GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניצן הורוביץ: זו סוגיה חשובה משום שזה אחד הכבישים החשובים בארץ.
ניצן הורוביץ: הוא עומד בפני שדרוגים, בעיקר בגלל התוספת של הרכבת שאני מברך עליה כי טוב שיש שם רכבת בציר עכו-צפת.
ניצן הורוביץ: ברגע שמכניסים רכבת זה אומר שצריך לעשות שינויים הנדסיים די גדולים בציר וצריך גם לשלב את הרכבת בכביש מה שאומר מעברים עיליים, תחתיים, מחלפים, זו עבודה גדולה.
ניצן הורוביץ: היות וזו עבודה גדולה במקום שהוא מיושב משני הצדדים שלו די קרוב לכביש, יש שם בעיות, מה שמחייב שיתוף ציבור אמיתי.
ניצן הורוביץ: ראיתי את הנייר של מג'דל אל כרום ששלחו לשר הפנים, הדברים נראים לי סבירים בהחלט כפי שהם הוצגו, לגבי המעברים והמחלפונים.
ניצן הורוביץ: אני רוצה לומר, ואנשי התכנון יודעים, במקומות אחרים בארץ, כשעשו דברים כאלה בקרבה לבתים, בלי שיתוף אמיתי, אחר כך היו בעיות ותביעות ואחר כך גם היו צריכים להזיז כבישים ומחלפונים.
ניצן הורוביץ: אז כדי שלא נבנה, נבזבז את הכסף ואז נפרק, והיו דברים ואתם יודעים בדיוק על מה אני מדבר, כדאי להשתתף בעניין, כי מדובר בהרבה מאד תושבים.
ניצן הורוביץ: יש כאן שיקול מאד לגיטימי בעיני, של כניסות ויציאות מישובים, יש גם עניין של בטיחות, גם בישובים צריכים לזכור שמחלופנים לוקחים הרבה קרקע, לא בטוח שאתם תמיד רוצים ללכת לפתרון הזה כי אז צריך גם הפקעות.
ניצן הורוביץ: ראיתי את הדברים ואני חושב שאפשר למצוא שם פתרון נכון, רק בגלל סיפור הרכבת, תצטרכו לעשות פה שיתוף ציבור אמיתי, לא לעבור להם מעל הראש, כי זה סיפור שלה רבה כסף ויהיו תביעות אחר כך.
ניצן הורוביץ: אז טוב שהעניין הזה עולה בשלב הזה, עוד לפני שאתם אומרים שקיבלתם את ההחלטה, כי מוטב להקדים תרופה למכה.
עפו אגבאריה: אדוני היושב ראש, לדעתי הזעקה של ראשי הרשויות לא באה סתם.
עפו אגבאריה: כנראה שאם הם היו יכולים לפתור את הבעיה בצורה הוגנת כלפיהם אז הם לא היו מגיעים לכאן.
דוד אזולאי: תהיו אופטימיים, יהיו דיונים, ישמעו את התושבים ויתחשבו בהם.
עפו אגבאריה: אבל כנראה צריך תמיד מעקב על דברים שאם אני רוצה לקחת בחשבון שהעיר כרמיאל כמעט זהה במספר התושבים לשלושת הישובים ממול ואנחנו רואים איזה כניסות יש שם, כניסה דרומית, אמצעית, מזרחית ובסוף אנחנו רואים שכל הגוש הזה, לפי התכנון ולפי מה שמציעים, כמעט אין להם את הכניסות שאמורות להיות.
עפו אגבאריה: לא יכול להיות שגוש של שלשוה או ארבעה ישובים יהיה ללא כניסות מוסדרות.
עפו אגבאריה: אני לא מצפה שתהיה הרעלה המונית, אבל תארו לעצמכם כשיש רק כניסה אחת לכפר כזה גדול, שאפילו אמבולנס לא יכול לצאת ובמקרה של תקיפה, או התקף לב, שהדברים האלה קרובים אלי לכן אני מדבר עליהם, כמה אנשים נפטרו בגלל שנתקבעו בפקקים כאלה, בגלל חוסר ראייה נכונה לתחבורה.
עפו אגבאריה: אני מקווה שבאמת ישמעו אותם וייקחו את הדברים הנחוצים לכפרים האלה, גם מבחינה כלכלית, גם מבחינה תחבורתית וגם מבחינה אסטרטגית לעתיד, איך שיתפתחו בריבוי הטבעי ואז לבוא אתם בדין ודברים כזה שישביע את רצונם.
עפו אגבאריה: אני מקווה שנמשיך במעקב גם פה בו.
דוד אזולאי: בבקשה גברתי, רצית להשיב לחבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.
אירית שפרבר: שמי אירית שפרבר ממשרד התחבורה במחוז חיפה והצפון.
אירית שפרבר: אני רוצה לחזור על מה שאמרה נציגת החברה הלאומית לדרכים.
אירית שפרבר: אנחנו בתחילתו של תהליך מחודש, אנחנו לא עם תכנית סגורה, אנחנו רק מתחילים את הדרך, עוד לא הוגשה תכנית.
אירית שפרבר: ישבו עם כל הנוגעים בדבר.
אירית שפרבר: אם אני מסתכלת על הוורסיה הקודמת שהייתה לפני כמה שנים, המתכננים ומע"צ ישבו עם נציגי הישובים עשרות שעות למיטב ידיעתי.
