GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמנון כהן: אתם יודעים שאם אני אומר, אני אעזור.
שולי נזר: קודם כל, תודה, אבל אני דואגת גם לשנים קדימה, ואני כן רוצה לנסות ולשכנע אותך, כי יש רציונל מאוד ברור למה נכון שתהיה אגרה ולא מדובר - - -
אורי מקלב: את חושבת שבעוד כמה שנים לא יהיה לו כוח?
שולי נזר: לא, אני לא.
אורי מקלב: גם עוד כמה שנים קדימה יהיה לו יותר כוח, לפי הקצב הזה עכשיו, אז מה?
שולי נזר: אני מקווה.
אמנון כהן: אין לי יומרה להיות השר להגנת הסביבה וגם לא שר האוצר, ככה שאני לא יודע.
אמנון כהן: בינתיים אני לא מתוכנן לשם אלא אם כן היושב במרומים שם ייקבע - לא בתוכנית שלי.
שולי נזר: אני רוצה רק בכל זאת לנסות ולהסביר - -
אמנון כהן: נכון, היושב במרומים בכלל קובע.
אמנון כהן: מה, אנחנו קובעים משהו?
שולי נזר: - - מדובר פה בעצם בחלוקה מאוד צודקת וביישום מאוד ברור של עיקרון "המזהם משלם".
שולי נזר: אנחנו מדברים על עלות תפעול של מערך כזה שנע בין מיליון למיליון וחצי שקלים לשנה, מחולקת על כ-500 מפעלים - - -
אמנון כהן: קטן, לשר להגנת הסביבה זה קטן מיליון - מיליון וחצי שקלים.
אמנון כהן: נכון, מירי?
מירי שאול: - - -
שולי נזר: אגיד לך מה שיקרה בפועל, התקציב הזה לא יינתן למשרד, ואנחנו נאלץ לקצץ בתקציבים של פיקוח ובתקציבים של חינוך, וזה חבל וזה לא נכון.
אמנון כהן: את זה אני מכיר.
אמנון כהן: טוב, אז אנחנו מעלים להצבעה את הצעת החוק החשובה הזאת, שאנחנו נעמוד ב"פרוטוקול קייב" - הצעת החוק הגנת הסביבה (מרשם פליטות והעברות לסביבה) - - -
מיכל גולדברג: חובות דיווח.
תומר רוזנר: חובות דיווח ומרשם פליטות.
אמנון כהן: לא כתבתם.
אורי מקלב: זו התוספת החדשה.
אמנון כהן: וחובות דיווח, שיתאים גם את השנה שלו.
אמנון כהן: ואני גם חושב שהמשרד להגנת הסביבה, עשיתם עבודה מצוינת, יישר כוח לכם ולשר שעומד בראש המשרד.
אמנון כהן: ובאמת אני דן בוועדה בחוקים נרחבים של המשרד להגנת הסביבה שעובדים פה נמרצות, וכמובן השר יכול לרצות מה שהוא רוצה, אבל אם אין לו צוות שמוביל ויכול באמת להיות לו לעזר - וגם אני רוצה לשבח את העבודה מול משרדי הממשלה השונים, לא פשוט לתאם עמדות, כל פעם צצים דברים חדשים.
אמנון כהן: יש לכם את הכישורים המתאימים והראויים ובסופו של דבר הציבור נהנה וכמה שפחות האוויר שלנו יהיה מזוהם, ואנחנו גם מתאימים את עצמנו לשמור - אתמול עשינו דיון בנושא של אנרגיה חלופית, אנחנו מצטרפים לכל הנושא של העולם, לכמה שפחות לחמם את האוויר – לחמם באנרגיית השמש, משתדלים ואני מודה לכם על כך.
אמנון כהן: אני מאמין, כבוד חבר הכנסת מקלב – אתה תהיה קשוב כשאתה באת לעזור לי להעביר את החוק, כן?
אורי מקלב: - - - להצביע עבורו - אני רק שאלתי אם לא עומדים אחרי זה גם מציעים פרטיים.
תומר רוזנר: ברשותך, אני רוצה לשבח את שיתוף הפעולה המקצועי שהיה לנו גם עם משרד המשפטים, גם עם המשרד להגנת הסביבה וגם עם משרדי הממשלה האחרים.
תומר רוזנר: אנחנו מודים לכם על ההצעה.
תומר רוזנר: תודה רבה.
אמנון כהן: תודה רבה גם לייעוץ המשפטי של הוועדה.
שולי נזר: אנחנו גם יכולים לשבח?
אמנון כהן: הייעוץ המשפטי של הוועדה עושה עבודה מצוינת ואני גם טרום דיון רואה אתכם יושבים ומתקנים ומשפרים ובאים להבנות ויישר כוח לכם.
אורי מקלב: צריך לשבח את היושב-ראש.
אמנון כהן: היושב-ראש עושה מלאכתו למען הציבור.
אמנון כהן: מה אנחנו?
אמנון כהן: אנחנו נבחרנו למען הציבור.
אורי מקלב: כן, בדיוק, על זה צריך לשבח אותך.
אמנון כהן: וכל פעם שאנחנו עושים משהו גם באים נגדנו כל הזמן, עיתון "הארץ" וזה - - -
דב חנין: למה, זה בעדנו.
דב חנין: למה נגדנו?
