GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לירון אדלר- מינקה: זה עניין של תכנות, אבל ההוראה המהותית כן קיימת - זה 11א(ה) המתוקנת: כל המסמכים שדורשים נותני האישור לגבי כל סוג עסק הטעון רישוי לפי המפרט ולפי ההוראות לצד המפרט ירוכזו בנפרד מהמפרט האחיד - זה רשום.
לירון אדלר- מינקה: אנחנו נעשה את מרב יכולתנו ברמה טכנולוגית לעשות את זה.
אמנון כהן: כמה שיכול, לטובת האזרח.
אמנון כהן: לא רוצה לינקים.
תומר רוזנר: של מי האחריות בנושא?
אמנון כהן: אשר גרנר.
תומר רוזנר: של מנהל אגף רישוי עסקים.
תומר רוזנר: אנחנו נחדד את זה.
אמנון כהן: ארגון המייצג, לשכת התיאום.
תומר רוזנר: סוכם – מה שמופיע בנוסח בסעיף 11ב(א), שכשיש הצעה לשינויים, יעבירו אותה לנציגי השלטון המקומי ולנציגי הארגונים הכלכליים שיקבע השר.
אמנון כהן: דברי הסבר – פתרנו.
אמנון כהן: אנחנו הולכים לסעיף שאתם צריכים להביא ניסוח מחדש, 11ג, כתובה פה הערה כללית.
אמנון כהן: יש ניסוח חדש?
גלעד ארדן: הכוונה לסעיף 11ד(ו).
אמנון כהן: ניסוח מחדש.
אמנון כהן: מה הניסוח מחדש?
שמרית גרמה רייכברד: סבר גורם מוסמך ארצי הדן בהשגה, כי היא מצדיקה שינוי במפרט האחיד, יעבירה לנותן האישור אשר יחליט בעניין השינוי האמור כאמור בתקנה 11ב; ואולם אם נדרש שינוי במפרט האחיד כדי לקבל את ההשגה, יהיה הגורם המוסמך הארצי רשאי להאריך את המועד להחלטה בהשגה, ובלבד שמשך ההארכה לא יעלה על 90 ימים; הגורם המוסמך הארצי יודיע למשיג ולרשות הרישוי על הארכת המועד, ויציין בהודעתו כי נבחנת אפשרות לשינוי המפרט האחיד.
תומר רוזנר: מקובל.
תומר רוזנר: זה נוסח שאנחנו הצענו.
אמנון כהן: סעיף 11 – תוספת של 15 יום במקרים מיוחדים - הוספנו.
קובי בר לב: דיברנו בנושא בקשת בקשה, לטעון טענות בעל-פה.
תומר רוזנר: זה ב-11ד(ג) החדש.
אמנון כהן: בבקשה, תקראי את התיקון של 15 יום.
שמרית גרמה רייכברד: ההשגה בצירוף אישור על תשלום אגרה תוגש, בתוך 30 ימים מיום קבלת הדרישה או ההחלטה שעליה הוגשה ההשגה, לפי טופס 9 שבתוספת, ואולם רשאי גורם מוסמך ארצי, בהחלטה מנומקת מנסיבות מיוחדות, להאריך את המועד להגשת השגה ובלבד שלא יעלה על 15 ימים נוספים.
אמנון כהן: את השאר הוא קרא.
אמנון כהן: אשר, יש אנשים שלא יכולים להביע עצמם בכתב, ורוצים לדבר בעל-פה.
אמנון כהן: פה אתה אומר שהכול בעל-פה.
עו"ד נתן בביוף: בכל החקיקה הישראלית השגה היא בכתב.
אמנון כהן: אני מכיר אנשים שנבחנו בבגרות בעל-פה, אנשים שבמשרד הרישוי נבחנים בעל-פה.
גרנר: אז הולך לבן שלו, לבת שלו.
גרנר: זה לא מקובל, אני לא מכיר.
ליאורה עופרי: באופן עקרוני, הראיון הוא הרי בעצם שימוע, ושימוע יכול להיות בכתב או בעל-פה.
ליאורה עופרי: אתם דורשים שייכתב בצורה מפורשת, שיהיה ניתן גם בעל-פה.
ליאורה עופרי: זה קיים בוועדות ערר של ארנונה, בכל מיני ועדות ערר.
גרנר: אבל צריך משהו בכתב.
זאב פיש: אני מציע לא לעשות את זה.
תומר רוזנר: אתם מערבבים שני דברים.
תומר רוזנר: יש פה שני שלבים שיושב-ראש הוועדה מכוון אליהם.
תומר רוזנר: ברור שאת ההשגה, כמו בכל פתיחת הליך מינהלי או מעין שיפוטי או שיפוטי - כל כזה צריך להתחיל במסמך בכתב.
תומר רוזנר: ברור שהוא לא יכול לגשת למשרד, להגיד: אני רוצה להשיג ותשמע אותי.
תומר רוזנר: יושב-ראש הוועדה מכוון לכך, ואני חושב שכך גם התאחדות התעשיינים, הוא שלאחר שהוגש המסמך בכתב, יכול המשיג לבקש להישמע גם בעל-פה.
תומר רוזנר: אני חושב שלא רצוי לכתוב את זה בתקנות.
תומר רוזנר: לבעל הסמכות לדון בהשגה תמיד יש סמכות, לזמן את המשיג, לשמוע את טענותיו בעל-פה.