אירית שפרבר: לא כל בקשה התקבלה אז, לא כל בקשה תתקבל היום, אבל כל בקשה נבחנה בתשומת לב ונתנו המענים.
אירית שפרבר: אני רוצה להגיד שהדרך הזו תביא ברכה לאזור וכולם יודעים את זה.
אירית שפרבר: אף אחד פה מסביב לשולחן לא באמת חושב שהכביש הזה יחנוק את הישובים אלא להפך, ייתן להם את הסיכוי להתפתח ולממש את התכניות שלהם.
אחמד טיבי: זה לא מה שאמרו התושבים.
אירית שפרבר: נגיד כך, אם היינו אומרים שאנחנו מושכים את הפרויקט ולא נעשה אותו, אני חושבת שהזעקה הייתה קמה, ובצדק.
אחמד טיבי: חשבתי שאת מושכת את זה בחזרה, שמחתי לרגע.
אירית שפרבר: פיתוח ציר כזה, הרחבה שלו - - -
דוד אזולאי: אני בטוח שלא תשמח אם ימשכו את הפרויקט הזה.
דוד אזולאי: זה פרויקט מאד חשוב.
אחמד טיבי: בתנאי שייקחו בחשבון את הצרכים של התושבים.
אירית שפרבר: כביש כזה שמגיע עם מחלפים נותן את האפשרות לממש את כל התכניות של הפיתוח שנעשו עבור הישובים, אם זו תכנית אב ואם אלה תכניות מתאר.
אירית שפרבר: נותן את האפשרות לפיתוח כלכלי מואץ ואנחנו רואים את זה בכל מקום בו כבישים משתדרגים, זה מה שקורה וצריך לקרות, בשיתוף עם התושבים.
אירית שפרבר: מה שכן, מדובר על הצמתים הקיימים שרומזרו.
אירית שפרבר: הרמזורים הם מענה לשלב הביניים, כי היו בעיות בטיחות, היו תאונות, היו נפגעים, לכן בינתיים רומזרו הצמתים.
אירית שפרבר: בוודאות, כשממחלפים כביש, המרחק בין המחלפים לא יכול להיות כמו מרחק בין צמתים מרומזרים.
אירית שפרבר: אתה לא יכול, בכל מקום שיש בו צומת לשים מחלף.
ניצן הורוביץ: הם לא ביקשו את זה.
אירית שפרבר: הם ביקשו לא לבטל כניסות היסטוריות.
אירית שפרבר: גם אם הדברים יחזרו ויעלו לא נוכל לשמר את כל הצמתים כי אז לא משדרגים את הכביש, אבל לכל ישוב יינתן המענה.
אירית שפרבר: אם מדובר במג'ד אל כרום, גם בתכנית האב שלהם הם מחוברים עד צומת גילון, שגם שם יהיה מחלפון, זו כניסה נוספת וגם הכניסות שמתוכננות.
אירית שפרבר: סך הכול בקטע הזה מתוכננים שלושה מחלפונים לכן הגישות תהיינה טובות לכולם.
אירית שפרבר: לדוגמה כביש ירושלים, כביש מס' 1, רואים את מחלפון חמד שמשרת הרבה ישובים.
מוחמד ברכה: כמה סך הכול תושבים בישובים שמדובר במחלף חמד?
אירית שפרבר: בקטע הזה אנחנו מדברים על שלושה מחלפונים לא על אחד.
מוחמד ברכה: אין מה להשוות, יכול להיות שמדובר רק ב- 5,000 תושבים באותם ישובים.
אירית שפרבר: ממש לא.
אירית שפרבר: כל ישוב יקבל את המענה.
אירית שפרבר: לא יהיו ישובים שינותקו.
אירית שפרבר: כל ישוב יקבל את המענה, אין ישוב שינותק.
דוד אזולאי: כתושב הצפון, אין ספק שיש מהפכה בצפון בכל מה שקשור לכבישים, צומת סומך, צומת המוביל, מיש נוסע יודע כמה סבל נגרם במשך שנים ועכשיו הולכים לצומת יגור שעדיין לא רואים.
דוד אזולאי: כביש 85 המדובר, רק כשהפך להיות דו מסלולי, כמה שמחנו שהתנועה זורמת באופן חופשי, דבר שהטיב לכולנו.
דוד אזולאי: אני שמח לשמוע, גם מאנשי מע"צ וגם אנשי משרד הפנים שהם לא יוכלו להתעלם מנציגי התושבים והם יוזמנו.
דוד אזולאי: אנחנו כוועדה נמשיך ונעקוב.
מוחמד מנאע: לפני הסיכום, במחלפון של גילון, אין כניסה למג'ד אל כרום, אז למה לא עושים כניסה למג'ד אל כרום?
מוחמד מנאע: דבר שני, לאורך כרמיאל, 2.5 ק"מ, יש להם שלושה מחלפים, אנחנו ברוחב של 6 ק"מ יש שלושה מחלפים.
מוחמד מנאע: תעשי את ההשוואה.
דוד אזולאי: הוועדה מברכת על היוזמה של חבר הכנסת מוחמד ברכה לקיים דיון בעניין המחלפים בכביש 85 הועדה פונה למע"צ לות"ל במשרד הפנים לזמן את ראשי הרשויות, יחד עם הצוות המקצועי, להציג את עמדתם בעניין מחלף כביש 85 עימם התייעצות.
דוד אזולאי: הוועדה פונה למע"צ להתחשב בצורכי תושבי הישוב כפי שהוצגו על ידי הרשויות.