אמנון כהן: מי בעד הצעת החוק הממוזגת גם הצעת החוק של דב חנין וחבריו – ואני מודה לך, חבר הכנסת דב חנין - -
אמנון כהן: - - שאתה גם יש לך תרומה רבה גם לחוק הזה וגם לחוקים אחרים, אתה פעיל.
אמנון כהן: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב, שאתה בא, משתתף אתנו.
אמנון כהן: מי בעד הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית?
דב חנין: קורה, קורה בדברים טובים.
אמנון כהן: הצעת החוק אושרה לקריאה שנייה ושלישית, תודה רבה לכולם.
שולי נזר: אנחנו רוצים להודות לוועדה, תודה רבה.
שולי נזר: ובאמת להודות מכל הלב לצוות המשפטי, שעזר לנו ונתן לנו גם רעיונות טובים ועצות טובות.
שולי נזר: תודה רבה.
אמנון כהן: שלום, אני פותח את הישיבה.
אמנון כהן: אנחנו הולכים לפי העניין.
אמנון כהן: אנחנו בודקים שיורד גשם.
גאלב מג'אדלה: ההצעה שלי מאז שנת 2010.
אמנון כהן: בוועדה הכל מתויק, הכל מתועד, שום דבר לא הולך לאיבוד.
אמנון כהן: אפילו כאשר עובר זמן, אם הנושא חשוב שמים אותו על סדר היום.
גאלב מג'אדלה: אני האחרון שאתה צריך להגיד לו דברים טובים על הוועדה, שעמדתי בראשה שנתיים.
אמנון כהן: לענייננו – ראינו לנכון לשים את הנושא השבוע על סדר היום, על פי בקשת חברי הכנסת.
אמנון כהן: העיתוי מתאים, מבחינת זה שהציבור הרחב מגיע למקום הזה ונהנה, אבל שם הרבה כסף.
אמנון כהן: גם כאשר אני הולך, אני שם כסף.
אמנון כהן: אני לא דוגמא, אבל יש משפחות עם 6-7 ילדים, שקשה להן לשלם כאשר הן מגיעות למקום הזה.
אמנון כהן: ניתן למציעים של הדיון הזה לומר דברים, נשמע את הצדדים ונפתח את הדיון.
אמנון כהן: הבנתי גם, שאם משפחה מגיעה לאתר היא צריכה לשלם דמי כניסה, לא פר אוטו אלא פר כל אדם הנמצא באוטו.
אמנון כהן: לאחר מכן, משלמים גם עבור כל מתקן בתוך האתר.
אמנון כהן: צריך לראות האם זה מדתי או לא מדתי, קשה או לא קשה.
אמנון כהן: זה אזור יחידי בארץ, מונופולי.
אמנון כהן: אין לנו עוד מקום דומה.
אמנון כהן: אנחנו גם צריכים לשאול את המדינה, למה אין לשם כביש גישה אחד, כאשר הציבור, בתקופת השלגים, עומד 3-4 שעות בפקק.
אמנון כהן: לפעמים, כאשר מגיעים למקום, אומרים להם: "אין מקום".
אמנון כהן: האכזבה היא כפולה ומכופלת.
אמנון כהן: ביטלו יום עבודה, יום לימודים בבתי ספר, ולבסוף לא יכולים להיכנס, גם במחיר הכבד שאנחנו מדברים עליו.
אמנון כהן: אנחנו נרצה לפתוח את היריעה, לשמוע את המדינה: את משרד התחבורה, מע"צ, איפה הם עומדים בתמונה.
אמנון כהן: אולי יהיה עוד כביש גישה.
אמנון כהן: אמנם מדובר במקום לא פשוט, אבל צריך לפתור את הבעיה, כדי שאם הציבור רוצה ליהנות מהאטרקציה הזו לא תהיה לו אכזבה כזו, שעד שהוא יגיע למקום הוא לא יוכל להיכנס.
אמנון כהן: חה"כ דני דנון, יישר כוח שהעלית את הנושא על סדר יומה של הוועדה.
דני דנון: תודה רבה, אדוני היו"ר.
דני דנון: קודם כל, אני שמח שיורד שלג.
דני דנון: אני לא יודע אם זה בגלל התפילות שלך, של ש"ס.
אמנון כהן: של כולנו, של כל עם ישראל.
דני דנון: כולנו שמחים ומברכים על כך שיורד שלג, ובעזרת השם שירד עוד הרבה מאוד שלג בחרמון ובירושלים.
קריאה: קודם מים ואחר כך שלג.
דני דנון: גם מים.
אמנון כהן: מים זו גם ברכה.
אמנון כהן: אנחנו צריכים גם מים.
דני דנון: הנושא הזה הוא נושא חברתי.
דני דנון: היו הפגנות רבות בקיץ האחרון על צדק חברתי.
דני דנון: השלג הוא משאב לאומי.
דני דנון: אני לא רוצה להאשים את אנשי נווה אטיב.
דני דנון: אלה אנשים טובים, חלוצים, אנשי ארץ ישראל היפה במלוא מובן המילה.
דני דנון: נוצר מצב, שכדי לגעת היום בשלג במדינת ישראל אתה צריך להיות מאוד עשיר.
אמנון כהן: תבוא לירושלים, זה בלי כסף.
דני דנון: אין בירושלים.
דני דנון: לא יורד בירושלים, אדוני היו"ר.
דני דנון: היום, במדינת ישראל, לגעת בשלג זה עסק לעשירים בלבד.