תומר רוזנר: אני לא חושב שצריך לחייב אותו.
קובי בר לב: אנחנו מציעים להשאיר את זה לשיקול דעת, כלומר במסגרת טופס הבקשה הוא מגיש בכתב, והוא יכול לסמן שם, שהוא מבקש להציג את טענותיו בעל-פה.
אמנון כהן: איך אדע שלא כל אחד יסמן, שלא תהיה לו הצפה של דיבורים?
ליאורה עופרי: אפשר לכתוב בתקנות שנותן האישור רשאי להזמין.
תומר רוזנר: זה מה שמבקשים, אבל אני חושב שלא צריך לרשום את זה.
תומר רוזנר: הסמכות הזאת קיימת לרשות המינהלית בכל מקרה.
גרנר: כיום לא כתוב שום דבר, אבל אתה יכול לשאול פה - היום לא תמצא אף מנהל מחלקת רישוי עסקים- - -
אמנון כהן: לא חשוב לי היום.
אמנון כהן: אם אתה מתקן, אתה צריך לתת כלי.
גרנר: אם אני מתקן, צריך להיות בכתב.
אמנון כהן: אני אומר בנסיבות, שהגיש לך בכתב, ועכשיו הוא רוצה להסביר.
גרנר: תמיד אפשר, תמיד יש השיקול.
קובי בר לב: חברת חשמל לא תשתמש בסעיף הזה.
קובי בר לב: הכוונה היא לאפשר לאנשים שלא מכירים את הפרוצדורה, אפילו לא יודעים שיש אפשרות כזו, לבקש את הדבר הזה.
קובי בר לב: אפשר לעשות את זה, למלא רובריקה קטנה בטופס הגשת ההשגה.
אמנון כהן: תומר, בבקשה.
תומר רוזנר: זה הפתרון, וגם כדי למנוע השלכות רוחב למקומות אחרים: המשיג תמיד יכול לכתוב בנימוקי ההשגה שלו, שהוא מבקש שישמעו אותו בעל-פה.
תומר רוזנר: תמיד הוא יכול לכתוב.
תומר רוזנר: שיקול הדעת המינהלי תמיד נתון לדן בהשגה להחליט, אם הוא רוצה להזמין אותו או לא.
תומר רוזנר: לכתוב את זה בתקנות יכול להיות גם להפוך את זה לחובה, עלול להתפרש, וגם עלול לפגוע במקומות אחרים בחקיקה, שבהם לא נכתב הדבר הזה, שיגידו: אם פה כתוב ושם לא כתוב - עדיף להשאיר את זה כך.
אמנון כהן: אם אזרח רוצה, יכתוב את זה, ויש מקום שהוא יכול לקבל החלטה, יש לו שיקול דעת.
אמנון כהן: הגענו לסעיף 20, בבקשה.
ליאורה עופרי: רק הערה בנוגע למנגנון התיאום בין כל המשרדים – דיברתי על זה עם אשר, ואני רק מציעה את זה לשיקול דעת.
ליאורה עופרי: אני לא חושבת שאם אין תיאום והסכמה בין המנכ"לים, אחרי שהוועדה הבין-משרדית דנה, שזה יגיע ליועץ המשפטי לממשלה בשאלה המשפטית ודאי, אבל הכרעת הממשלה, שכל הממשלה בישיבת ממשלה או אפילו ועדת שרים ספציפית, שזה יעלה לדיון אצלה, אני חושבת שזה קצת מרחיק לכת.
אמנון כהן: אל תגיעו לשם.
אמנון כהן: תפתרו בעצמכם את הבעיות.
אמנון כהן: אם כל אחד מתבצר בעמדתו ולא מגיעים להכרעה, מישהו צריך לקבל החלטה.
ליאורה עופרי: בין השרים הרלוונטים אם כך.
ליאורה עופרי: הרי הם אלה שאמונים כל אחד על מטרת- - -
תומר רוזנר: ואם הם לא מסכימים?
אמנון כהן: את אומרת לשר שלך שיתעקש על זה, אשר יגיד לשר שלו שיתעקש על ההוא, ובינתיים האזרח סובל.
ליאורה עופרי: אבל מה שיקרה זה שאתה מאלץ מספר משרדים- - -
אמנון כהן: תפתרו את הבעיות אצלכם.
אמנון כהן: אם אתם רוצים כוחות, למעלה יכריעו.
תומר רוזנר: אני רוצה לענות לגברת עופרי שנותני האישור זה השרים.
תומר רוזנר: הם צריכים להחליט ביניהם, ואם הם לא מסכימים, הם ילכו לממשלה.
גרנר: ברשותך, יש תיקון שאנחנו קצת חלוקים, אנחנו והלשכה המשפטית, בעניין של או השר או נותני האישור, בעניין 11ב(א).
גרנר: דנו בזה, ואנחנו חוזרים אחורה, כי אנחנו רוצים את האישור שלך לדון בסעיף הזה מחדש.
גרנר: הלשכה המשפטית שלך מבקשת שיופיע שם השר, והכוונה לשר הפנים, ואנחנו טוענים שהסמכות היא דווקא של נותני האישור, בעניין שינוי המפרט האחיד.
תומר רוזנר: אתה ביקשת בזמנו, בעקבות הערות הארגונים הכלכליים, שיעבירו את הנוסח של השינויים במפרט האחיד להערות של הגופים הכלכליים, ואז שאלנו, איך נקבע את הגופים הכלכליים שאליהם מעבירים, אז צריך גורם אחד שיקבע.