דוד אזולאי: הוועדה תמשיך ללוות את פרויקט כביש 85.
דוד אזולאי: תודה רבה לכולם הישיבה נעולה.
אמנון כהן: בוקר טוב, שלום לכולם, ברוכים הבאים לכנסת ישראל, אני פותחת את הדיון של והגנת הסביבה.
אמנון כהן: הנושא: הצעה לסדר היום – דיון מהיר – הסכמי קרקעות למגזר הדרוזי של חברי הכנסת דני דנון, חמד עמאר ומגלי והבה.
אמנון כהן: הבנתי שבזמנו היה הסכם לגבי אדמות משפחות גביש, גם קיבלתי מהמשפחה את התהליכים, כל ההיסטוריה בצורה מתומצתת על דף אחד.
אמנון כהן: הבנתי שבשנת 2008 עם הנציגים הבכירים במינהל, ישבו המשפחה למצוא איזשהו פתרון, הסדר.
אמנון כהן: פעם אחת ולתמיד לסיים את הסכסוך הזה או אי ההבנה הזאת שכל אחד יידע את מקומו, כל אחד יידע מה מגיע לו.
אמנון כהן: אני קורא מה שכתוב פה – בסעיף 4 כתוב "במרץ 2008 התקיימה פגישה בין הצדדים במשרדי מינהל מקרקעי ישראל בירושלים, בה נכחו מר אפרתי שהיה מנהל מינהל, מנהל אגף, מנהל מחוז ושייח' מר טריף ואחרים נציגי משפחת גביש.
אמנון כהן: בפגישה הם סיכמו כי הקרקעות נשוא הסכסוך יחולקו בין הצדדים כדלקמן: המשפחה תקבל 75% מהקרקעות, ואילו המדינה תקבל 25%.
אמנון כהן: בחודש אוגוסט באותה שנה ב-2008, התקיימה שנה נוספת עם המינהל, אז למעשה מנהל המינהל התחלף עם ירון ביבי, אמרו כי ההסכם הוא בגדר שלטונית שניתנה על ידי מי שאין לו סמכות לתיתה, ועל כן אינו מחייב.
אמנון כהן: סעיף 6 – אנו מבקשים את עזרתך, ופונים לחברי הכנסת".
אמנון כהן: בדרך כלל, אנחנו לא אוהבים להיכנס לנושא של משא ומתן בין המדינה כי זה נושא של הסכמים.
אמנון כהן: אבל ברגע שלא עומדים בתנאים, לא עומדים בהסכמים, באים הנה נבחרי ציבור ולא מן הנמנע שאנחנו צריכים להתערב, לשמוע איפה זה עומד.
אמנון כהן: ולא פעם אנחנו כחברי כנסת מהווים גשר בין אלף לבין בית, ברגע הזה זה משפחה מול מינהל.
אמנון כהן: ראשית, אני רוצה לדעת ישירות אם למינהל אנחנו ניגש, ואם אתם יש לכם פתרון אז אנחנו שמחים, אם אין פתרון תגידו לנו איפה הבעיה שנוכל לעזור, אולי אין לכם כלים, אולי החוק מגביל אתכם במשהו.
אמנון כהן: הבטחנו משהו – יש פה שאומר משהו לא חוקי, הבטחה לא סמכותית כאילו.
אמנון כהן: לכן אני רוצה לדעת מה הבעיה, המשפחה שנים רבות לא יודעת את המעמד שלהן.
אמנון כהן: אולי צריך לדבר עם השר, לא יודע איפה זה עומד - אנחנו כמובן רוצים לעזור.
אמנון כהן: מציע הדיון רוצה לומר משפט, נאפשר לו.
אמנון כהן: מייד אחר כך ניגש למינהל כדי שיתנו תשובות, ולפי התשובות נדע איך נתקדם.
חמד עמאר: בוקר טוב לכולם, אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לך על קיום הדיון החשוב הזה.
חמד עמאר: אני רוצה לברך את השייח'ים שהגיעו – משפחת גביש וכל הנציגים שהגיעו מירכא, מהצפון.
חמד עמאר: אני רוצה לתת סקירה בקצרה על המצב של הקרקעות במגזר הדרוזי.
חמד עמאר: אני עשיתי בדיקה רק בשביל הדיון הזה, רציתי לבדוק מה קרה בשנות החמישים, ואיך המצב של העדה הדרוזית היה בשנות החמישים, ומה מצבנו היום – אתחיל ביישוב ירכא, שם נושא הסכסוך עכשיו, והנושא של הבטחה שלטונית, אי הבטחה שלטונית.
חמד עמאר: קראתי את המסמך – שני יושבי ראש המינהל הבטיחו את זה, אחר כך אמרו שהם לא מוסמכים להבטיח, שזה לא הבטחה שלטונית.
חמד עמאר: אתחיל בירכא.
חמד עמאר: בירכא בשנות החמישים היו 65 אלף דונם.
חמד עמאר: היום ירכא משתרעת על 15 אלף דונם, אפילו פחות.
חמד עמאר: פקיעין – 16 אלף דונם, היום משתרעת 5,400 דונם.
חמד עמאר: עוספייא – 38 אלף דונם, היום 7,000 דונם.
חמד עמאר: בית ג'אן – 40 אלף דונם, היום 6,300 דונם, ג'וליס - 16 אלף דונם, היום 4,000 דונם, לא אמשיך ואסקור ישוב וישוב כי המצב מבחינת קרקעות היום בעדה הדרוזית הוא מצב מאוד קשה, וכאן הגענו למשפחה שיש לה את כל המסמכים שהקרקע שייכת לה.
