GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שוש צואלה: האם אני גנבת?
שוש צואלה: האם אני לקחתי ממישהו?
שוש צואלה: קיבלתי מהמדינה, משר התיירות משה קול – ואני לא יודעת אם אתה הכרת אותו - הרשאה לנהל את אתר החרמון.
שוש צואלה: החלום היה להקים כפר שוויצרי.
שוש צואלה: רק היום, אחרי 40 שנה, החלום מתחיל להתגשם.
שוש צואלה: אנחנו עובדים בשביל זה.
שוש צואלה: אנחנו לא גנבים.
שוש צואלה: הציבור אומר: משלמים פה, גנבים.
שוש צואלה: אנחנו מזמינים אתכם בשעה 16:00 לראות את הלכלוך במגרש החנייה.
שוש צואלה: מי ינקה את השירותים?
שוש צואלה: כמו שאמרה חברת הכנסת, יש הר נוסף ממול.
שוש צואלה: בואו נכשיר אותו, כדי שילדי ישראל ייגעו בשלג.
שוש צואלה: אולי גדעון סער ייתן תקציב, וייקחו את התלמידים מבתי הספר לשם.
שוש צואלה: לא יכולים לבוא ולהגיד לנו: "תלכו".
דני דנון: זה לא עסק פרטי שלך, גברתי.
שוש צואלה: זה עסק פרטי שאני קיבלתי מהמדינה.
דני דנון: זה לא עסק פרט שלך.
דני דנון: גם החקלאים קיבלו אלפי דונמים, והמדינה לקחה.
דני דנון: נתנו זכויות גז, והמדינה לקחה.
ירון בן עזרא: איפה בדיוק?
ירון בן עזרא: איפה זה קרה?
שוש צואלה: לאיזה קיבוץ המדינה לקחה קרקע?
דני דנון: זה שייך לעם ישראל.
קריאה: גם ים המלח שייך לעם ישראל.
דני דנון: בוועדה הזו לקחו זכויות גז במיליארדי שקלים.
שוש צואלה: אני רוצה לחיות כמו תשובה, תאמין לי .
אלי סגרון: אני ממייסדי נווה אטיב.
אלי סגרון: הייתי מנכ"ל אתר החרמון הרבה שנים.
אמנון כהן: האם אפשר לקחת כסף רק על החנייה ולא פר ראש, כאשר בפנים כל אחד שישתמש במתקן כזה או אחר ישלם?
אמנון כהן: לפחות ניתן לציבור בשורה, עד שיוסדר העניין.
אמנון כהן: אפשר אולי טיפה לייקר את החנייה, אבל לא לגבות פר ראש.
אמנון כהן: לאוטובוס יהיה מחיר מסוים ולרכב פרטי יהיה מחיר מסוים.
אמנון כהן: אנחנו רוצים לבוא לקראת.
אלי סגרון: לנו אין בעיה בכלל להפוך את עלות הכניסה פר רכב או כל שיטה אחרת.
אלי סגרון: יש מטלות, שנופלות עלינו, כאשר המדינה קובעת לנו את המטלות.
אלי סגרון: אמרתי לחה"כ דני דנון ברדיו, שהוא משתלח ביישוב שלם סתם, כי הוא לא יודע את הנתונים.
אלי סגרון: הוא זורק עלינו רפש בכל הארץ, כאילו שהוא עכשיו נציג הציבור השומר על העם המסכן שצריך לשלם.
אלי סגרון: באתר החרמון יש שלג.
אלי סגרון: האתר מסודר לגמרי.
אלי סגרון: כל רמת הגולן מלאה בשלג.
אלי סגרון: למה באים 10,000 איש לחרמון?
אלי סגרון: האם אין שלג ברמת הגולן?
אלי סגרון: יש מלא שלג.
אלי סגרון: למה באים לאתר החרמון?
אלי סגרון: כי שם יש שירותים, שם יש תנאים, שם יש שירות.
אלי סגרון: במקומות אחרים גם יש שלג.
אלי סגרון: כל אחד יכול לגעת בשלג.
אלי סגרון: עד היום יש שלג ברמת הגולן, ועדיין מגיעים 10,000 איש לאתר החרמון.
אלי סגרון: אם זה היה בחינם, היו 100,000 מגיעים.
אלי סגרון: מי היה נותן להם את השירות הזה?
אלי סגרון: השירותים שאנחנו נותנים באתר החרמון לא קיימים בשום אתר אחר בעולם, לא קיים בשום אתר סקי בעולם.
אלי סגרון: אני מדבר על פינוי השלג, הכבישים, מעקות הבטיחות, השיטור, ההסעות מהחנייה לאתר.
אלי סגרון: מי יממן את זה בעתיד?
אלי סגרון: מגביית תשלום חנייה פר אוטו?
אלי סגרון: בחיים לא.
דני דנון: אתם לא מפסידים שם.
אלי סגרון: אל תלמד אותי מה זה להפסיד או להרוויח.
אלי סגרון: אני מנהל עסק שקיבלתי לפני 40 שנה – הר קרח עם סלעים בכל המקומות - שהפכתי אותו למה שהוא היום.
אלי סגרון: לא אתה ולא אף אחד אחר פה.
אלי סגרון: אנחנו, החבורה הזו שנאחזה בסלעים, גם בתקופות שהאתר הזה נסגר, עשינו זאת.
אלי סגרון: אני אזכיר לך, שעד 1985 האתר הזה נוהל על ידי המדינה: משרד התיירות וההסתדרות הציונית.