תומר רוזנר: לא יכול להיות שכל שר יקבע לאילו גורמים הוא מעביר, לפי מה שנוח לו.
תומר רוזנר: יש קביעה אחת, ששר הפנים יקבע, לאילו ארגונים מעבירים את ההערות לאישור.
גרנר: הוספנו את הארגונים.
שמרית גרמה רייכברד: הוספנו את כל הארגונים, אבל לעומת ההצעה שלכם, ששר הפנים יחליט, אנחנו מבקשים שנותני האישור, כי כל נותן אישור יודע הכי טוב מיהם העסקים הרלוונטיים לצורך העניין שלהם.
גרנר: שר התמ"ת, כשר נותן אישור, יודע מי הגורמים המקצועיים אצלו.
גרנר: כל אחד לגבי שלו יודע.
תומר רוזנר: אנחנו לא פונים לעסקים ספציפיים אלא אנחנו פונים לארגונים שמייצגים, קרי, במקרה שלנו שמדובר בעסקים, מדובר באיגוד לשכות המסחר, מדובר בהתאחדות התעשיינים.
תומר רוזנר: גם שם הארגונים לא מפולגים לפי סוגי עסקים אלא לפי סוגי עסקים ברמה הכלכלית, לא ברמת סוג העסק.
תומר רוזנר: אין ארגון כלכלי שמייצג את מפעלי הכימיה לבד וארגון כלכלי שמייצג את מפעלי התרופות לבד.
תומר רוזנר: יש התאחדות התעשיינים, יש לשכת התיאום, יש איגוד לשכות המסחר וכו'.
תומר רוזנר: לכן אנחנו חושבים ששר אחד יחליט לאילו ארגונים פונים, ואי-אפשר שכל פעם שר אחר יחליט- - -
גרנר: בהיבט הפרקטי, מאיזו בחינה?
גרנר: שר הפנים לא מתעסק עם הארגונים הכלכליים.
גרנר: לכל אחד יש שר שלו.
גרנר: למשל, שר הבריאות מכיר את הארגונים היציגים שעובדים בתחום המזון או בתחום הרוקחות.
גרנר: שר הפנים לא יודע.
גרנר: אותו שר יידע למי לפנות לצורך הערות לשינוי מפרט.
גרנר: מדובר פה במפרט מקצועי.
גרנר: השר הרלוונטי צריך להיות נותן האישור.
גילי צימנד: אני חושבת שצריך להשאיר ששר פנים יודיע ל-X גורמים מרכזיים בשלטון המרכזי, וגם נותן האישור יודיע לגורמים ספציפיים שהוא אולי מכיר.
גילי צימנד: אפשר לשלב בין הדברים.
גילי צימנד: חשוב ששר הפנים יודיע לגורמים המרכזיים, שהם קבועים.
גילי צימנד: אם נותן האישור מוצא לנכון להעביר לעוד גורמים שהוא עובד אתם, ושר הפנים לא מכיר, יתכבד ויעשה את זה, ואפשר גם לכתוב את זה.
נעמי היימן רייש: לנו בסוכנות יש פרקטיקה ביום-יום עם הארגונים הכלכליים.
נעמי היימן רייש: אנחנו באופן קבוע מעבירים לארגונים הכלכליים התייחסויות לחקיקה, גם עם הקטנים וגם עם הגדולים.
נעמי היימן רייש: הרבה פעמים בעיה של משרדים שפחות עובדים באופן צפוף עם הארגונים זה שהם מכירים את הגדולים ולא את הקטנים, ולא מודעים לקיומם של כל מיני איגודים נקודתיים, וחשוב לשמוע גם את עמדתם.
נעמי היימן רייש: אני חושבת שאם זה יעבור דרכנו, אנחנו נוכל לשמש צינור מתווך.
אמנון כהן: דרככם לא יעבור אלא אתם צריכים להיות משולבים שם.
זאב פיש: נראה לי שההצעה של המשרד להגנת הסביבה, השילוב של שניהם.
אמנון כהן: נכון, השילוב.
אמנון כהן: משרד הפנים ינווט לשלטון המקומי, וכל שר אחר, כולל שר התמ"ת, ירצה להוסיף ארגונים נוספים - יתבקש לעשות את זה.
אמנון כהן: תפנו אליהם.
גרנר: אתם משנים את הקונספט הכללי.
גרנר: כל שינוי מפרט אתם רוצים ששר הפנים יעביר לכל הארגונים.
תומר רוזנר: לא, השר לא צריך להעביר; השר רק יקבע למי מעבירים.
תומר רוזנר: מי שצריך להעביר, וזה גם מה שמופיע בנוסח, הוא השר שקובע את המפרט.
תומר רוזנר: אין לשר הפנים אחריות להעביר.
תומר רוזנר: השר רק יגיד מראש החלטה אחת, פעם אחת, שהארגונים שאליהם מעבירים זה כך וכך.
לירון אדלר- מינקה: יש לנו עוד תיקון בסעיפים 7 ו-8.
תומר רוזנר: הסעיף הוקרא, והדיון לא הסתיים.
אמנון כהן: נדון בתיקון תקנה 20, סעיף 19.
ישראלה מני: אנחנו לא מתים על זה.
