיעור העבריינות בעשרות אחוזים.
יצחק קדמן: השאלה היא לא רק אם יש שוטר ברחוב, השאלה היא כמה מגרשי ספורט מוארים יש בלילה כדי שבני הנוער ימצאו מקום לפעילות חיובית.
יצחק קדמן: אני מזכיר לכולם, את הפסוק "סור מרע, ועשה טוב".
יצחק קדמן: אנחנו כל הזמן עוסקים בסור מרעה, עשה טוב לא קיים אצלנו.
יצחק קדמן: זה כך באלף ואחד תחומים.
יצחק קדמן: אם לא תהיה העצמה של קורבנות, הם לא יבואו להתלונן, ואז יהיו לנו פשעים לא מפוענחים.
יצחק קדמן: איך יכול להיות מקרה האונס האחרון שהייתה התנפלות נוראית של צלמים על בית המשפחות של הקורבנות?
יצחק קדמן: מי ירצה להתלונן במצב כזה?
יצחק קדמן: איך יכול להיות שבמערכת החינוך ומערכת הרווחה, דובר פה ששוטרים ייכנסו למערכת החינוך, שייכנסו מורים לעזאזל למערכת החינוך.
יצחק קדמן: אם יש לכם כיתה עם 35 תלמידים, שלא תמיד המורה יודע את השמות של כולם, מי יטפל בהם?
יצחק קדמן: קיבלתי השבוע מכתב מנער, אגב, הוא יהיה מקרה העבריינות הבא, אל תתפלאו.
יצחק קדמן: בהיותו ילד בן 4 ננטש על ידי משפחתו, הוא עבר למשפחה אומנת, עכשיו המשפחה האומנת נטשה אותו גם.
יצחק קדמן: כותב מנהל בית הספר, ברגע שנודע לו שהוא ננטש גם על ידי המשפחה האומנת, הוא התחיל להיות אלים.
יצחק קדמן: הילד הזה ממתין עכשיו למציאת פנימייה עבורו.
יצחק קדמן: נאמר שעד ה-1 בספטמבר אין סיכוי, איפה הוא יהיה?
יצחק קדמן: אחר כך נבוא ונקונן על מעשי אלימות?
יצחק קדמן: המשטרה מקבלת את כל אותם פליטים שהמערכות האחרות לא טיפלה בהם, ואז זה מאוחר מדיי.
יצחק קדמן: אנחנו רוצים לשלוח אותם למאסרים ממושכים, יופי, זה יחזיר את האנשים שנרצחו חזרה לחיק משפחותיהם?
יצחק קדמן: אנחנו צריכים למנוע, לא לטפל אחרי שהעבירה כבר נעשתה.
יצחק קדמן: במניעה אנחנו לא עושים שום דבר.
יצחק קדמן: אני רוצה שיהיה ברור לחלוטין, בניגוד למה שמתקבל הרושם בכותרות העיתונים בשבועות האחרונים.
יצחק קדמן: עיקר הפשיעה, העבריינות, האלימות, הדקירות והרצח הם של בגירים ולא של קטינים.
יצחק קדמן: מתוך 7 מקרי רצח בשבועיים האחרונים, ב-1 בלבד היה מעורב קטין, הרושם שנוצר שהקטינים הם הבעיה שלנו.
יצחק קדמן: עבריינות הנוער קטנה, יש ויש חמורה, אבל היא קטנה בעשור האחרון בשיעורים, פשוט פנטסטיים, צריך להמשיך לעבוד.
יצחק קדמן: אבל בוא לא ניצור את הרושם שהבעיה היחידה שיש למדינת ישראל עם עבריינות ואלימות זה אצל בני הנוער.
יצחק קדמן: בוא נשמש אנחנו המבוגרים דוגמה שאנחנו לא משמשים להם היום.
אמנון כהן: נאפשר למפכ"ל להתייחס לנושאים שהועלו על ידי חברי הכנסת, על ידי המשפחות.
אמנון כהן: בבקשה, אני רוצה, כבוד המפכ"ל, דגש לזה שאנשים בעלי ניסיון, פורשי משטרה – אני פשוט טיפלתי באותם הפנסיונרים של המשטרה שבקושי חיים מבחינה כלכלית, בושה וחרפה לחברה שאלה שנתנו משנותיהם הטובות עדיין חיים בחרפה, וגם הולכים למקומות של רווחה לאכול.
אמנון כהן: אולי בתגמול פעוט, דמי כיס כאלה ואחרים, נגייס אותם בחזרה.
אמנון כהן: מהנסיון שלהם, לא צריך להכשיר אותם, מכירים את החוק, גם יודעים לדבר עם אותו נוער כמבוגרים, שהסתובבו בעיר כמו משמר האזרחי, לגייס אותם דווקא, כמובן גם תושבים, אזרחים יכולים, אבל הם כבר בעלי נסיון, תצמיד אותם.
אמנון כהן: גם בוגרי שב"ס, גם הם מכירים את החוק, אפשר בקורס מזורז לרענן את הזיכרון ולהשמיש אותם לפעילויות שלכם, זהו כוח אדם מאוד חשוב, איכותי וטוב, לכן אנחנו כמובן מתגייסים לטובת זה שיגייסו שוטרים חדשים.
אמנון כהן: אני גם בתחושה קשה אישרתי את הנושא של שיטור עירוני קהילתי, כי אני חושב שהמדינה ישר רוצה להתנער מאחריות, רוצה לקחת את העבודה של המשטרה ולתת לפקחים.