דני דנון: אני לא מדבר על סקי.
דני דנון: מי שרוצה לעשות סקי, שישלם.
דני דנון: אני מדבר על החוויה של ללכת ולגעת בשלג.
דני דנון: אני כילד זוכר את החוויה של ללכת ולגעת בשלג.
דני דנון: אם מסתכלים על המחירון, שהוצאתי הבוקר מאתר האינטרנט של נווה אטיב, רואים מה תהיה העלות אם אני אסע מחר בבוקר עם שלושת ילדיי, ועזוב את הדלק.
אמנון כהן: מה קורה אם יש לי 8 ילדים?
דני דנון: ברוך השם.
דני דנון: צריך משכנתא כדי להיכנס.
קריאה: אולי אנחנו גם נממן את הדלק.
דני דנון: כדי להיכנס היום לאתר ולגעת בשלג, נדרשים מאות שקלים.
דני דנון: ראש מועצת חצור הגלילית היה פה אתמול בנוגע לנושא אחר – "פרי גליל".
דני דנון: עזרנו לו, ואני שמח שנפתר הנושא.
דני דנון: הוא אמר לי: "אתה חייב לעזור עם מה שקורה בחרמון.
דני דנון: הילדים של חצור הגלילית יוצאים בבוקר מהבית, מסתכלים על השלג בחרמון – וכך גם בקריית שמונה – והם לא חולמים בכלל לבוא ולהיכנס או להגיד להורים: בוא ניסע בסוף השבוע לחרמון".
דני דנון: כי זה מאות שקלים.
דני דנון: עלות הכניסה היא 50 שקלים למבוגר ו-44 שקלים לילד.
דני דנון: עלייה לרכבל עולה 43 שקלים.
דני דנון: כאשר אני הייתי ילד, היינו גולשים עם שקיות ניילון.
דני דנון: היום, אדוני היו"ר, אסור לגלוש עם שקיות ניילון בחרמון.
דני דנון: זה מבחינה בטיחותית, וטוב שכך, אבל אתה צריך לשכור מגלשת שלג בעלות של עוד 30-40 שקלים.
דני דנון: אתה מוסיף ומוסיף, ויוצא עם 500-600 שקלים למשפחה.
דני דנון: זה דבר שצריך לעצור אותו.
דני דנון: זה מה שהניע אותי, חבריי, ליזום את הצעת החוק בנושא וליזום את הדיון.
דני דנון: אני רציתי ליצור מצב שמשפחה תוכל לבוא ולגעת בשלג.
דני דנון: אם היה לנו, אדוני היו"ר, עוד 10 הרים במדינת ישראל שיש בהם שלג באופן קבוע – ואולי יום יבוא וזה יקרה – אז אפשר היה לומר: "אל תבואו לפה, תלכו לשם", כמו שיש בנוגע לחופי הים.
דני דנון: אם אתה לא רוצה ללכת לחוף אחד, אתה יכול ללכת לחוף אחר.
דני דנון: יש לאיפה ללכת.
דני דנון: התעסקנו בנושא החופים פה בוועדה.
דני דנון: במקרה הזה אין מקום אחר אליו אפשר ללכת כדי לגעת בשלג.
דני דנון: יש בלעדיות בנושא של השלג.
דני דנון: אני שמח שיש היום משא ומתן.
דני דנון: החוק שאני הצעתי מדבר על להעביר את האתר לרשות הטבע והגנים.
דני דנון: אני אומר לפרוטוקול: אם מינהל מקרקעי ישראל – ואני אשמח לשמוע את עמדתו – יצליח במסגרת המשא ומתן להגיע למצב שבו הכניסה לאתר היא חינם, אנחנו עשינו את שלנו.
דני דנון: יש ויכוח בין מג'דל שמס לבין נווה אטיב.
דני דנון: אני לא נכנס לוויכוח הזה.
קריאה: אין ויכוחים.
דני דנון: יש ויכוחים.
דני דנון: התקשרו אליי אתמול אנשים, וניסו לגרור את הדיון הזה למקומות אחרים.
דני דנון: אני אמרתי: "חברים, הוויכוחים האלה לא מעניינים אותי".
גאלב מג'אדלה: יש אחרים שחושבים שצריך לקחת את זה.
דני דנון: אני לא מדבר פה בשם תושבי מג'דל שאמס.
דני דנון: אני מדבר פה בשביל כל ילדי ישראל, שרוצים להגיע ולגעת בשלג.
ירון בן עזרא: כמה יגבו הגנים הלאומיים?
ירון בן עזרא: מה יהיה המחיר?
דני דנון: אוטובוס תלמידים, שרוצה להיכנס לאתר היום בבוקר, ישלם 2,000 שקלים כניסה.
דני דנון: היום להוציא אוטובוס ממרכז הארץ לחרמון זה 2,000 שקלים.
דני דנון: תוסיף עוד 2,000 שקלים כניסה, והגעת ל-4,000 שקלים.
דני דנון: אתה בעצם אומר לילד: "תביא 100 שקלים כדי לנסוע לחרמון".
דני דנון: זה מעבר לתשלומי הורים.
דני דנון: לכן, אני מבקש, אדוני היו"ר, אחרי שנשמע את הצדדים נקבע לוחות זמנים למיצוי המשא ומתן בין מדינת ישראל לבין מושב נווה אטיב.