חמד עמאר: אני קראתי את המסמך, אמרתי לא מספיק שאני אקרא את המסמך, אני רוצה לפגוש את שייח' מואפק טריף, לברר, אני רוצה להיות מוכן לדיון הזה – איך המשא ומתן התנהל.
חמד עמאר: ישבתי עם המשפחה, אחר כך ישבתי עם מואפק טריף.
חמד עמאר: שייח' מואפק טריף אימת לי מלה במלה מה שכתוב כאן.
חמד עמאר: אמר: "הגענו להסכם של 75% מול 25%, אני לא יודע מה קרה למינהל.
חמד עמאר: לפני שנתיים שולחים שאנחנו מאשרים 70% דונם, לפני 4-5 חודשים, חצי שנה, שולחים – אנחנו מאשרים לכם 230 דונם".
חמד עמאר: הרי הקרקע היא 470 דונם.
חמד עמאר: מה שמגיע מ-70% זה קרוב ל-350 דונם.
חמד עמאר: אנחנו כאן צריכים לבוא, והסכם שחתמו עליו שני מנהלי מינהל, ואישרו אותו, גם אפרתי, גם ביבי.
חמד עמאר: מי יותר מוסמך מהם במינהל שיכול להגיד שאני לא מאשר ולא מקבל את ההסכם שהיה?
חמד עמאר: לכן, אדוני היושב ראש, אנחנו כוועדה, אנחנו ככנסת, אמרת מאוד לעניין בהתחלת דבריך.
חמד עמאר: אנחנו ביחד הרבה זמן, ואנחנו רואים שאתה עם היכולות שלך והניהול שלך והניווט שלך אתה מצליח להגיע מאוד רחוק ולקחת את הוועדה למקומות הנכונים, ואני מאמין שאנחנו גם נסתדר בתכנון ובבנייה.
חמד עמאר: לכן, אני אומר לך, אדוני היושב ראש, כאן צריכה להיות אמירה.
חמד עמאר: זו משפחה שזה רכוש פרטי שלה.
חמד עמאר: זה זכות קניינית, זה לא באו והשתלטו על הקרקע, זה שלהם.
חמד עמאר: זה שלהם מזמן התורכים.
חמד עמאר: הטאבו שלהם משנת 1870.
חמד עמאר: מ-1870 הטאבו התורכי שלהם, אנחנו לא יכולים לבוא היום ולהגיד להם, אנחנו לא יכולים לתת לכם את זה, אנחנו רוצים לתת לכם 230, 240 דונם – צריך להגיד להם תודה רבה שהסכימו לתת 25% מהקרקע למינהל, על זה אתה צריך להגיד להם תודה רבה.
חמד עמאר: תודה רבה ותודה על הדיון.
שכיב מוראד שנאן: אני מצטרף לכל מלה שחבר הכנסת חמד עמאר אמר, ומברך, חותם בעשר אצבעות.
שכיב מוראד שנאן: אני גם מקבל את זה, אדוני היושב ראש, שאתה תמיד אדם הגון, ישר.
שכיב מוראד שנאן: הדבר שעולה פה, אני רוצה שיירשם לפרוטוקול בצורה חד משמעית.
שכיב מוראד שנאן: מדינת ישראל בקטע של הטאבו והבעלות על הקרקעות, עולה לצערי הרב, מובילה את עצמה לסכסוך דמים כבד וקשה שיהיה עם העדה הדרוזית, כי העדה הדרוזית לא מתכוונת לוותר על סנטימטר אדמה אחד מהאדמות שלה שיש להם בהם טאבו בצורה ברורה וחד משמעית.
שכיב מוראד שנאן: אני מתריע, אדוני היושב ראש ומבקש, שהוועדה תקרא למינהל מקרקעי ישראל, כרשות שממומנת ומנוהלת על ידי מדינת ישראל ומפוקחת על ידה.
שכיב מוראד שנאן: לא ייתכן שהיא לא תכבד הסכמים.
שכיב מוראד שנאן: ההסכם הזה חייב להיות מכובד, וחייב להיות פתח להסכמים עתידיים נוספים במקומות אחרים ביישובים הדרוזים שהקרקעות בהם יש עליהן סכסוך.
שכיב מוראד שנאן: לא יכול להיות שהאנשים האלה שיושבים פה לפני שנתיים, שלוש, חזרו בקול תרועה רמה, בקול שמחה וחגגו בירכא, ושחטו כבשים והזמינו את כל העולם לארוחות.
שכיב מוראד שנאן: אני אומר לך בצורה חד משמעית, אדוני היושב ראש, וחברי, חבר הכנסת דנון, אני מדבר בשמו גם של חברי חמד עמאר.
שכיב מוראד שנאן: אנחנו לא ניתן גם כנציגי ציבור וגם כבעלי קרקעות שימשיכו להשתלח באדמות שלנו בצורה הזאת, הגיע הזמן לשים לזה קץ.
שכיב מוראד שנאן: אני אומר את זה לא כאחד שממריד, אני מדבר מגרונם ומשכלם של כל הדרוזים בכל המדינה.
שכיב מוראד שנאן: מה שהיה בכרמל, מה שהיה בבית ג'אן, מה שקורה עכשיו בירכא, מה שיש בחורפייש, מה שיש בכל הכפרים, המדינה מאבדת את בן הברית היחיד שיש לה שזה העדה הדרוזית.