אמנון כהן: תיקון תקנה 21, סעיף 20.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 21 לתקנות העיקריות - במקום תקנת משנה (א) יבוא: "(א) בכפוף לאמור בתקנה 20, תוקף רישיון לעסק מן העסקים המפורטים בצו יהיה לשנה אחת, לשלוש שנים, לחמש שנים, לעשר שנים או לחמש עשרה שנים, כקבוע בצו."; (2) בתקנת משנה (ב), אחרי "השנה שלאחר השנה שבה ניתן" יבוא "אלא אם כן נקבע בצו אחרת", ובסופה יבוא "תוקף רישיון תקופתי לעשר שנים יסתיים ב-31 בדצמבר של השנה העשירית שלאחר השנה שבה ניתן; תוקף רישיון תקופתי לחמש עשרה שנים יסתיים ב-31 בדצמבר של השנה הארבע עשרה שלאחר השנה שבה ניתן".
שמרית גרמה רייכברד: 21.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 24 לתקנות העיקריות – בתקנת משנה (ה), בפסקה (3), בסופה יבוא "לפי טופס 4 שבתוספת"; בתקנת משנה (ח), במקום "החלטתה" יבוא "מתן רישיון או היתר בתוך 14 ימים מיום מתן הרישיון או ההיתר, ותצרף להודעה עותק של הרישיון או ההיתר".
שמרית גרמה רייכברד: 22.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 25 לתקנות העיקריות – בכותרת השוליים, במקום "והיתר זמני" יבוא "היתר זמני או היתר מזורז"; האמור בו יסומן "(א)" ואחריו יבוא: "(ב) רשות הרישוי לא תיתן היתר מזורז לעסק, אם אין לו היתר לשימוש חורג שתוקפו שנה לפחות מיום מתן ההיתר המזורז.
שמרית גרמה רייכברד: " 23.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 27(א) לתקנות העיקריות – ברישה, במקום "60" יבוא "45"; בפסקה (1), במקום "התנאים" יבוא "תנאי נותן האישור"; בפסקה (3), במקום "התנאים המוקדמים" יבוא "תנאי נותן האישור המוקדמים", ובסופה יבוא "או מסמכים נוספים הדרושים, לצורך בדיקת הבקשה, לפי סעיף 6ג או 6ד לחוק".
שמרית גרמה רייכברד: תיקון תקנה 28. 24.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 28(א) לתקנות העיקריות – ברישה, במקום "14" יבוא "30"; בפסקה (2), בסופה יבוא "לפי טופס 4 שבתוספת"; בפסקה (4), בסופה יבוא "לפי טופס 4 שבתוספת".
שמרית גרמה רייכברד: תיקון תקנה 29.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 29 לתקנות העיקריות – בתקנת משנה (א), במקום "טופס 6 שבתוספת השניה" יבוא "טופס 8 שבתוספת"; בתקנת משנה (ג), במקום "טופס 6" יבוא "טופס 8"; בתקנת משנה (ה), במקום "החלטתה בבקשה" יבוא "מתן רישיון או היתר בתוך 14 ימים מיום מתן הרישיון או ההיתר, ותצרף להודעה עותק של הרישיון או ההיתר".
שמרית גרמה רייכברד: תיקון תקנה 31.
שמרית גרמה רייכברד: 26.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 31 לתקנות העיקריות – ברישה, במקום "4(א)" יבוא "4(ב)" ובמקום "אלה" יבוא "העתק הרישיון הקודם, ויצהיר בטופס 2 שבתוספת, כי - "; פסקה (1) – תימחק; בפסקה (2), הרישה – תימחק, ופסקאות משנה (א) ו-(ב) יסומנו (1) ו-(2), בהתאמה.
שמרית גרמה רייכברד: תיקון תקנה 32.
שמרית גרמה רייכברד: 27.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 32 לתקנות העיקריות – בתקנת משנה (א), במקום הסיפה המתחילה ב"יראו אותו" יבוא "יינתן לו היתר זמני לתקופה של 90 ימים מיום שינוי הבעלות או עד להחלטת רשות הרישוי לפי תקנה 8, לפי המוקדם"; בתקנת משנה (ב), במקום הסיפה המתחילה ב"יראו אותו כבעל" יבוא "יינתן לו היתר זמני לשנה או עד להחלטת רשות הרישוי לפי תקנה 8, לפי המוקדם".
שמרית גרמה רייכברד: תיקון תקנה 33.
שמרית גרמה רייכברד: 28.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 33 לתקנות העיקריות, אחרי "תוקף הרישיון הקודם" יבוא "או את תוקף ההיתר הזמני או המזורז" ובסופה יבוא "ובלבד שהגיש לרשות הרישוי בתוך 45 ימים מיום הפטירה בקשה לרישיון, היתר זמני או היתר מזורז לפי תקנות 30 ו-31, בשינויים המחויבים".
שמרית גרמה רייכברד: תיקון תקנות 34 ו-35. 29.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנות 34 ו-35 לתקנות העיקריות – בכותרות השוליים, במקום "או היתר זמני" יבוא "היתר זמני או היתר מזורז"; בכל מקום, במקום "או היתר זמני" יבוא "היתר זמני או היתר מזורז" ובמקום "ההיתר הזמני" יבוא ", ההיתר הזמני או ההיתר המזורז".
שמרית גרמה רייכברד: הוספת תקנה 36א.
שמרית גרמה רייכברד: 30.