דני דנון: אם לא יצליחו להגיע להבנות – ואני אשמח לסייע במשא ומתן הזה – נקדם את החקיקה.
אמנון כהן: אני רוצה לכוון את הדיון לפן הצרכני יותר, לפן האזרחי ולגעת בעלות הכניסה ולא בהסדרים כאלה או אחרים, או ויכוחים כאלה ואחרים.
אמנון כהן: לא ניכנס לזה.
אמנון כהן: אנחנו רוצים שלכל ילד שירצה תהיה האופציה להיכנס למקום הזה, שלא יהיה קשה וכבד מבחינה כלכלית.
אמנון כהן: חה"כ גאלב מג'אדלה, בבקשה.
גאלב מג'אדלה: סליחה, אני לא מקבל את ההקדמה שלך.
גאלב מג'אדלה: מה עם הפן החוקי?
גאלב מג'אדלה: מה עם ההתנהלות על פי חוק?
גאלב מג'אדלה: זה לא פחות חשוב מהפן הצרכני.
גאלב מג'אדלה: הנושא עלה לדיון כבר בשנת 2010 ונמצא בבית משפט.
אמנון כהן: אנחנו לא מתערבים בעבודת בית המשפט.
אמנון כהן: שיפסוק מה שהוא רוצה.
אמנון כהן: מה זה מעניין אותי?
גאלב מג'אדלה: אותי זה מעניין.
גאלב מג'אדלה: היות ואני הגשתי את ההצעה, אני מבקש, ברשותך, שתאפשר לתנועה לאיכות השלטון לדבר לפניי, כדי שאחר כך אני אשכיל לומר את הדברים.
ירון בן עזרא: חה"כ מג'אדלה, אתה מטעה את הציבור.
גאלב מג'אדלה: תסביר לי במה.
אמנון כהן: תיכף תהיה לו זכות דיבור, והוא יגיד לך.
אמנון כהן: חה"כ פניה קירשנבאום, בבקשה.
פניה קירשנבאום: כבוד היו"ר, חבריי חברי הכנסת ואורחים, קודם כל נתחיל מהאתר החרמון.
פניה קירשנבאום: אתר החרמון ניתן ליישוב נווה אטיב כאמצעי ייצור.
פניה קירשנבאום: בדיוק כמו שמדינת ישראל נותנת לקיבוצים, למושבים ואחרים אמצעיי ייצור בדגם של רפתות או שדות, כך נווה אטיב קיבל את האתר כאמצעי ייצור.
פניה קירשנבאום: מזה חיים משפחות.
פניה קירשנבאום: אני רוצה להגיד לכם, שאני עוקבת אחר הפיתוח של האתר, ואני נדהמת כל פעם מההשקעה שהאנשים עושים באתר.
פניה קירשנבאום: אני גולשת ועושה סקי.
פניה קירשנבאום: בכל שנה שאני מגיעה, אני רואה עוד מסלול ועוד הרחבה של מסלולים.
פניה קירשנבאום: אני רואה את ההשקעה.
פניה קירשנבאום: צריך להבין כמה כסף נדרש לרמה הזו.
פניה קירשנבאום: אפשר להגיד, שהאתר הקטן שלנו נמצא היום ברמה בינלאומית מבחינת המסלולים הקיימים.
פניה קירשנבאום: בחו"ל המסלולים עובדים מנובמבר ועד מאי.
פניה קירשנבאום: האתר הקטן שלנו עובד בקושי חודשיים.
פניה קירשנבאום: ברור שכאשר העלויות האלו מתחלקות לחודשיים של תפעול, הן מאוד קשות.
אמנון כהן: אבל אני לא רוצה שהילדים ישלמו עבור מסלולים של סקי.
אמנון כהן: הילדים שבאים לגעת בשלג לא צריכים לממן מסלול של סקי.
אמנון כהן: שייקחו על המסלול של הסקי 1,200 שקלים במקום 600 שקלים.
פניה קירשנבאום: אני אענה על זה.
פניה קירשנבאום: יש אתר ממול, שגם עליו יש שלג.
פניה קירשנבאום: שהרשות לגנים לאומיים תיקח אותו תחת פיקוחה, ותפתח אותי חופשי.
פניה קירשנבאום: שייקחו ילדים להר ממול בלי גלישה, שהוא לא מפותח, ושם יגעו בשלג כמה שרוצים.
פניה קירשנבאום: זה אתר המפותח לסקי ומיועד לסקי.
פניה קירשנבאום: אנשים משקיעים בזה כסף.
פניה קירשנבאום: אם המדינה רוצה להוזיל את המחירים, יש שתי דרכים.
פניה קירשנבאום: משנת 1996 לא נחתם הסכם עם המינהל.
פניה קירשנבאום: הגיע זמן לחתום על ההסכם, להקים ועדה ציבורית ולבחון את כל ההוצאות.
פניה קירשנבאום: דרך שנייה – אפשר להשקיע במכונות התזות שלג ולהגדיל את תקופת הגלישה.
פניה קירשנבאום: בדרך הזה אפשר יהיה להוזיל את השהייה היומית.
פניה קירשנבאום: אם התקופה תהיה ארוכה, כל יום יעלה פחות כסף.
פניה קירשנבאום: זה ברור.
פניה קירשנבאום: אני חוזרת על שלושה דברים: אם רוצים לפתוח אתר לציבור, יש ממול הר עם שלג שניתן לפתוח אותו לציבור.