אלי סגרון: המנכ"לים היו משם.
אלי סגרון: אנחנו אכלנו קש כל השנים האלה.
אלי סגרון: אנחנו התמוטטנו כיישוב ופשטנו רגל.
אלי סגרון: בשנת 1985 האתר הזה נסגר לגמרי בגלל המצב הכלכלי.
אלי סגרון: ב-1986 ההסתדרות הציונית נתנה לנו 35,000 שקלים ואמרה: "בואו תנסו עוד פעם".
אלי סגרון: רסקו ביקשה אז מיליון דולר כדי להפעיל אותו שנה.
אלי סגרון: אנחנו לקחנו את האתר בשנת 1986, ומאז אנחנו מנהלים אותו בזהירות, כדי שלא נטעה ולא ניפול.
אלי סגרון: מתוך 5 שנים יכולה להיות שנה אחת טובה, שתחזיק את כל 5 השנים.
אלי סגרון: אם לא, שנה אחת גרועה ואנחנו על הקרשים עוד פעם כמו ב-1985.
אלי סגרון: אני לא אתן לך או לאחרים, שיעשו אותנו גנבים ופושעים, בכדי שנוכל להמשיך לשרוד שם.
אלי סגרון: אני שורד שם 42 שנה בכוח.
אלי סגרון: המחלקה להתיישבות עזרה לנו לאורך השנים.
אלי סגרון: אנחנו מחזיקים את האתר הזה, ופעם ב-5 שנים שיש שלג כולם קופצים ועושים עליהום כאילו אנחנו גובים מיליונים.
אלי סגרון: האם היית בנווה אטיב?
אלי סגרון: האם ראית שם וילות, טירות ומרצדס?
אלי סגרון: איך אתה מעז להגיד עליי שאני גנב?
אלי סגרון: איך אתה מעז לגרום לעם ישראל לקרוא לי בכל הזדמנות גנב ושודד?
אלי סגרון: אתה חבר כנסת מטעם הליכוד.
אלי סגרון: אני עליתי לחרמון בשנת 1971 כאשר הפאתח היה מעליי, וכל ערב רצתי על הגדרות עם קלאצ'ניקוב בכדי לשמור על עצמי.
דני דנון: אל תטיף לי ציונות, עם כל הכבוד לך.
אלי סגרון: אני אטיף לך ציונות, כי אני עשיתי ציונות ולא דיברתי עליה.
דני דנון: עם כל הכבוד, גרים שם 32 משפחות, ולכולכם יש גם צימרים, גם ענפים אחרים.
אלי סגרון: אני עשיתי לעצמי.
דני דנון: החרמון לא שייך לכם.
דני דנון: הוא שייך לעם ישראל.
דני דנון: החרמון שייך לכולנו.
אלי סגרון: אתה מדבר על הרשות לגנים לאומיים.
אלי סגרון: אני מכבד אותם ואוהב אותם.
אלי סגרון: עבדו הרבה שנים ביחד.
אלי סגרון: כמה משלמים בחורשת טל?
אלי סגרון: על מה?
אלי סגרון: 38 שקלים לאדם.
אלי סגרון: בקלעת נמרוד שמו שער ושומר, וגבו 28 שקלים לאדם.
אלי סגרון: בבניאס משלמים 38 שקלים לאדם.
אלי סגרון: איזה חינם אתה רוצה?
אלי סגרון: מי ייתן את השירותים האלה בחינם?
אלי סגרון: על מה אתה מדבר?
דני דנון: תתמודדו במכרז, כמו כל גוף אחר.
אלי סגרון: אני נמצא שם 40 שנה.
אלי סגרון: על איזו התמודדות על מכרז אתה מדבר?
אמנון כהן: נציג רשות הטבע והגנים, איך אתם מסתכלים על התמונה?
עמנואל אשד: בואו לא נגיד דברים לא נכונים.
עמנואל אשד: הכניסה לבניאס לא עולה 38 שקלים.
עמנואל אשד: אנחנו פונים להרבה מגזרים במדינה.
עמנואל אשד: כניסה לתלמיד היא 6 שקלים לכל האתרים בארץ, כולל למצדה.
עמנואל אשד: יש לנו כרטיס מנוי שנתי ב-400 שקלים למשפחה ל-60 אתרים.
ירון בן עזרא: כניסה לבניאס למבוגר בודד עולה 38 שקלים.
עמנואל אשד: לא.
ירון בן עזרא: זה באינטרנט.
עמנואל אשד: זה לא באינטרנט.
גאלב מג'אדלה: אז גם הם יוזילו את המחירים.
גאלב מג'אדלה: זו הזדמנות להוזיל את המחירים.
אמנון כהן: איך אתם יכולים להסתדר או לקחת הר אחר ולהפוך אותו לאטרקטיבי לילדים?
גאלב מג'אדלה: ליצירת תחרות לטובת הצרכן.
עמנואל אשד: המטרה שלנו היא לא להפעיל אתר סקי.
פניה קירשנבאום: לא אתר סקי.
פניה קירשנבאום: אתר מבקרים רגיל.
אמנון כהן: אתר מבקרים רגיל.
עמנואל אשד: אנחנו מפעילים אתרים לטובת העם הישראלי והתיירים שבאים לבקר אותנו.
עמנואל אשד: זו המומחיות שלנו.
עמנואל אשד: אנחנו מעבירים מורשת, תרבות, נוף וטבע.
עמנואל אשד: אם יש מקום שהוא מתאים מבחינה תפעולית והוא מוכרז כגן לאומי או שמורת טבע, בוודאי שנעשה את זה.