שמרית גרמה רייכברד: אחרי תקנה 36 לתקנות העיקריות יבוא: אגרת השגה.
שמרית גרמה רייכברד: 36א.
שמרית גרמה רייכברד: (א) בעד כל השגה לפי תקנה 11ד תשולם אגרה בסכום הקבוע בתקנה 34(א), כפי שהשתנה לפי תקנה 37.
שמרית גרמה רייכברד: (ב) אגרה בעד השגה שהוגשה לרשות הרישוי המקומית תשולם לקופת אותה רשות מקומית; אגרה בעד השגה שהוגשה לגורם מוסמך אחר תשולם לאוצר המדינה.
שמרית גרמה רייכברד: " תיקון תקנה 39.
שמרית גרמה רייכברד: 31.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 39 לתקנות העיקריות, בכל מקום, במקום "והיתר זמני" יבוא "היתר זמני או היתר מזורז".
שמרית גרמה רייכברד: תיקון תקנה 40.
שמרית גרמה רייכברד: 32.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 40 לתקנות העיקריות, אחרי "היתר זמני" יבוא "היתר מזורז".
שמרית גרמה רייכברד: תיקון תקנה 41.
שמרית גרמה רייכברד: 33.
שמרית גרמה רייכברד: בתקנה 41 לתקנות העיקריות – בכותרת השוליים, במקום "או היתר זמני" יבוא "היתר זמני או היתר מזורז"; במקום "או היתר זמני" יבוא "היתר זמני או היתר מזורז".
שמרית גרמה רייכברד: ביטול התוספת הראשונה.
שמרית גרמה רייכברד: 34.
שמרית גרמה רייכברד: התוספת הראשונה לתקנות העיקריות – בטלה.
שמרית גרמה רייכברד: תיקון התוספת השנייה.
שמרית גרמה רייכברד: 35.
שמרית גרמה רייכברד: התוספת השנייה לתקנות העיקריות תיקרא "תוספת" ובה, במקום טפסים 2 עד 6 יבוא.
אמנון כהן: הייעוץ המשפטי של הוועדה, עברתם על הטפסים?
אמנון כהן: הם קריאים, פשוטים?
גרנר: עשינו עבודה משותפת, ועבדנו הרבה על הטפסים.
אמנון כהן: פה עושים עבודה, זה לא חותמת גומי.
אמנון כהן: אנחנו פותחים את הדיון לגבי הסעיפים שהוקראו, וכמובן, גם לגבי הטפסים שמופיעים כאן, כל מי שמייצג גוף או עסק כזה או אחר, אם יש לכם הערות גם לטפסים, אנחנו נשמח לשמוע את ההערות.
גילי צימנד: הערה טכנית: בסעיף 20 כתוב שרשיון תקופתי לעשר שנים מסתיים ב-31 בדצמבר של השנה העשירית.
גילי צימנד: זה לא צריך להיות התשיעית?
גילי צימנד: כמו שלגבי 15 כתוב: בתום ה-14.
גלעד ארדן: במקרה של 15, כיוון שנקבע בחוק שהמקסימום הוא 15 שנים, זה ירד לסוף השנה ה-14.
גלעד ארדן: בכל שאר המקרים נותנים להם עוד.
אמנון כהן: ההערה חשובה, שמת לב נכון.
אמנון כהן: בבקשה תעבור גם על הטפסים.
אלחנן משי: בסעיף 31, בהחלפת בעלות, כתוב שהוא צריך להביא העתק מהרשיון הקודם.
אלחנן משי: אני מציע לבטל את זה – זה אנכרוניזם.
אלחנן משי: היום בעידן המחשבים אדם שמקבל עסק, לא יכול להביא את הרשיון של קודמו.
אלחנן משי: זה החלפת בעלות.
אלחנן משי: הוא אומר: אדוני, זרקתי הכול.
אלחנן משי: אין בזה צורך – הכול רשום.
אמנון כהן: אבל רוצים לדעת איפה הבסיס שלו, לא?
אלחנן משי: זה קיים גם היום.
אלחנן משי: לא צריך שאדם יביא את הרשיון שלו.
אלחנן משי: זה מילה מתה.
גרנר: אני מקבל את מה שהוא אומר.
תומר רוזנר: אם אני רוצה לקבל בעלות בעסק, איך יודע אגף הרישוי שבעל העסק הקודם מסכים?
אלחנן משי: צריך להוסיף חוזה חדש או משהו.
אלחנן משי: הרשיון הישן - אין לו שום משמעות.
תומר רוזנר: אז צריך להוסיף שיצטרפו מסמך הסכמה מבעל העסק הקודם.
אלחנן משי: נכון.
תומר רוזנר: אנחנו מסכמים שבמקום לצרף העתק של הרשיון הקודם, יצרף מסמך הסכמה מבעל העסק.
אלחנן משי: או בעל הנכס.
תומר רוזנר: מי שיש לו רשיון עסק.
תומר רוזנר: הוא לא רוצה את הנכס אלא את רשיון העסק.
אלחנן משי: האדם עזב את העסק, והנכס סגור שנה.
תומר רוזנר: אז זה רשיון חדש ולא העברת רשיון.
אלחנן משי: ברישומי העירייה יש החלפת בעלות על המסעדה - היא חוזרת להיות.
אלחנן משי: היא מוגדרת בקשה חדשה.
תומר רוזנר: אז הוא לא צריך הסכמה של הקודם.