שכיב מוראד שנאן: המדינה, אני אומר את זה, תכתבי את זה בפרוטוקול גברתי.
שכיב מוראד שנאן: המדינה מאבדת את העדה הדרוזית על מזבח שליטה בכמה גרגירי עפר שאינם ראויים, בני האדם יותר טובים מהעפר.
: חבר הכנסת דנון, אתה בין המבקשים של הדיון.
דני דנון: אדוני היושב ראש, הייתי מבקש לשמוע את נציג מינהל מקרקעי ישראל.
אמנון כהן: קודם כל נאפשר ליועץ שר הפנים שהגיע במיוחד, הוא גם תושב המקום.
אמנון כהן: הוא יאמר משפט לפני כן, כי הוא בטח גם מלווה את הסיפור הזה.
סעיד מועדי: אדוני היושב ראש, חבריי הכפר הנכבדים, ספק אם השר הממונה על המינהל יודע מה מתרחש בנושא הזה, כי אם היה יודע, בטוח שלא היה מסכים לזה.
סעיד מועדי: לא רק המנכ"ל, גם את מנהל המינהל, פה קורה דבר שלא מקובל על הדעת.
סעיד מועדי: יש הסכם, סיכמו, חתמו, ופתאום שום דבר לא זז.
סעיד מועדי: יש יד שמאל שלא יודעת יד ימין מה עושה.
דני דנון: מה עמדת שר הפנים בנושא הזה?
סעיד מועדי: עמדת השר - לאשר את ההסכם.
אמנון כהן: אתה נציג שר הפנים, לכן נשמע את העמדה שלך.
סעיד מועדי: אדוני היושב ראש, אני מסתובב בכפרים הדרוזים, ואני מרגיש התמרמרות במיוחד מהמינהל.
סעיד מועדי: לצערי, אני אומר את זה, וכאילו שאנחנו לא שותפים, או שהמינהל לא רוצה את השותפות הזאת, דברים קשים אפשר להגיד עד השמיים.
סעיד מועדי: יש זעקה, אני מבקש, אחרי הישיבה הזאת מהמינהל, לקחת את הדבר הזה בידיים, במחשבה צלולה ולפתור את הבעיה הזאת שכל תושבי ירכא מחכים לרגע הזה שהמינהל יישב ויפתור את הבעיה הזאת.
אריה ביבי: כל הדרוזים - לא רק ירכא.
סעיד מועדי: הדיון הזה הוא על ירכא, אני מבקש לא לכלול.
סעיד מועדי: אנחנו לא באנו להצטלם ולא באנו לעשות הצגה.
סעיד מועדי: באנו במיוחד בשביל הנקודה הזאת לפתור אותה עם משפחת גביש.
סעיד מועדי: אנא מהמינהל, תסיים את זה כמה שאפשר מוקדם.
אמנון כהן: הנה, קיבלת תשובה.
אמנון כהן: בבקשה, המינהל, תגיד לנו מה אתה אומר.
אמנון כהן: מר יעקב, כל החברים שדיברו, דיברו מגרונם של התושבים.
אמנון כהן: אלה אמוציות אמיתיות ונכונות, ולפעמים אתה יודע, הייעוץ המשפטי פתאום מבהיר נקודה, אבל פה מדובר במשפחות ותיקות, מבקשים נקודתי כרגע, לא מתכוונים להתפרס על כל האזורים שיש לנו בעיה.
אמנון כהן: ירכא כרגע, בוא נפתור את הבעיה, אני רוצה לדעת איפה אנחנו עומדים.
אמנון כהן: בבקשה, איפה הפלונטר שלך.
יעקב וידל: שתי ההבטחות השלטוניות שניתנו גם על ידי מר אפרתי וגם על ידי מר ביבי שרירות וקיימות, ההסכם שמדבר על 75% לאנשי משפחת גביש, ו-25% למדינה שריר וקיים, אנחנו עומדים מאחוריו.
יעקב וידל: אני אגיד לכם איפה הבעיה – הבעיה היא מאיפה לוקחים את ה-75% וה-25% מאיזה סכום של דונמים, ופה נוצרה הבעיה, משום שאם תסתכלו על ההיסטוריה של התביעה של משפחת גביש שהתחילה בשנת 70', בפסק דין על 3, או 4, דונם למשפחת גביש ובזה זה נגמר.
טלאל גביש: זה לא נכון.
יעקב וידל: לאחר מכן נפתח הדיון מחדש ב-87' על הסיפור הזה, דובר שם על 67 דונם, זאת הייתה התביעה של משפחת גביש.
יעקב וידל: בשנת 99' משפחת גביש הוסיפה לתביעה עוד סדר גודל של כ-400 דונם, שעדיין לא נכנסו כי המשמעות של התביעה של ה-400 דונם היא ביטולי תביעות הסדר אחרות שהיו.
: אני רוצה להבין.
: אתה אומר בשנות ה-70' היה 3, 4 דונם.
יעקב וידל: ב-87' זה התרחב ל-65 דונם.
יעקב וידל: ב-99' ניסו להכניס להליך הזה, ומאז אנחנו באיזשהו במשא ומתן.
יעקב וידל: ההבטחה של מנהל המינהל, ואני בדקתי את זה לפני שבאתי לפה גם של יעקב אפרתי וגם של ביבי, היו על הבסיס של 67 דונם, על זה זה התבסס, לכן אני חושב שיש פה את הויכוח.