עמנואל אשד: החרמון נמצא כרגע בהליכי הכרזה כשמורת טבע, כולל אתר הסקי.
עמנואל אשד: יש לנו מטרה להפריד את אתר הסקי ולהפוך אותו לגן לאומי.
עמנואל אשד: אפשר לעשות פעולות פשוטות וקלות יותר לטובת הציבור.
עמנואל אשד: במשמורת טבע כמעט אי אפשר לעשות כלום.
עמנואל אשד: יש שמירה אבל לא פיתוח.
עמנואל אשד: אתר החרמון הפעיל הוא אתר מפותח יתר, ולכן במקרה הטוב הוא יכול להיות גן לאומי.
עמנואל אשד: אנחנו צריכים לבחון את הדברים.
עמנואל אשד: אנחנו לא נגיד לכם לא.
עמנואל אשד: צריכים לבחון את זה.
עמנואל אשד: קודם כל נכריז על החרמון כגן לאומי או שמורת טבע, ואז נוכל לבדוק מבחינה כלכלית אם יש מטרות מסוימות שיכולים לעמוד בהן, ונעמוד בהן כמו בכל אתר.
עמנואל אשד: אני חוזר ואומר, הכניסה לבניאס לא עולה 38 שקלים, ואני מוכן לתת כמה שאתם רוצים כדי לבדוק את זה עכשיו.
דני דנון: כמה עולה כניסה בבניאס?
עמנואל אשד: 27 שקלים למבוגר.
עמנואל אשד: תלמידים משלמים אצלנו 6 שקלים, וחיילים הרבה פחות.
דוד קוכמן: אני המזכ"ל של האיגוד החקלאי, התנועה המיישבת של נווה אטיב.
דוד קוכמן: קודם כל, צריך להבהיר שהאנשים הגיעו לנווה אטיב ברשות ובסמכות.
דוד קוכמן: אף אחד לא עלה לשם בלי רשות ובלי סמכות.
דוד קוכמן: יש דיסאינפורמציה בתקשורת.
דוד קוכמן: אולי לא התכוונת לומר "גנבים", חה"כ דנון, אבל אני שמעתי את דבריך לא פעם ולא פעמיים וכך מבין הציבור ששומע את הדברים שלך ברדיו.
דני דנון: אני לא אמרתי "גנבים" על אף אחד.
דני דנון: אני אמרתי שהמחירים שגובים עושקים את הציבור בישראל.
דוד קוכמן: אני חושב שחשוב שהכנסת, שאני מאוד מכבד את החברים שיושבים בה ומחוקקים, תיזהר בדברים.
דוד קוכמן: "עושקים" היא כבר נשמעת מילה רעה.
דוד קוכמן: כאשר המדינה רוצה, היא יודעת לממן ולקדם כרגולטור דברים מסוימים.
דוד קוכמן: אני גר לא רחוק מקריית גת.
דוד קוכמן: הקימו שם את אינטל.
דוד קוכמן: המדינה השקיעה שם מיליארדים של שקלים, בגלל שזה היה אינטרס של המדינה.
דוד קוכמן: מחר יבוא מישהו ויגיד: "סליחה, המדינה השקיעה ועכשיו היא צריכה לקחת.
דוד קוכמן: בואו נשלם ונראה מה יקרה".
דוד קוכמן: אולי נגיד: "למה אתם מייצרים מחשבים ב-2,500 שקלים?
דוד קוכמן: אנחנו חושבים, שצריך למכור מחשבים ב-600 שקלים כי בארצות הברית המחיר שלהם הוא כזה".
דוד קוכמן: אפשר לדבר בדיוק באותה שפה.
דוד קוכמן: האנשים שעלו להר החרמון, עלו לשם בתקופה קשה מאוד.
דוד קוכמן: אני לא חוזר על הדברים שנאמרו כאן, אבל זה אמיתי ואפשר לבדוק את זה.
דוד קוכמן: החיים בנווה אטיב הם חיים קשים ולא פשוטים.
דוד קוכמן: זה לא בכדי שעד היום אין שם מאות משפחות, למרות שהם היו שמחים מאוד שיהיו שם הרבה מאוד משפחות.
דוד קוכמן: לא כל אחד מסוגל לגור שם, כאשר המקום הקרוב ביותר לקבל שירותים מינימאליים הוא קריית שמונה.
דני דנון: האם היום הכניסה לנווה אטיב היא פתוחה?
דני דנון: האם כל מי שרוצה לבוא ולקנות בית ולהצטרף לוועד האגודה יכול?
דוד קוכמן: יש תהליך, אבל זה פתוח.
גאלב מג'אדלה: יש ועדת קבלה.
גאלב מג'אדלה: זו לא הפקרות.
דוד קוכמן: יש ועדת קבלה, שמתקיימת כמו בכל מקום.
דני דנון: האם 32 משפחות זה לא מועדון סגור?
דני דנון: כמה הצטרפו ב-10 השנים האחרונות?
דוד קוכמן: לא היתה אפשרות להצטרף, כי התקן של נווה אטיב היה קטן מבחינת תקן מספר המשפחות, לפי משרד החקלאות.
דוד קוכמן: התקן הזה תוקן בשנה האחרונה, ואנחנו עכשיו פועלים להרחבה של 70 משפחות חקלאיות.
דוד קוכמן: אנחנו פועלים גם להרחבה של היישוב במשפחות קהילתיות.
דוד קוכמן: זה אינטרס של היישוב, כי כדי לפתוח גן ילדים אתה צריך מינימום של ילדים שיחיו בתוך היישוב.