אלחנן משי: היום דמי הסכמה מגיעים ל-800 אלף שקל לפעמים, כלומר כל מסמך שאתה אומר לו - אתה עלול לפתוח פתח לסחטנות, זה במציאות.
אלחנן משי: היום הוא מציג חוזה חדש.
אמנון כהן: כלומר עסק פלוני על שם אלמוני עבר לבעלות של אדם אחר, ובזה נגמר הנושא.
אמנון כהן: אנחנו צריכים להקל, למנוע סחטנויות.
גרנר: יציג חוזה חדש.
תומר רוזנר: חוזה להעברת בעלות ברשיון.
אמנון כהן: למה רישוי עסקים של ערים אחרות לא הגיעו?
אמנון כהן: אני רוצה לשמוע הערות מאנשי שטח, שלא יהיו בעיות.
אמנון כהן: יודעים להתמודד – שדרות, אופקים, דימונה, למשל?
גרנר: אני עושה להם כל שבוע השתלמויות.
אמנון כהן: בבקשה, ארגונים.
ישראלה מני: אני מאיגוד לשכות המסחר, ואנחנו פה מייצגים את הארגונים הכלכליים.
ישראלה מני: צריך להבין, שלצד התקנות האלה יש צו רישוי עסקים.
ישראלה מני: הוא לא עובר אישור הוועדה.
גרנר: הקנסות עובר- - -
קריאה: הצו המהותי לא מגיע לכנסת.
ישראלה מני: שהיועצים המשפטיים יגידו.
אמנון כהן: אני מבקש, אנחנו רוצים לקבל את הצו, לידיעה.
תומר רוזנר: לבקשת היושב-ראש, הצו לא רק שהועבר אלא לבקשתנו, טיוטת הצו החדש פורסמה על-ידי משרד הפנים באינטרנט להערות הציבור.
תומר רוזנר: לנו יש הצו, אבל לא התייחסנו.
אמנון כהן: הצו הוא לפעמים יותר חשוב מהתקנות.
אמנון כהן: אני מכיר את השרים, שיש להם הכלי החשוב הזה, ולפעמים את החוק הם מעבירים דרך צו, כי ההערות בוועדה חשובות, ולפעמים רוצים לעקוף את זה.
אמנון כהן: לנו יש מה להגיד – לא בדיון בוועדה, אבל אנחנו רוצים לקבל את הצו, ולשמוע אם בקשותיהם לגופים, שעושים שימוע לפני שכותבים את הצו, שהכול מסתדר, ואנחנו גם יכולים לבקש מהשר לא בדיון: כתבת X, מסבים את תשומת לבך, העירו את תשומת לבנו גופים אלה ואלה, ומבקשים ממך, אדוני, לשנות.
גרנר: הצו, על-פי בקשתך בישיבה הקודמת, גם פורסם באינטרנט, גם הועבר אליכם.
גרנר: נוסף לזה, עשינו עבודה מאוד מעמיקה עם משרדי הממשלה, לבדוק, אם אפשר להאריך את התוקף במקומות שקיצרנו.
גרנר: עשינו עבודה מעמיקה, ויש לנו עדיין עוד עבודה.
גרנר: כדי שהארגונים הכלכליים ישמעו שאני מצהיר שהצו עצמו- - -
אמנון כהן: זו עדיין טיוטת צו.
גרנר: שר הפנים לא יחתום עד ש – הבטחתי גם לארגונים הכלכליים שנשב אתם כהצהרה, אורן, שנשב אתם, נדון במקומות שעדיין לא הסתיימו, שיש השגות, שגם משרד המשפטים פנה למשרד הבריאות, למשל, בנושא תוקף, ועדיין לא קיבלנו תשובות.
גרנר: נעשה את זה, אבל זו הבטחה שלנו כהצהרה – נשב אתם בקול רם וברור, שלא נפרסם עד שלא תהיה להם תמונת מצב מדויקת של הצו.
אמנון כהן: ולמרות שיש לכם את כל הדברים האלה אני אומר שיש לכם כל הזמן אותנו.
אמנון כהן: אם לא הגעתם להסכמות, עד כמה שאפשר, תמיד תוכלו לפנות אלינו ונוכל לעזור.
אמנון כהן: כרגע אני לא דן בצו אלא בתקנות.
זאב פיש: לגבי הקנסות, אני מבקש להזכיר לכל החברים כאן, שיש עוד דיון שעדיין לא הסתיים.
זאב פיש: כרגע זה מופיע, שהקנסות זה רק על הפריטים מתוך ההיתר המזורז, ומוסכם, אני חושב, על כולם, שבשלב הבא, ואני מאוד מקווה שזה יהיה כמה שיותר מהר, יחולו גם על עסקים שהם מעבר למצוין כפריטים בתוך ההיתר המזורז.
זאב פיש: צריך להיות דיון נפרד בנושא.
קריאה: זה חדש לנו לגמרי.
זאב פיש: זה לא חדש בכלל.
זאב פיש: אני מזכיר, כי גלשתם.
אמנון כהן: אנחנו כרגע בתקנות.
ישראלה מני: כרגע אנחנו מדברים על סעיף 20, כי הוא מפתח מהותי בתהליך הזה.
ישראלה מני: אחרי זה יש הסיפור של המפרט האחיד.