פניה קירשנבאום: הגנים הלאומיים ורשות הלאומית יכולות להפעיל אותו ולפתוח אותו חופשי, בדיוק כמו כל האתרים האחרים.
פניה קירשנבאום: דבר שני – הגיע הזמן לחתום איתם על ההסכם.
פניה קירשנבאום: הם לא יכולים לחיות בלי שום אחזקה.
פניה קירשנבאום: הם משקיעים כסף, ואין להם שום מסמך על זה.
פניה קירשנבאום: דבר שלישי – אנחנו בהחלט יכולים להשקיע באתר ולהפוך אותו לאתר ראוי למדינת ישראל.
אמנון כהן: נציג המינהל, מדוע אין הסכם חתום משנת 1996.
אמנון כהן: אולי כל הבעיה נובעת מזה.
עמיתי מולדובן: אכן אין הסכם מאז 1996.
עמיתי מולדובן: זה דבר לא תקין, והיום זה נמצא בבג"צ.
עמיתי מולדובן: היום, אחרי הסכמה משותפת, הדיון נדחה לסוף יולי.
אמנון כהן: למה צריך להגיע לבג"צ?
אמנון כהן: למה אי אפשר להסדיר את זה?
עמיתי מולדובן: אפשר לחזור אחורה ולהתחיל להוציא את הדיונים מ-10 השנים האחרונות, אבל אני חושב שכדאי שנתמקד במה שקורה היום מול המינהל.
עמיתי מולדובן: בדצמבר האחרון ישבנו עם נציגי נווה אטיב ועם עו"ד ירון מהחטיבה להתיישבות, ושמענו את הצדדים.
עמיתי מולדובן: מאז ישבנו גם עם מנכ"ל רשות הטבע והגנים, ומתוכננת לנו גם ישיבה עם חה"כ דני דנון ומנכ"ל קק"ל.
עמיתי מולדובן: המינהל רוצה לבחון את כל הנושא הזה, והוא גם הציג בפני בבג"צ: במחצית הראשונה של שנת 2012 אנחנו שואפים להגיע להסדר בנדון.
עמיתי מולדובן: אם אתה רוצה להיכנס לפרטים, אני יכול להגיד לך שמושב נווה אטיב הציג לנו חוות דעת כלכלית, שפורסת את השנים של ההחזר על ההשקעות שלו על פני 17 שנה.
עמיתי מולדובן: מצד שני, יש לנו חוות דעת נגדית, שטוענת כי מדובר בשנים ספורות.
עמיתי מולדובן: אנחנו נמצאים כיום בדיון איתך.
עמיתי מולדובן: כמו שאמרתי קודם, אנחנו מערבים גם את רשות הטבע והגנים.
עמיתי מולדובן: אנחנו מאמינים, שבמשא ומתן תוך כדי התייחסות לצורכי המושב וצורכי הציבור, נמצא פתרון.
אמנון כהן: כלומר, הכיוון הוא לתת פיצוי על מה שהשקיע המושב, כך שזה יעבור אחר כך לניהול של המדינה.
פניה קירשנבאום: למה למשוך את זה?
פניה קירשנבאום: למה לא לפתוח אתר אחד לרשות הגנים, ולתת אותו לרשות הגנים כבר מחר.
אמנון כהן: יש להם.
פניה קירשנבאום: ההר ממול לא מופעל.
פניה קירשנבאום: שרשות הגנים הלאומיים תיקח עליו אחריות, ותכניס את הציבור החופשי.
אמיר רשף: מי אמר שיש כדאיות כלכלית?
אמנון כהן: לא לסקי.
אמנון כהן: אנחנו מדברים על כל מיני מגלשות קטנות.
אמנון כהן: דברים קטנים.
אמנון כהן: לא צריך סקי שם.
אמנון כהן: זה לא קל לפתח אתר בחינם.
אמנון כהן: יש פה עלות כספית.
אמנון כהן: לא צריך סקי.
אמנון כהן: מדובר באפשרות כניסה.
חמד עמאר: אז מה שאתה אומר, זה שבשביל להקים אתר צריך להשקיע המון כסף.
חמד עמאר: האוצר בעצמו אומר, שלא כדאי לבוא ולהשקיע את הכסף הזה.
אמנון כהן: נציג המינהל, מה לוח הזמנים?
עמיתי מולדובן: אנחנו הצגנו בפני בג"צ, שאנחנו מאמינים שבמחצית הראשונה של שנת 2012 ולאור הדחיפות של הנושא – וכמו שתיארתי קודם, אנחנו מקיימים דיונים דחופים עם כל הגורמים הרלוונטיים – אנחנו שואפים במחצית הראשונה של 2012 לקדם את ההסדר בנדון.
אמנון כהן: מי רוצה לדבר מנווה אטיב?
ירון בן עזרא: אני מנכ"ל החטיבה להתיישבות.
ירון בן עזרא: החטיבה להתיישבות שייכת להסתדרות הציונית הלאומית.
ירון בן עזרא: להסתדרות הציונית הלאומית יש 4 מניות בחברת הר חרמון, כאשר אחת מהן היא מניית הכרעה.
ירון בן עזרא: בעבר הנכס ניתן ליישוב כאמצעי ייצור, כפי שאמרה חה"כ קירשנבאום, ומאז ניסו להפעיל את זה 4 יישובים בתאגיד משותף.