יעקב וידל: הויכוח הוא פה לא על 25%, 75%, ההחלטה הזאת קבילה, היא בסדר.
: מאיפה זה ייגזר מ-67 או מה-400 דונם.
יעקב וידל: הבעיה היא מאיפה אתה גוזר את ה-25% ואת ה-75%.
: כשאתם קיבלתם החלטה ב-2008, על איזה בסיס אתה אומר דיברתם?
יעקב וידל: על בסיס 67 כי לא היה משהו אחר בהסדר.
דני דנון: זה כתוב בהסדר?
יעקב וידל: בסיכום לא כתוב.
חמד עמאר: הטאבו התורכי על כמה דונמים?
אמנון כהן: ב-2008 כאשר דיברתם על 25% 75% על איזה גודל שטח דיברתם?
יעקב וידל: ב-2008 בשני הדיונים שנערכו, דובר על 67 דונם, לא דובר על יותר מזה, כי ה-400 שהוכנסו הם עדיין לא בתביעה בכלל.
חמד עמאר: למה כאשר עשיתם את ההסדר איתם לא רשמתם 67 דונם, 65 דונם, למה השארתם את זה ריק?
יעקב וידל: איפה זה נשאר ריק?
חמד עמאר: עכשיו שאל אותך היושב ראש, האם רשום שם שזה 65 דונם, ובהסכם שנחתם?
יעקב וידל: אני לא רשמתי את הפרוטוקול, אני לא אחראי עליו.
יעקב וידל: עובדה שאני בדקתי גם עם הפרקליט שנכח בישיבה, מדובר בפירוש על מה שהיה בהסדר.
: ב-2008 כאשר ישבתם עם המינהל עם כל הצוות הזה, אתה ישבת כבודו?
קריאות: היינו.
אמנון כהן: על איזה גודל דיברו.
אסעד גביש: דיברנו על כל השטח, לא דיברנו על 3 דונם או 4 דונם כמו שהוא מדבר.
אסעד גביש: מההתחלה אנחנו תבענו את כל השטח.
אסעד גביש: השטח הוא 470 דונם, לא כמו שהוא מדבר.
אמנון כהן: מה שדיברתם ב-2008 – חשוב לדעת.
אסעד גביש: 470 דונם, השטח שלנו הוא רצף.
אסעד גביש: אין לאף אחד דונם בתוך השטח לא למינהל ולא לכפר ירכא.
אסעד גביש: כל השטח רצף כמו השולחן הזה.
אמנון כהן: מה כתוב בפרוטוקול?
יעקב וידל: הסיכום של 2008 אומר – "המינהל יביא בפני הוועדה לטיפול בסכסוכי קרקעות בפרקליטות המדינה חיפה והצפון הסדר של 25% 75%, בגין הקרקע נשוא המחלוקת המשפטית".
יעקב וידל: נשוא המחלוקת המשפטית – מה שנמצא היום בבית המשפט הדבר היחידי זה התביעה הקטנה.
: איפה מוכיחים לנו מה זה נשוא הקרקע, איפה זה מופיע?
: יש לך את התביעה שלהם?
אסעד גביש: הוא יש לו את המסמכים שלו.
אמנון כהן: מאיפה אתה מתבסס 67 לא 400?
יעקב וידל: זה הדבר היחידי שנמצא במחלוקת משפטית.
שכיב מוראד שנאן: אתה אומר שהתביעה הוגשה רק על 67 דונם, או שנשוא המחלוקת המשפטית זה כל הקרקע?
שכיב מוראד שנאן: את מי אתה מנסה לבלף?
יעקב וידל: התוספת של ה-400 דונם היא נמצאת בבית המשפט רק לא דנו עליה, עוד לא פתחו את תהליך ההסדר עליה אפילו.
פואד ח'יר: אדוני, המינהל כבר הציע 250 דונם, איך הוא הציע בעבר 250 דונם כשמגיע למשפחה 60 דונם?
פואד ח'יר: או שהמשפחה גנבים או שהם צודקים?
פואד ח'יר: הטענה היא אחרת.
פואד ח'יר: הטענה היא שבשנות ה-60' הגיע אבו-יעקב לכפר ירכא, הוא דיבר על מגילת העצמאות, על שוויון זכויות, הוא ביקש את הקושאן בשביל להחליף אותו בדגל כחול לבן בטאבו.
פואד ח'יר: הסבא בטוב ליבו נתן את הקושאן על מנת לקבל את הטאבו, זה כל הסיפור.
פואד ח'יר: פה מתחיל ופה נגמר, גנבו את הקושאן של המשפחה, מאז הכניסו את המשפחה לתוך התנהלות משפטית, המשפחה היה לה קשה לעמוד בה, עם מאות אלפי דולרים הרבה מאוד שנים.
פואד ח'יר: אני לא מבין עכשיו את המלה הסדר, הסדר עושים עם הפלסטינים עם על סכסוך.
פואד ח'יר: אנחנו לא מבינים מה הסכסוך כאן.
פואד ח'יר: האדמה מגיעה למשפחה בקושאן.
פואד ח'יר: התנהלה מערכת משפטית במשך הרבה מאוד זמן.
: גודל הקושאן, כמה אתה אומר?
פואד ח'יר: גודל הקושאן כ-400 דונם.
פואד ח'יר: המערכת המשפטית התנהלה כשהמינהל טען שהקושאן מזויף, וכך בעצם ניסו להגיע להסדר.