דוד קוכמן: מטרידה אותי המחשבה שהוצג כאן מסמך, שהקריא בשנת 1997 שר בכנסת, וכאן נאמר שאפשר לשנות.
דוד קוכמן: הרי צריכה להיות מחויבות ארוכת טווח כלפי אזרח במדינת ישראל.
אמנון כהן: אבל היתה גם מחויבות של השר.
אמנון כהן: לפי מה שהוא אמר, המינהל ייכנס לעובי הקורה, ימצא פיתרון ויעשה הסכם.
אמנון כהן: אם אין החלטה והמינהל לא עובד, אנחנו צריכים להיכנס למסלול של חקיקה.
דוד קוכמן: אני מודה לך שהבהרת את העניין הזה בנושא של המינהל.
דוד קוכמן: אני בעצמי הייתי בישיבות עם מינהל מקרקעי ישראל.
דוד קוכמן: אזלת היד של 10 השנים האחרונות – ואתה צודק שזה נמשך המון זמן – היא אזלת יד בעיקר של המדינה, שהמינהל הוא הזרוע הארוכה שלה.
דוד קוכמן: זה לא בתקופה של המינהל הנוכחי, אבל היו המון ישיבות, וכמו שהמינהל מזלזל או לא מטפל בדברים שהוא צריך לטפל בהם כמנהל הקרקע המון שנים, כך גם בנושא הזה הוא זלזל ולא טיפל.
דוד קוכמן: הוא היה יכול היה להסדיר את זה כבר מזמן.
דוד קוכמן: האנשים נמצאים שם ברשות ובסמכות.
דוד קוכמן: כרגע אין להם חוזה, אבל אני רוצה להגיד לך שיש המון מפעלים בארץ שאין להם חוזה מעודכן.
דוד קוכמן: יש המון יישובים שאין להם חוזה מעודכן.
דוד קוכמן: יש המון אזרחים במדינת ישראל שהחוזה שלהם לא עודכן, ולא בגלל זה זורקים אותם מהבית.
ברנרד אטיאש: נציג המינהל שכח לציין דבר אחד – שהחוזה עם הר חרמון ונווה אטיב, שהיה חוזה אחד, לא נחתם, לא בגלל אתר החרמון וכל הסיבות שהעלו פה כרגע, אלא בגלל שרפול ואריק שרון נתנו לנווה אטיב להיכנס בקו הגבול ולקחת 150 דונם מעבר למכסה.
ברנרד אטיאש: הפקידים בנצרת החליטו, שאנחנו 32 משפחות וקיבלנו יותר קרקע מאשר מגיע לנו.
ברנרד אטיאש: לכן, הם עצרו את החתימה על החוזה.
ברנרד אטיאש: זה לא קשור בכלל לחרמון.
ברנרד אטיאש: היום מנגנים, שזה סביב החרמון.
ברנרד אטיאש: לא היה שום קשר לחרמון, אלא לעודף הקרקע שקיבלנו בעמק הבכא.
דוד קוכמן: אני רוצה לומר עוד מילה אחת, ששכחתי לומר.
דוד קוכמן: אנחנו מכירים איך הדברים מתנהלים כאשר המדינה מתחילה לנהל את הדברים.
אמנון כהן: המדינה מפריטה בדרך כלל.
דוד קוכמן: וכאשר היא מפריטה, העלויות בדרך כלל גבוהות ולא לטובת האזרח.
דוד קוכמן: יש כאן יישוב שמנהל את האתר.
דוד קוכמן: אפשר לבדוק את כל הנתונים.
דוד קוכמן: הנתונים הוגשו גם לבתי המשפט וגם למנהל המינהל, לגבי העלויות והרווחים בעשור האחרון.
דוד קוכמן: זה לא סוד.
דוד קוכמן: הדברים הם גלויים ופתוחים, ואני מאוד מקווה שיעבירו את הנתונים לחה"כ דנון כדי שהוא יידע אותם.
דוד קוכמן: זה חשוב מאוד שאנשים יידעו את המידע הרלוונטי.
דוד קוכמן: אני מאוד אשמח, אם תצא מהכנסת קריאה למדינת ישראל, שהמדינה צריכה לספק עלויות של שירותים: פינוי כביש, רפואה וכל הדברים האלמנטאריים עד החנייה.
דוד קוכמן: זה יפתור את הבעיה.
אמנון כהן: אני מהאגודה לצדק חלוקתי.
אמנון כהן: אנחנו אגודה שפועלת להקצאה צודקת של משאבים בישראל.
אמנון כהן: אני מייצגת פה עמדה שהיא ציבורית.
אמנון כהן: אין לי שום אינטרס, להבדיל מאחרים שיושבים כאן.
אמנון כהן: אני מדברת מעמדה שהיא ציבורית.
אמנון כהן: זה משאב, שהוא קודם כל משאב של הציבור.
אמנון כהן: ההסדר בנוגע למשאב הזה צריך לשקף את התועלת הציבורית.
אמנון כהן: לא ייתכן שהוא ישקף תועלת של מעטים.
אמנון כהן: צריכה לקום ועדה מקצועית, כמו ועדת שישינסקי.
אמנון כהן: גם הגז הוא לא הגז של תשובה.
אמנון כהן: זה גז של מדינת ישראל.
אמנון כהן: גם משאבי ים המלח, האשלג, הוא לא של מעטים המחזיקים בזה שם.
אמנון כהן: זה של מדינת ישראל.