ירון בן עזרא: החברה התפרקה, כי אין מספיק משוגעים שיקומו בשעה 05:00 בבוקר כדי לנקות את השלג מהמתקנים, בעונת הסקי.
אמנון כהן: תמורת סכום סמלי, יש כאלה שיעשו את זה.
גאלב מג'אדלה: בשעה 05:00 בבוקר צריך לקום?
ירון בן עזרא: בשעה 03:00-02:00 בלילה.
אמנון כהן: תמורת סכום סמלי, אפשר היום לרכוש הכל.
פניה קירשנבאום: תמורת סכום סמלי, הרשות ושמורת הטבע תקים את האתר.
ירון בן עזרא: חטיבת ההתיישבות וההסתדרות הציונית נרתמה לרכוש את המניות של התאגיד בעבור האגודה.
אמנון כהן: האם השקעתם כסף שם?
ירון בן עזרא: השקענו המון כסף.
דני דנון: כמה כסף ההסתדרות הציונית השקיעה באתר?
ירון בן עזרא: אני נפגשתי לפני שבועיים עם חבר הכנסת דנון, ביחד עם נציגי היישוב.
ירון בן עזרא: נדהמתי לדעת, שמדברים על מחירים זולים או מחירים יקרים וצדק חברתי, אבל חה"כ דנון לא ראה מעולם מאזן של החברה או מאזן של נווה אטיב, ולא יודע כמה עולה להחזיק את האתר.
דני דנון: אני אשמח לקבל את הנתונים הכספיים.
ירון בן עזרא: בדיעבד, ואחרי 17 כותרות בעיתון והשמצות של החברים.
ירון בן עזרא: זה נחמד מאוד.
דני דנון: אתה נציג של המדינה.
דני דנון: כמה כסף השקעתם באתר?
דני דנון: הכסף הוא לא שלך.
דני דנון: הכסף הוא של העם היהודי.
דני דנון: זו לא הלוואה מהבנק.
דני דנון: מדינת ישראל השקיעה כסף.
ירון בן עזרא: ואדוני נציגו של העם היהודי?
דני דנון: אתה נציג העם היהודי.
דני דנון: בוא תגיד לנו כמה כסף ההסתדרות הציונית העולמית השקיעה באתר.
ירון בן עזרא: כפי שביקשת, אתה תקבל את המסמכים אחר כך.
דני דנון: אני רוצה לדעת מה הסכום, מיליון שקל, מאה מיליון שקל.
דני דנון: תגיד סכום.
דני דנון: בספרים של ההסתדרות הציונית זה צריך להופיע.
דני דנון: האם הרכבל נבנה על ידם או על ידי המדינה?
פניה קירשנבאום: אז בוא נבדוק את כל הרפתות, את כל המושבים ואת כל הלולים.
פניה קירשנבאום: בוא נבדוק את הכל.
פניה קירשנבאום: למה אני צריכה לשלם מס על הביצים, כאשר מדינת ישראל השקיעה כסף בלולים?
פניה קירשנבאום: למה אני צריכה לשלם מס על החלב, כאשר ממילא מדינת ישראל השקיעה ברפתות?
ירון בן עזרא: מאז קום המדינה, כאשר מקימים יישוב - - -
אמנון כהן: אתה יכול להגיד כמה השקעתם?
ירון בן עזרא: מאות מיליונים.
ירון בן עזרא: כשמקימים יישוב - - -
גאלב מג'אדלה: אתה לא נותן תשובה.
גאלב מג'אדלה: מאות מיליונים זה לא סכום.
גאלב מג'אדלה: זה מתחיל ב-200,000,000 שקלים ונגמר ב-900,000,0000 שקלים.
תומר רוזנר: זה כסף ציבורי.
ירון בן עזרא: אני לא יודע מי מדבר, אבל לא כל כסף הוא ציבורי.
גאלב מג'אדלה: הוא היועץ המשפטי של הוועדה.
ירון בן עזרא: לא ידעתי.
ירון בן עזרא: אני מצטער.
ירון בן עזרא: לא כל כסף הוא ציבורי.
גאלב מג'אדלה: יש מספר?
ירון בן עזרא: כרגע אין מספר.
גאלב מג'אדלה: האם אין מאזנים?
ירון בן עזרא: יש מאזנים, אבל זה לא רלוונטי להשקעה.
אמנון כהן: אתה לא יכול להגיד: "אתם מוציאים 17 כותרות".
אמנון כהן: אנחנו שואלים שאלה: "אתם כגוף ציבורי, כמה השקעתם באתר?
אמנון כהן: " אתה יכול להגיד: במרוצת השנים השקעתי איקס.
אמנון כהן: כל שנה כך וכך.
אמנון כהן: אם אין לך נתונים, תבוא לדיון הבא.
אמנון כהן: כרגע לא הבאת נתונים.
ירון בן עזרא: מבחינת ההסתדרות הציונית מדובר בכ-10,000,000 שקלים.
אמנון כהן: במצטבר.
ירון בן עזרא: מבחינת המדינה הרבה יותר.
ירון בן עזרא: מבקר המדינה בדק את נוהל גביית תשלומים באתר בשנת 1988, ואישר שהגבייה נעשית כדין.
ירון בן עזרא: מעבר לכך, המינהל לא חותם על הסכם חכירה, כאשר היישוב משלם דמי חכירה כל השנים, מאז 1996.