פואד ח'יר: אם הקושאן מזויף, על מה ההסדר, תכניסו את המשפחה לכלא?
פואד ח'יר: אבל לפני כעשר שנים הביאו את הקושאן מתורכיה, ואז המינהל טען שהם לא דנים על נייר של מדינה זרה.
פואד ח'יר: האם אתם מכבדים קושאן תורכי, כן או לא?
פואד ח'יר: לפני כמה שנים הם כן אימתו את הקושאן, ואז מנסים להגיע להסדר.
פואד ח'יר: אדוני, אני את המלה הסדר לא מבין.
פואד ח'יר: האם הסדר הוא רק לגבי מוחמד דורזי, או הסדר גם לגבי אנשים שהם לא דרוזים?
פואד ח'יר: אנחנו טוענים על האדמה.
פואד ח'יר: לדעתי, אפשר על ה-400 דונם לא לתת 25% למינהל, בואו תנו 25% ל-18 כפרים דרוזים.
פואד ח'יר: בואו נעשה שם עוד איזושהי חלקה שצעירים דרוזים עם בעיות קרקע מאוד קשות – את ה-25% שהמינהל רוצה לקחת מה-400 דונם למה לתת למינהל?
: אתם הולכים לבית המשפט לתבוע לפי הקושאן התורכי?
פואד ח'יר: המשפחה מתנהלת משנות ה-60' - - -
: יכול להיות שהמדינה עושה בעיות, בוא נגיד כך.
: יכול להיות שהמדינה, בוא נגיד, אני קצת מקצין גם, לא רוצה לתת - יש בית משפט.
: אני חושב אם יש זכות ויש לך מסמך מתורכיה שהוא מעיד על הגודל של השטח, יכול להיות שלא צריך לוותר אפילו על 25% אלא לקבל 100% אם זה מגיע בטאבו לאותה משפחה.
: אני אומר, אם יש זכות מסמך מתורכיה שהוא מעיד על הגודל של השטח, יכול להיות אם זה מגיע בטאבו לאותה משפחה, איפה זה נמצא בתביעה הזאת?
: אם יש תביעה אז כחברי כנסת קשה - - -
פואד ח'יר: אנחנו טוענים שאין סכסוך, האדמה בקושאן שאחר כך היה אמור להיות מומר לטאבו מגיע לאדמה.
פואד ח'יר: על מה אנחנו דנים, מה הסכסוך אני לא מבין?
פואד ח'יר: אדמת משפחה - - -
: המינהל מאמץ את הנייר הזה?
פואד ח'יר: המינהל משך אותנו למשפטים, המינהל בכלל לא הכיר בקושאן התורכי.
פואד ח'יר: כשהביאו את הקושאן הוא טען שזה מזויף.
פואד ח'יר: לפני כמה שנים, כאשר המשפחה עלתה לאדמה בשביל לעבד אותה, אז הגיעו בלי צו משטרה ופינו אותם בכוח.
פואד ח'יר: ישב פה הבן של המשפחה, כמעט שלוש שנים בכלא.
פואד ח'יר: הגיעה התקשורת, ואז כינו את הדרוזים – גנבים, פושעים, לאומנים.
פואד ח'יר: אז בציבור הלאומנות הזאת הפכה למלים מאוד גסות.
פואד ח'יר: כשהמשפחה אפילו באה היום לדבר עם התקשורת, אנחנו אפילו מגלים שאנחנו לא מעניינים את הציבור.
פואד ח'יר: אין לנו רייטינג בציבור.
פואד ח'יר: אנחנו פה כבודו, ואנחנו מבקשים שתקבע שהאדמה שייכת ל- - -
: קביעה כזו אני לא יכול, אבל אני כן אשמע חברים כי הם ביקשו את הדיון.
: אני כן אכנס לעובי הקורה, אנחנו ניזום דיון אצל השר, נלמד את הסוגיה לעומק, אם אפשר לפתור אותו בדרך של הבנה הדדית אני חושב שהכי טוב, אם לא, יש לכם תמיד את הכלי הזה של ללכת לבית משפט.
שכיב מוראד שנאן: אדוני היושב ראש, חשוב שנציג המינהל ייתן תשובה לטענה של 67 – 250.
אמנון כהן: אין לו תשובה כרגע.
מגלי והבה: מה זאת אומרת?
מגלי והבה: אדוני, אני רוצה להבין.
מגלי והבה: נציג המינהל אין לו תשובה, מה זאת אומרת?
אמנון כהן: יש לו תשובה, לא שמעת את התשובה.
חסיין פארס: למעשה, אני הכנתי מצגת גדולה שנותנת רקע ותמונת מצב בכל מה שקרה מאז קום המדינה בירכא.
חסיין פארס: מה קורה אחד לעשרים שנה, ואני מתנצל שזה קרה לי הפעם – רציתי להגיע מוקדם יותר.
אמנון כהן: איפה אתה רואה את הפתרון בוא נגיד, לא את הבעיה, את הבעיה אנחנו הבנו.
אמנון כהן: גם רקע, משום שהפתרון הוא חלק מפתרון כולל רקע, ויש פה בעיה אקוטית שהיא נותנת בהחלט גם סימנים.
אמנון כהן: עכשיו עסקתי בכמעט הריסת בית בירכא, וסוף סוף עם המינהל יחד הצלחנו להגיע לאיזשהו הסדר, ולא היה חסר שיהיה הריסת בית, ואני אומר לכם, זה לא המקרה.