שוש צואלה: אבל הם עדיין מחזיקים בזה.
שוש צואלה: אבל הם משלמים תגמולים.
שוש צואלה: צריכים לעשות הסדר ולשמוע את כל הצדדים, ושלא יהיה משא ומתן חשאי בין המינהל למושב נווה אטיב.
שוש צואלה: זה חשאי ולא שקוף.
שוש צואלה: הציבור, התנועה לאיכות השלטון והאגודה לצדק חלוקתי לא מוזמנים לדיונים האלה, למרות עשרות פניות שנעשו במהלך 5-6 השנים האחרונות.
שוש צואלה: זה משאב של הציבור.
שוש צואלה: לא ייתכן שיישבו ויסגרו את הכל.
שוש צואלה: אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם לגבי הדברים של השר בוים, ז"ל.
שוש צואלה: השר בוים אמר שצריכים להגיע למשא ומתן, אבל אם לא יגיעו הוא ינקוט באמצעים כמו שנוקטים בכפר שלם.
שוש צואלה: לכן, אי אפשר לציין את זה כאילו הוא נתן הבטחה מנהלית כלשהי.
ירון בן עזרא: מר בוים אמר, שהנכס מגיע בפטור ממכרז לפי תקנה 25/1.
ירון בן עזרא: אבל תקרא את ההמשך של מה שהוא כתב: "בעבר".
ירון בן עזרא: עכשיו זה כבר לא מוסדר למעלה מ-15 שנה.
ירון בן עזרא: לא משלמים שקל.
ירון בן עזרא: בניגוד אלייך, אני מחזיק את הפרוטוקול המלא.
ירון בן עזרא: אני גם מחזיקה את הפרוטוקול.
ירון בן עזרא: אני חושבת, שצריך לבחון את הנושא הזה בצורה שקופה, תוך שיתוף הציבור, תוך בחינת כל הצדדים, כולל ההשקעות.
ירון בן עזרא: צריך לבחון, איזה הסדר הוא הראוי ביותר כדי שהציבור בישראל יוכל להגיע לאתר.
ירון בן עזרא: אני רוצה לומר עוד משפט אחד בנוגע לסכומים.
אמנון כהן: כאשר ביקשתי, לא נתת.
אמנון כהן: נציג האוצר, איפה אתם פה?
אמיר רשף: הנושא הזה מנוהל על ידי המינהל, כמו שאמר עמיתי.
אמנון כהן: הוא לא מנוהל בכלל.
אמנון כהן: מ-1996 הוא לא מנוהל.
אמיר רשף: הוא מנוהל, ויש התקדמות בנושא.
אמיר רשף: כמו שציינו פה, יש מנהל חדש למינהל, שמנסה לסגור כמה שיותר דברים.
אמנון כהן: האם הישן היה פחות טוב?
אמנון כהן: האם הוא לא הספיק?
אמיר רשף: הישן התעסק בקידום הרפורמה, יותר מאשר בדברים אחרים.
אמנון כהן: וזה שלפניו?
חמד עמאר: אתה מדבר על תקופה שהיא מאז 1996.
חמד עמאר: זה לא שבוע, לא חודש ולא שנתיים.
אמיר רשף: אני לא אומר שזה מצב ראוי.
אמיר רשף: אני אומר שהנושא הזה מתקרב לפתרון.
אמיר רשף: אנשי המקצוע של המינהל והייעוץ המשפטי מאמינים שאפשר לסגור את זה במחצית הראשונה של 2012, תוך הסדר שיהיה מקובל על כל הצדדים.
אמנון כהן: נציג המינהל, האם כאשר אתם עושים את ההסכם אתם בוחנים אפשרות שחלק מההוצאות של המקום ימומנו - משטרת ישראל תיתן את הביטחון ומד"א ייתן שירותים - כך שהעלות לאזרח תהיה פחותה.
אמנון כהן: נכלכל את כל ההוצאות, כך שהכניסה של הרכב תעלה פחות כסף.
אמנון כהן: האם אתה בודק את הדברים מבחינה כלכלית, מהן ההכנסות ומהן ההוצאות?
אמנון כהן: יכול להיות שתראה שזה לא מדתי ויותר מדי כסף הולך פה.
אמנון כהן: צריך שתהיה פה גם שקיפות לציבור.
אמנון כהן: גופים חברתיים יכולים להאיר את עיניכם בכל מיני דברים.
אמנון כהן: צריך שתהיה ראיית המכלול הכולל, תוך כדי בדיקה כלכלית.
אמנון כהן: אנחנו לא רוצים שהם יקרסו.
אמנון כהן: אנחנו לא רוצים שהם יפלו.
אמנון כהן: בתקופה שאין שלג ואין פעילות, צריך לחשוב על מנגנון פיצויי כזה או אחר.
אמנון כהן: בתקופה בה יש ברכה ויש שפע, אתה תיקח תמלוגים מהם.
אמנון כהן: צריך לבנות מנגנון, כך שזה תמיד יעבוד.
אמנון כהן: אם יש שלג או אין שלג, תמיד יודעים איך להסתדר עם המצב.
אמנון כהן: חייבים לבנות מגנון כזה.
אמנון כהן: צריך שיהיה גם צדק חלוקתי.
אמנון כהן: אם יש תמלוגים רציניים, שהמדינה תיקח.
אמנון כהן: בשנה שקשה להם, המדינה תעזור.
אמנון כהן: אולי צריך לפתוח איזושהי קרן.
אמנון כהן: צריך להסתכל גם על היבטים כלליים ולא רק על ההסכם.