ישראלה מני: צריך להבין, ואני חוזרת לצו – אני מסכימה להצעה שאמר היושב-ראש, רק יש לזכור שאם יש פה עסקים שהיו בעבר צמיתות, ואנחנו מורידים אותם לשלוש שנים, המשמעות הבירוקרטית ועלות על אותו עסק היא מהותית מאוד.
ישראלה מני: לפני שאנחנו באים לכזה מהלך אנחנו צריכים להבין שהמדינה התחייבה בתהליך של החמש-שש שנים האחרונות של הרפורמה, לעמוד בחובות שהיא אמורה לעמוד בהם – למשל, להעמיד לכולנו מפרט אחיד.
ישראלה מני: לשם הדיוק, כשאנחנו מדברים על מפרט אחיד אנחנו מדברים על מצב שבו יש הסכמה מלאה בין המשרדים על הדרישות.
ישראלה מני: אין מצב שבו משרד X מדבר אחרת ממשרד Y. המצב הקיים כיום הוא שאתם אומרים לנו: אנחנו, אל"ף, מחריפים את הדרישות, כי בצו אתם תראו שיש החרפה של הדרישות.
אמנון כהן: אני לא מכיר צו.
ישראלה מני: אבל סעיף 20 הוא תמונת ראי של הצו.
ישראלה מני: אז נכון שאמרו שעסקים שהורידו מצמיתות ל-15, אפשר להשאיר אותם צמיתות, אבל יש הרבה מאוד עסקים שהיו צמיתות, והורידו אותם לשלוש או חמש שנים.
ישראלה מני: המשמעות היא עלויות מטורפות על העסק.
ישראלה מני: למשל, יש פה מרכולים, תחנות דלק.
ישראלה מני: אלה דברים מהותיים.
ישראלה מני: ברגע שאנחנו עכשיו מסכימים על הסעיף הספציפי הזה, זה כאילו אנחנו כארגונים כלכליים נתנו הסכמה לתמונת הראי, שזה הצו.
קובי בר לב: הבעיה מחריפה, אדוני, כי אין קישור בין פרסום המפרטים האחידים והכניסה לתוקף של התקנות.
קובי בר לב: צו רישוי עסקים אמור להיכנס לתוקף יחד עם התקנות, אבל המפרטים האחידים לא חייבים להיות מפורסמים; לא חייבת להיות הודעה ברשומות, שמכניסה את המפרטים האחידים לתוקף, ואז יוצא מצב שהמגזר העסקי גם קיבל קיצור חריף מאוד בתוקפם של רשיון עסקים מצמיתות לשלוש וחמש שנים ותקופות אחרות, וגם מפרטים אחידים לא מפורסמים, כלומר לא חייבים להיות מפורסמים.
קובי בר לב: אנחנו יכולים לעמוד במצבים כאלה, כשהתקנות האלה יפורסמו.
קובי בר לב: יש לזה כמה סוגים של פתרונות משפטיים, שאפשר לחשוב עליהם.
קובי בר לב: אחד מהם יכול להיות משהו בסגנון שקובע שכניסה לתוקף של התקנות תהיה רק ברגע שהמפרטים האחידים האלה- - -
קובי בר לב: אופציה אחרת יכולה להיות שבעוד פרק זמן כלשהו הוועדה הזאת תתכנס, ויהיה לה המנדט לדרוש את פרסום המפרטים האחידים, ואם הם לא יפורסמו תוך חצי שנה או תוך שבעה חודשים, תחולת התקנות תידחה לפרק זמן נוסף.
תומר רוזנר: המחוקק קבע שמשרד ממשלתי שלא יעמוד בלוח הזמנים ולא יפרסם מפרט אחיד, לא יוכל לדרוש דרישות כלשהן.
תומר רוזנר: אסור לו לדרוש כלום.
תומר רוזנר: זה מופיע בחוק.
קובי בר לב: לגבי תקנה 33, לגבי שינוי בעלות במקרה של פטירה, אני רוצה שהוועדה תהיה מודעת להחמרה שיש לעומת הנוסח הנוכחי של התקנות, כי הנוסח הנוכחי קובע - ההצעה מבקשת לקבוע שכדי להעביר בעלות במקרה של פטירה אותו קרוב משפחה, צאצא או בן זוג של מי שנפטר יצטרך להגיש בקשה בתוך 45 יום, והיום אין לו חובה לעשות את זה.
קובי בר לב: זה לא מסוג הדברים שאני מופקד עליהם, אבל אני חושב שהוועדה צריכה להיות ערה לכך, ואם יש צורך להחמיר, לחייב מישהו שנפטר קרוב משפחה שלו, ולחייב אותו תוך 45 יום להגיש בקשה לרשיון עסק או להיתר זמני או להיתר מזורז, על כך המשתמע מזה - אני חושב שזה קצת מוגזם.
אמנון כהן: עסק ממשיך, מישהו נפטר - בנו או אשתו, למה צריך שוב לחדש את הרשיון?
קובי בר לב: היום קבוע בתקנה, שעל אף האמור בתקנה 30, יראו ברשיון כנמשך עד היום שבו היה פג תוקפו.
אמנון כהן: אם יש לו רשיון לשנה או שנתיים, למה לחדש?
גרנר: הרשיון הוא אישי, הוא למהות העסק, ולא ניתן להעברה.
גרנר: הרשיון ניתן לבעל העסק.
אמנון כהן: האדם נפטר, ואשתו רוצה להמשיך את העסק.