ירון בן עזרא: יש לכך השלכות רחבות היקף, כמו משכנתאות שנלקחו על ידי האנשים.
ירון בן עזרא: הזכות של הבנק בעקבות הזכות שלהם היא אפס למעשה.
דני דנון: ירון, אתה מייצג את ההסתדרות הציונית הלאומית.
דני דנון: אתה מנכ"ל החטיבה להתיישבות.
דני דנון: אתה לא נציג נווה אטיב.
דני דנון: הם יודעים לייצג את עצמם.
דני דנון: אתה צריך לייצג את ההסתדרות הציונית הלאומית, שהשקיעה כסף באתר הזה, ורוצה להגיד: "לטובת העם היהודי, אני רוצה אחת, שתיים ושלוש".
דני דנון: למה אתה מייצג את נווה אטיב?
ירון בן עזרא: אני מודה לך על השאלה.
ירון בן עזרא: האינטרס של החטיבה להתיישבות בהסתדרות הציונות העולמית היא שהיישוב יתקיים.
ירון בן עזרא: בכל יום אני מקבל טלפונים מחברי היישוב, שהם רוצים לעזוב את המקום.
ירון בן עזרא: בוא נעבור לחדר ליד, לישיבת ועדת חוק, חוקה ומשפט, ונעשה חוק פינוי-פיצוי נווה אטיב ונגמור עניין.
ירון בן עזרא: רק הליכוד יכול לפנות יישובים, וזה בסדר.
דני דנון: אתה כבר מדבר על פינוי יישובים?
ירון בן עזרא: זה מה שהם רוצים.
גאלב מג'אדלה: הוא צריך להתמודד על הפריימריס של הליכוד, אני חושב.
גאלב מג'אדלה: יש לו מקום ראוי, אני חושב.
ירון בן עזרא: את זה עושה חה"כ דנון בהצלחה יתרה.
ירון בן עזרא: באופן מעשי, אני מבקש להרחיב את היריעה ולהקריא מסמך, שנדון בכנסת הזו.
ירון בן עזרא: דב חנין, בשנת 2007 שאל שאילתא את השר המנוח זאב בוים, שר השיכון שהיה ממונה על המינהל.
ירון בן עזרא: ברשותכם, משפט קצר מדברי השר בוים: "אתר החרמון ניתן בהרשאה למושב נווה אטיב עם כינון הממשל הצבאי ברמת הגולן, כחלק מאמצעי הייצור של המושב".
אמנון כהן: מה שכתבו לו הוא קרא.
ירון בן עזרא: אבל זאת עמדת המדינה.
ירון בן עזרא: זו הבטחה שלטונית של שר בישראל.
אמנון כהן: נו אז מה?
אמנון כהן: משנים אותה.
ירון בן עזרא: האם משנים הבטחה שלטונית?
גאלב מג'אדלה: עוד מעט יש לזה מעמד חוזה.
ירון בן עזרא: אדוני, תן לי לומר משפט סיום.
ירון בן עזרא: משפט הסיום של השר: "המגמה היא לחתום עם היישוב על חוזה נפרד".
ירון בן עזרא: בשנת 2007.
אמנון כהן: באיזו שנה אנחנו עכשיו?
אמנון כהן: אתה מקריא לי משהו היסטורי.
ירון בן עזרא: אנחנו בשנת 2012, אבל המגמה נותרה.
אמנון כהן: המגמה יכולה להישאר עוד 20 שנה.
ירון בן עזרא: השר הורה למינהל, לפקודיו, לשבת עם האתר.
אמנון כהן: עד עכשיו יושבים 5 שנים.
ירון בן עזרא: לשבת, ולהגיע להסכמה בדבר המחירים.
ירון בן עזרא: מאז ועד היום לא קרה כלום.
אמנון כהן: מי מדבר מנווה אטיב?
דני דנון: ירון, האם אני יכול לקבל ריכוז של השקעות המדינה באתר?
ירון בן עזרא: אפשר.
דני דנון: אפשר לקבל את זה עכשיו?
דני דנון: האם הוועדה יכולה לקבל את זה?
דני דנון: אני מדבר על השקעות המדינה.
דני דנון: משרד הביטחון השקיע באתר.
דני דנון: גרינפלד: משרד הביטחון לא השקיע באתר.
אמנון כהן: הראשון.
ברנרד אטיאש: אני ממייסדי המקום.
ברנרד אטיאש: אני קצת מתרגש.
ברנרד אטיאש: כאשר אתם באים לדון בשאלה, האם להלאים יישוב או לקבוע מחירים, אתם צריכים לדעת שמדובר בשאלה קשה מאוד שעומדת בפניכם.
ברנרד אטיאש: אני השתחררתי מהצבא בשנת 1971, והלכתי לוועד למען החייל כדי לראות מה העתיד שלי.
ברנרד אטיאש: היה שם פתק קטן, שאמר שמתארגן גרעין להקים יישוב ברמת הגולן.
ברנרד אטיאש: הצטרפתי לחבר'ה האלה.
ברנרד אטיאש: כל המשפחות שהיו משנת 1971 ועד שנות ה-90 עזבו את המקום, כי לא החזיקו מעמד שם: לא מבחינה כלכלית ולא מבחינת התנאים.
ברנרד אטיאש: היו לנו חיים קשים מאוד, ועשרות משפחות עם הילדים שלהן עזבו את המקום.