עמיתי מולדובן: אני אגיב לדבריך.
אמנון כהן: תגיד לי אם זה נלקח בחשבון.
עמיתי מולדובן: חד משמעית, כן.
עמיתי מולדובן: כמו שאמרתי קודם, אנחנו נפגשנו עם רשות הטבע והגנים, ואנחנו ניפגש גם עם אפי שטנסלר מקק"ל בשביל לבחון את האפשרויות שהעלית.
עמיתי מולדובן: כמו שציינתי בהתחלה, אנחנו מחפשים לאזן בין צורכי היישוב לבין צורכי הציבור.
אמנון כהן: האם אתם בוחנים אפשרות של עוד גבעה יפה, שאפשר להפוך לאתר?
עמיתי מולדובן: כל הטענות הללו ששמעת כאן, הושמעו גם אצל מנהל המינהל, נרשמו, נבדקו ונבחנים גם ברגעים אלו.
אמנון כהן: כלומר, בוחנים גם חלופה של מקום לאנשים, שלא רוצים לעשות סקי אלא לבוא עם הילדים לשחק?
חמד עמאר: לפתוח אתר חדש?
עמיתי מולדובן: לא לפתוח אתר חדש.
אמנון כהן: לא לפתוח אתר חדש.
אמנון כהן: מקום פחות.
חמד עמאר: אדוני היו"ר, אני מבקר הרבה באזור שם.
חמד עמאר: אני גר בצפון.
גאלב מג'אדלה: איפה אתה גר?
גאלב מג'אדלה: אתה גר בשפרעם.
גאלב מג'אדלה: האם שפרעם זה חרמון?
חמד עמאר: שעה ועשר דקות אני שם למעלה.
חמד עמאר: יש לי גם הרבה חברים במג'דל שמס.
חמד עמאר: אדוני, עד שאתה מגיע לאתר החרמון יש כל כך הרבה שלג.
חמד עמאר: אם אתה רוצה לעצור בצד ולגעת בשלג, זו לא בעיה.
חמד עמאר: אתה רואה הרבה הורים, שעוצרים את הרכב בצד ונוגעים בשלג.
חמד עמאר: אתה רואה את זה.
חמד עמאר: אני לא אחד שלא ביקר שם אף פעם.
חמד עמאר: אני מבקר שם.
חמד עמאר: השנה הייתי שלוש פעמים באתר החרמון.
דני דנון: בית ספר יסודי לא יכול לעלות לרמה ולהגיד לילדים: תרדו בצד ותגעו בשלג.
קריאה: הוא צריך מקום חנייה מסודר.
קריאה: מישהו צריך לממן את זה.
חמד עמאר: אדוני היו"ר, אנחנו צריכים להסתכל על הדיון הזה משני היבטים.
חמד עמאר: ההיבט האחד הוא מה שדיברת עכשיו עם נציג המינהל.
חמד עמאר: אנשים יושבים שם כבר יותר מ-16 שנים בלי חוזה.
חמד עמאר: זו לא פאשלה של היישוב.
חמד עמאר: בוא ניקח את הדברים למקום הנכון.
חמד עמאר: זו פאשלה של המדינה, שלא באה ואמרה: "בואו נעשה סדר, בואו נקים ועדה ונראה כמה אנשים השקיעו ומה הם עושים שם".
חמד עמאר: האם אנחנו רוצים שהם יפסידו, ואנחנו אחר כך נשב בדיון, כמו הדיון שהיה אתמול: "איך אנחנו מצילים את פרי הגליל"?
חמד עמאר: המדינה צריכה לשלם 18,000,000 שקלים.
חמד עמאר: אני שמעתי את כל חברי הכנסת: "המדינה צריכה לשלם את כל הכסף".
חמד עמאר: כאן מדובר ביישוב שלם, והמדינה לא צריכה לשלם להם.
חמד עמאר: אנחנו לא צריכים לשלם להם.
חמד עמאר: הם מחזיקים את המקום.
חמד עמאר: עם ישראל הולך לבקר שם.
חמד עמאר: כולם הולכים לבקר שם.
דני דנון: לא כולם.
דני דנון: רק מי שיש לו כסף.
חמד עמאר: אתה יכול לעמוד שעות בפקק בשביל להגיע.
חמד עמאר: מי שלא יכול, יכול לעצור את הרכב לפני אתר החרמון.
חמד עמאר: יש כל כך הרבה מקומות שאפשר לעצור שם, ולשחק, ליהנות מהשלג ולגעת בשלג.
חמד עמאר: האם אנחנו רוצים להסתכל על זה מההיבט החברתי?
חמד עמאר: אני רוצה לדעת, שאם הבן שלי הולך להר החרמון, יש לו ביטוח, שאם קורה משהו מישהו יכול לפנות אותו.
חמד עמאר: אני יודע שהמקום מסודר.
חמד עמאר: אני יודע שיש שם כל מה שצריך בשביל שהבן שלי יהיה שם ויחזור בשלום.
חמד עמאר: אנחנו לא יכולים לקחת את הנושא הזה ולהפוך אותו כאילו אנשים עושים משהו רע למדינה.
חמד עמאר: להיפך.
חמד עמאר: אנשים מחזיקים את המקום וחיים שם.
חמד עמאר: אני רוצה לשאול את היחידה להתיישבות, אם אתה לוקח להם את אתר החרמון היישוב ימשיך להתקיים?
חמד עמאר: מה יקרה עם היישוב הזה?
ירון בן עזרא: היישוב יתפנה תוך חודש.