אמנון כהן: אין פה דגל שחור שמתנוסס מעל כולנו, שאדם בא ואומר אני בונה על אדמת מדינה, זה גם לא יקרה.
אמנון כהן: אני לא מוכן ואף אחד לא נותן יד לדברים מהסוג הזה.
אמנון כהן: 51% מאדמות - - - אתמול ישבתי על המצגת 6 שעות, ישבתי עליה מאז קום המדינה עד היום – 51% רבותיי, בדיוק, בשתי טענות.
אמנון כהן: טענה אחת – קושאן לא נכון, וטענה שנייה אדמת טרשים.
אמנון כהן: למשל, באדמת הסכסוך שכמעט הייתה הריסה, הסלע שייכת למדינה, והאדמה שייכת לתושב.
אמנון כהן: אבל הבאתי בחור מחיל האוויר שהוא היה ראש מדור לפיענוח תוצאות והוכיח לי שהפוך - 70% ניתן להכשרה ו-30% אדמת טרשים.
אמנון כהן: זאת אומרת, הנושא הוא פרשנות, הופקעו 51% בפועל מאדמות ירכא, כל הדרוזים פה אבל בעיקר ירכא.
אמנון כהן: זה מין תקנה, חוק, שהמינהל עובד איתם, דרך הדבר הזה אפשר להגיש - - -
מגלי והבה: אדוני, יושב ראש המועצה, אני מבקש שתתייחס ספציפית למקרה שהמדינה החרימה להם את הקרקע, הגיעה איתם להסדר, והיא לא עומדת בהסדר, לא המינהל ולא הממשלה.
מגלי והבה: אני מעיר לו בשביל להאיר לו את הדרך.
אמנון כהן: אל תעיר לו, הוא יודע את העבודה.
מגלי והבה: אבל תסלח לי, הדיון הזה היום הוא על הנושא הזה כרגע.
מגלי והבה: בחמש דקות אפשר לדבר, בדקה אפשר לדבר 420 מלים למי שלא יודע.
מגלי והבה: אם תתנו לי שלוש דקות, אני אדבר אלף מלים ואני אגע בכול.
מגלי והבה: אני אעשה זאת שוטף.
מגלי והבה: אני לא אדבר ספציפית, צריך לראות את כל הבעיה כולל, אי אפשר להסתכל רק על בעיה ספציפית בלי לראות את המכלול בכללותו.
מגלי והבה: כפר ירכא היום מונה 16,000 תושבים.
מגלי והבה: הכפר יושב על 13 אלף מטר מרובע שטח שיפוט, כאשר היה לו 38 אלף שטח שיפוט.
מגלי והבה: מתוכם תמ"א 35 סגרה אותי רק על 4,500 מטר בלבד, זאת אומרת, שטח שיפוט שהוא על הנייר בכלל, אתה לא יכול להתעסק איתו בשום דבר, משום שתמ"א 35 אני מקווה נזיז את הקו הזה, קו אדום, רק בהחלטת ממשלה נוכל לעשות תכנון לשטח שלך.
מגלי והבה: אין כזה דבר בעולם שלך יהיה שטח שיפוט שלא תוכל להוציא עליו שום תכנית קרקע.
מגלי והבה: דבר שני, איפה שיש חורש טבעי, ואיפה שיש חורש זיתים, הפכו אותו לחורש טבעי, כך שכל ה-13 אלף אני יכול לתכנן כראש רשות על 4,000 דונם בכלל, זאת מדיניות לא בריאה, מכוונת ואיננה בריאה.
מגלי והבה: אני עכשיו לקחתי לעשות תכנית ל-35 שנה קדימה לכפר ירכא, אני לא מסוגל, אני לא יכול.
מגלי והבה: פה שמורת טבע, פה חורש טבעי, ופה תמ"א 35 סגרה אותי.
מגלי והבה: זאת אומרת, 13 אלף דונם, אני יכול לתכנן עליהם אך ורק על 4,000 דונם, - - - יש לי אזור תעשייה שהוא 1,200 דונם.
מגלי והבה: זאת אומרת, בצד דרום יש לי שטח אש, הימ"חים של צה"ל שם, לא יכול לתכנן.
מגלי והבה: בצד צפון מדרון תלול, לא יכול לתכנן, אז יש לי רק דבר אחד – לעוף אני לא יודע, צריך לחפור בקרקע.
דני דנון: אדוני ראש הרשות, זה לא הנושא שלנו היום.
דני דנון: אני אשמח לעזור לך בנושא הזה, אבל אנחנו באנו לנושא אחר.
דני דנון: הנושא שלנו היום משפחת גביש, אני מכיר את הנושא גם כמפקד משמר הגבול לשעבר, פעלנו שם במקרה לצערנו וגם עכשיו.
דני דנון: יש סכסוך, הגענו להבנות.
דני דנון: הגיעה המשפחה עם המדינה להבנות ש-25% למינהל, המינהל זה בתוך אדמת הכפר בסופו של דבר לתושבים, לא המינהל יפתור נכון לתושבים כי אנחנו נתכנן עליהם דברים, ו-75% צריך לכבד את ההסכם הזה.
דני דנון: ההסכם הזה על כל האדמה הזאת, על אדמה מסוכסכת שלפי הקושאן התורכי, הקושאן הוא לא מזויף.
דני דנון: הביאו דוגמה של קושאן מתורכיה, הוא לא מזוייף.