גרנר: היא צריכה להוציא בקשה על שמה.
אמנון כהן: כלומר אני צריך שבעל העסק יהיה אצלי רשום.
אמנון כהן: אדם נפטר, אשתו מחליפה אותו, והיא מביאה לך את המכתב תוך 45 יום, ואז אתה בעסק מחליף את השם, או אתה צריך את כל הפצדורה – כיבוי אש, הנהלה, משרד הבריאות, כי היא ממשיכה את העסק.
גרנר: על-פי אותו רשיון שהיא קיבלה, ואז מחליפים לה את השם.
אמנון כהן: רק את השם?
גרנר: כך כתוב.
אמנון כהן: האשה מחליפה את מי שנפטר, ואתה אומר, שאתה צריך שיהיה כתוב שם בעל העסק, אז אני אומר: לוי משה נפטר, ולוי אילנה ממשיכה.
אמנון כהן: תוך 45 יום הביאה לך, ואתה מחליף את הנייר מלוי משה ללוי אילנה.
אמנון כהן: זהו, או אתה אומר: תעשי סיבוב?
גרנר: אקרא את סעיף 30.
גרנר: היה שינוי בעלות בעסק עקב פטירה של בעל העסק והעברתו לידי בן זוגו,הוריו או צאצאיו של הנפטר – יראו את תוקף הרשיון הקודם או את תוקף ההיתר הזמני או המזורז על אף האמור בתקנה 30 כנמשך עד יום שבו היה פג תוקפו וגו', כלומר אם היה רשיון לחמש שנים ולעשר שנים, או בתום שנה מיום הפטירה, לפי המוקדם, כלומר התוקף יהיה – למשל, אם זה משקאות משכרים, וזה עד שנה פלוס, לצורך העניין, אז מבחינה זו, נמשך עד הסוף, אבל אם התוקף הוא לשלוש או חמש שנים, אז הוא יקבל אוטומטית המשך עד שנה.
אמנון כהן: למה אתה מרע אתו?
גרנר: אני לא מרע.
גרנר: היה אותו דבר.
גרנר: מה שמרע זה הזמן להגשת הבקשה, כלומר קבענו לו"ז של 45.
גרנר: עד היום היה אותו דבר.
גרנר: בגלל שהוספנו את העניין של ההיתר הזמני והמזורז- - -
אמנון כהן: מה היה קודם ומה נהיה עכשיו?
אמנון כהן: מר לוי נפטר, למשל.
אמנון כהן: לפני התקנות האלה, תוך כמה זמן אשתו היתה צריכה להסדיר את הנושא?
קובי בר לב: לא היתה צריכה להסדיר.
קובי בר לב: היו רואים ברשיון של בעלה רשיון כאילו שנה עד שחלפה שנה מיום הפטירה או עד היום שבו הרשיון פג, לפי המוקדם.
קובי בר לב: היום מוצע לחייב אותה, כדי שהיא תוכל ליהנות מההארכה הזאת, כי זה סייג, כי ברירת המחדל היא שהרשיון פוקע עם פטירת הבעלים.
קובי בר לב: כדי שהיא תוכל ליהנות מזה היא חייבת להגיש תוך 45 יום.
אמנון כהן: 60 יום מספיק?
קובי בר לב: לא, היא לא צריכה להגיש בקשה בכלל - יסתפקו בהודעה.
קובי בר לב: למה היא צריכה לעבור את כל התהליך?
אמנון כהן: תל-אביב, בבקשה.
אלחנן משי: אם היום אדם לא מגיש בקשה, קודמו מופיע בכל רישומי העירייה, ואם אדם נפטר, ממשיכים להתכתב אתו.
אלחנן משי: עד שהאדם לא מגיש בקשה אתה גם לא יודע, מי היורש שלוקח את העסק.
אלחנן משי: היום הוא צריך להתייצב מייד ולומר: אני היורש, אני מגיש בקשה, ומאותו רגע יש שנה.
אלחנן משי: פה הקלו – אמרו: נותנים 45 יום להגיע לרשות.
תומר רוזנר: זה לא מספיק.
תומר רוזנר: גם 60 יום זה לא מספיק, כי רק התהליך ברשם הירושות לוקח לפחות שלושה חודשים, כי הוא רוצה צו ירושה.
גרנר: לא צריך צו ירושה.
אמנון כהן: תעודת פטירה.
תומר רוזנר: יש עכשיו עסק, יש לאדם שלושה ילדים.
תומר רוזנר: מי מחליט?
אלחנן משי: לפי החוק, הראשון שמגיע לרשות הרישוי.
אמנון כהן: ואם יש סכסוך בין האחים?
אמנון כהן: יש ארבעה אחים, כל אחד רוצה את העסק.
אמנון כהן: הראשון שמגיע זוכה?
אמנון כהן: זה לא הגיוני.
אלחנן משי: זה עלה לבית המשפט העליון מספר פעמים.
אלחנן משי: רשות הרישוי אינה גורם שמחליט, מי מהאנשים הוא בעל הזכויות.
תומר רוזנר: צריך להביא צו ירושה.
אמנון כהן: לא נעשה סכסוכים במשפחות עכשיו, בואו נהיה מציאותיים.
אלחנן משי: המצב כיום לא סביר, שאלמנה מקבלת מכתבים על שם בעלה.
תומר רוזנר: מה זה, הראשון שמגיע?