חמד עמאר: אדוני היו"ר, גם את הדברים האלה צריכים לקחת בחשבון.
זאב גרינפלד: אני רוצה ששמעון ידבר, על מנת שדני דנון לא יקרא לי גנב.
זאב גרינפלד: ישבתי אצלך לפני שלושה שבועות, ואתה ממשיך בתקשורת.
זאב גרינפלד: אם אתה רוצה רייטינג, לא על הגב שלנו ולא על הגב של המשפחות שלנו.
דני דנון: מי שלוקח כל כך הרבה כסף, כנראה מפריע לו הדיון הזה.
זאב גרינפלד: הסיכום איתך לא שווה, כי אין לך מילה.
זאב גרינפלד: סיכמנו שנשב, ולא באת לשבת.
דני דנון: אני באתי לשבת.
זאב גרינפלד: לא נכון.
זאב גרינפלד: סיכמנו, ולא באת.
זאב גרינפלד: אתה רוצה רייטינג, ואתה מצליח.
זאב גרינפלד: בקיץ אתה ישן כמו דג ולא מזכיר את אתר החרמון.
זאב גרינפלד: אתה רוצה רייטינג.
זאב גרינפלד: המצלמות מכוונות.
זאב גרינפלד: אל תשכח: "אתה חבר ליכוד".
גאלב מג'אדלה: תוציא אותו.
ירון בן עזרא: הוא מדבר מדם לבו.
ירון בן עזרא: קצת הערכה.
זאב גרינפלד: אני רוצה ששמעון ידבר, ויפתח לך קצת את האוזן.
גאלב מג'אדלה: זו לא שכונה כאן.
דני דנון: שמעתי אותך כאן לא פעם ראשונה.
זאב גרינפלד: שמענו, ואני רואה אותך בטלוויזיה.
דני דנון: אני מתחייב בפניך, שגם בקיץ, גם באביב וגם בסתיו, אני אלחם שהמחיר לאתר החרמון לא יהיה המחיר הקיים היום של מאות שקלים.
דני דנון: אתם תמשיכו להרוויח גם כאשר תיקחו פחות כסף מילדי ישראל.
ירון בן עזרא: 45 שקלים זה לא מאות שקלים.
ירון בן עזרא: זה פחות ממחיר הכניסה לבניאס.
דני דנון: התפקיד שלך הוא להגן על מדינת ישראל ולא על אנשי נווה אטיב.
ירון בן עזרא: זה מה שאני עושה.
דני דנון: התפקיד שלך, הוא לבוא ולהגיד: "מדינת ישראל השקיעה כסף, בוא נדאג לילדי ישראל".
דני דנון: אתה לא עורך דין של מושב נווה אטיב.
ירון בן עזרא: בתנאי שהמדינה תוכל להפעיל את זה, וזו ספקולציה.
אמנון כהן: מעכשיו, מי שמפריע אני מוציא אותו.
אמנון כהן: אין סנטימנטים יותר.
אמנון כהן: היו קצת אמוציות, וזה נגמר.
אמנון כהן: אני לא מוציא אף אחד, אבל תכבדו את המעמד.
דני דנון: תשמע, שפכו מים בחדר הזה.
דני דנון: שלא יזרקו שלג עכשיו.
אמנון כהן: יש משאית של שלג בחוץ.
אמנון כהן: האם נציגת התנועה לאיכות השלטון רוצה לדבר?
אמנון כהן: אנחנו לא רוצים להיכנס לנושאים משפטיים.
אמנון כהן: הבנתי את העמדה.
- קרטן: קודם כל, אני רוצה להודות לחה"כ דנון ומג'אדלה על שזימנו את הדיון.
- קרטן: אם לא לוחצים על מינהל מקרקעי ישראל, הוא לא עושה שום דבר.
- קרטן: העתירה הזו, בסופו של דבר, היא לא נגד תושבי נווה אטיב שירקו שם דם במשך שנים, אלא נגד המינהל שאנחנו רודפים אחריו כבר משנת 2007 ואומרים: "נו, מה קורה, אין שם כלום, תסדירו את הדבר".
- קרטן: ההסדרה צריכה לקחת בחשבון אתכם ואת הטובה שלכם.
- קרטן: כתבנו בעתירה, שאנחנו לא מציעים איזה הסדר, אבל מבקשים שתסדירו את זה.
- קרטן: זה לא יכול להיות שזה לא מוסדר משנת 1996.
- קרטן: בסופו של דבר, התפקיד של המינהל הוא לפקח מה קורה שם, ולנהל את המקרקעין של מדינת ישראל.
- קרטן: זה לא נעשה מאז, ובגלל זה המצב הוא כזה, שלו לא טוב עם המחירים ולהם לא טוב עם התמורה.
- קרטן: אף אחד לא היה שם כדי לפקח מלכתחילה, וזה הניהול של מינהל מקרקעי ישראל, שמשנת 2007 ישבנו לו על הווריד ולא קרה כלום.
- קרטן: זה לא שהם ישבו בסיעור מוחות משנת 1996.
אמנון כהן: הם התעסקו ברפורמה.
- קרטן: הגשנו בשנת 2010 עתירה, ואתם גם מפעילים עכשיו לחץ.
- קרטן: אני מקווה שסוף-סוף יתחילו הדברים לזוז, כדי שנגיע להסדר שייקח בחשבון את האינטרסים של כולם.
- קרטן: כמו שאמר חברי ממינהל מקרקעי ישראל, אנחנו הסכמנו לדחיית הדיון, שהיה אמור להתקיים לפני שבוע, מתוך הבנה שאנחנו רוצים שהדברים ייפתרו בהסדר ולא שבית משפט ינחית משהו.
- קרטן: אני מקווה, שעד אמצע השנה הזו זה ייפתר.
- קרטן: בסוף יולי יש לנו דיון, ואני מאוד מקווה שאז זה ייפתר.
אמנון כהן: דרישת שלום לשרגא.
אמנון כהן: שמעון, בבקשה.
שמעון פריאנטה: אני אדבר קצת באווירה יותר נינוחה בלי אמוציות.
שמעון פריאנטה: אני לא מנווה אטיב.
שמעון פריאנטה: אני הכרתי את החרמון דרך הצבא.
אמנון כהן: האם אתה תושב המקום?
שמעון פריאנטה: לא.
גאלב מג'אדלה: מאיפה אתה?
שמעון פריאנטה: משדה משה.
גאלב מג'אדלה: אתה שכן שלי.
גאלב מג'אדלה: האם אתה מתבייש בשדה משה?
שמעון פריאנטה: חס וחלילה.
שמעון פריאנטה: כאשר בנו שם את אינטל, אנחנו קיבלנו כסף כמשאב.
שמעון פריאנטה: אם מדברים על משאבים של המדינה, גם חמי יואב זה משאב.
שמעון פריאנטה: לא על זה אני רוצה לדבר.
שמעון פריאנטה: אני משנת 1979-1980 באתר החרמון.
שמעון פריאנטה: נחשפנו לאוכלוסיות שלא מסוגלות להגיע לאתר החרמון.
שמעון פריאנטה: לפני 11 שנה הקמנו עמותה שנקראת "ארז חילוץ והצלה".
שמעון פריאנטה: העמותה הזו, בשיתוף נווה אטיב, מביאה ילדים עם צרכים מיוחדים שלא מסוגלים להגיע לחרמון.
שמעון פריאנטה: חה"כ דנון, אתה יכול לשאול את ראש העיר של חצור.
שמעון פריאנטה: יש לנו איתו שיתוף פעולה מלא.
שמעון פריאנטה: יש שם בית ספר בשם עמית.
שמעון פריאנטה: הילדים, שלא מסוגלים להגיע חרמון, הגיעו לפני שבועיים לחרמון ללא תשלום.
שמעון פריאנטה: נווה אטיב מסייעים לנו במימון של אוטובוסים, כניסה חינם לאתר, עלייה לרכבלים.
שמעון פריאנטה: מדובר בסדר גודל של אלפי אנשים בשנה: ילדים חולי סרטן מכל בתי החולים בארץ.
שמעון פריאנטה: המחלקות האונקולוגיות מבקרות בחרמון ללא תשלום.
שמעון פריאנטה: כל המחלקות של ילדים עם CP, דיאליזה, שיתוק מוחין, אנשים עם כיסאות גלגלים, קו לחיים ועמותות חיים.
שמעון פריאנטה: אנחנו מדברים על סדר גודל של 5,000 ילדים עם הוריהם, שמגיעים לחרמון.
שמעון פריאנטה: נווה אטיב פותחים פה - לא נעים להגיד מה – בשביל שיהיה הכי טוב לילדים האלה.
שמעון פריאנטה: נותנים לילדים האלה לעקוף את התור, כי הילדים האלה הם חלשים יותר פיזיולוגית.
שמעון פריאנטה: הם לא יכולים לעמוד.
שמעון פריאנטה: הבוקר גילינו 3 פנצ'רים בחתול.
שמעון פריאנטה: אמרתי לטובול, שיושב פה מאחורה: "אני צריך גלגלים לחתול", והוא אמר לי: "אין בעיה.
שמעון פריאנטה: לך לנאל ותיקח גלגלים".
שמעון פריאנטה: גם דלק הם נותנים לי לעסק הזה.
שמעון פריאנטה: הכל מלא, ללא שום כחל וסרק בנושא ילדים עם צרכים מיוחדים, וזה כולל את כל האוכלוסיות.
שמעון פריאנטה: מדובר ב-11 שנה של כניסה לאתר.
שמעון פריאנטה: יש מצבים בהם ילד מגיע, פתאום יש ערפל על החרמון וזמן השהות שלו מתקצר.
שמעון פריאנטה: פניתי לרשות שמורות הטבע, לאלי אמיתי, ואמרתי לו: "תן לי אישור כניסה לאתרים שלכם בדרך: בניאס, צ'פרי, עמק החולה", והוא אמר: "אין שום בעיה, בחצי מחיר".
שמעון פריאנטה: אנשי נווה אטיב גם יכלו להגיד את זה.
אמנון כהן: הוא אמר, שמחיר כניסה לילדים 6 שקלים.
שמעון פריאנטה: הם רצו ממני 500 שקלים לאוטובוס.
שמעון פריאנטה: אמרתי לו: "אין לי.
שמעון פריאנטה: יש עכשיו חורף, אין שם הרבה".
שמעון פריאנטה: הוא אמר לי: "אני לא יכול בפחות מ-500 שקלים.
שמעון פריאנטה: אני נותן לך שירותים, אני נותן לך מקום שיישבו".
שמעון פריאנטה: ביקשתי שייתנו לי לעלות להר המנרה, וגם לא נתנו לי.
שמעון פריאנטה: בשנת 2008 התהפך רכב של הצבא.
שמעון פריאנטה: חייבו את נווה אטיב לבנות מעקה לאורך כל הנתיב – 11 קילומטר - בגלל רכב של הצבא שהתהפך.