ברנרד אטיאש: בכלל לא חיינו מהכנסות הר החרמון.
ברנרד אטיאש: עבדו במפעלים, בחברה לביטחון של משרד הביטחון.
ברנרד אטיאש: היינו קבלני משנה של משרד הביטחון בהקמת מוצבים, קיפודים ומקלטים, כל גידור רמת הגולן וצפון לבנון.
ברנרד אטיאש: מזה חיינו, ולא מהכנסות אתר החרמון.
ברנרד אטיאש: במשך 20 שנה לא היה לנו שום דבר מהחרמון.
ברנרד אטיאש: כל מה שהרווחנו מאתר החרמון הלך חזרה לאתר.
ברנרד אטיאש: הרווחנו בסך הכל ארוחת בוקר, ארוחת צהריים ומשחת נעליים.
ברנרד אטיאש: מזה חיינו 20 שנה.
ברנרד אטיאש: היתה תקופה שעזבתי את היישוב, אבל כאשר התחלפה הקונסטלציה ביישוב וזה הפך ממושב שיתופי למושב עובדים, הרגשתי שאולי יש סיכויי לחיים שם וחזרתי למושב.
ברנרד אטיאש: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל בשנת 1984 סגרנו את הבניאס כי החרמון לא יכל להתקיים.
ברנרד אטיאש: עשינו הפגנות וסגרנו את הבניאס.
ברנרד אטיאש: בסוף החטיבה להתיישבות באה לעזרתנו והכניסה מספר יישובים ברמת הגולן כמפעלי רמת הגולן, כשותפים בחרמון, על מנת לקדם את האתר.
ברנרד אטיאש: כל התקציבים שלנו הלכו לחרמון.
ברנרד אטיאש: המפעלים האלה היו איתנו 12 שנה, והם יצאו בשן ועין.
ברנרד אטיאש: הם ברחו משם, כי הם לא ראו גרוש משם.
ברנרד אטיאש: זה נכון שיש שנים בהן יש שלג, כמו השנה, ואנחנו מרוויחים, אבל איפה כל השנים בהן אנחנו בכלל לא מרוויחים, שאנחנו מגלגלים את הכסף?
ברנרד אטיאש: אתר החרמון הוא ייחודי בעולם.
ברנרד אטיאש: הוא לא אתר סקי רגיל.
ברנרד אטיאש: הוא אתר של עמכה.
ברנרד אטיאש: אנחנו האתר היחיד בעולם שצריך לבנות את כל המבנים שלו בבניה בטיחותית כנגד הפגזות.
ברנרד אטיאש: בשום אתר אין דבר כזה.
ברנרד אטיאש: מדובר בבנייה יקרה מאוד.
ברנרד אטיאש: מגרש החנייה באתר החרמון הוא מגרש החנייה הכי יקר בארץ.
ברנרד אטיאש: כל מטר שבונים שם כרוך בחציבה בסלע.
ברנרד אטיאש: זה לא כמו שפת ים, שמיישרים תוך 10 דקות ועושים אספלט.
ברנרד אטיאש: זה עולם אחר.
ברנרד אטיאש: גם פינוי השלגים נופל עלינו ולא על המועצה האזורית או מע"צ.
ברנרד אטיאש: אנחנו עושים את פינוי השלגים עם קבלנים והכלים שלנו.
ברנרד אטיאש: אנחנו מפזרים משאיות סמיטריילר של מלח.
ברנרד אטיאש: אני לא רוצה לספר לכם על עלות הביטוחים.
ברנרד אטיאש: אנחנו צריכים גם להביא שוטרים.
ברנרד אטיאש: אלה דברים שלא קיימים בשום מקום אחר.
ברנרד אטיאש: גם עלות המרפאה והאמבולנס נופלת עלינו.
ברנרד אטיאש: הכל נופל עלינו.
ברנרד אטיאש: אני לא יודע אם אתם מודעים לכך.
ברנרד אטיאש: במשך 20 שנה לא ראינו שקל מאתר החרמון הזה.
ברנרד אטיאש: אתם רוצים לקחת לנו אותו?
אמנון כהן: אף אחד לא רוצה לקחת.
אמנון כהן: אנחנו רוצים להגיע להסדר.
ברנרד אטיאש: דיברו פה על כך שרוצים להעביר את זה לרשות הגנים הלאומיים.
אמנון כהן: רוצים להגיע להסדר.
ברנרד אטיאש: רשות שמורות הגנים היו הראשונים בתמונה.
ברנרד אטיאש: הם לא יכלו לנהל את זה.
ברנרד אטיאש: זה פרויקט שצריך לעבוד בו 24 שעות, ולא בדרך של מנכ"ל, שעולה מיליונים ובא מדי פעם ושוכר דירה במקום.
ברנרד אטיאש: זה סיפור אחר לגמרי.
אמנון כהן: גברתי, שוש צואלה, בבקשה.
שוש צואלה: אני ממייסדי היישוב.
שוש צואלה: אטי"ב זה אברהם, טוביה, יאיר ובנימין – ארבעה חברים מסיירת אגוז, שנהרגו בשנות ה-60.
שוש צואלה: על שמם היישוב.
שוש צואלה: אנחנו מהמשפחות של המייסדים.
שוש צואלה: הבעל שלי הוא מסיירת אגוז.
שוש צואלה: אנחנו 40 שנה במקום.
שוש צואלה: כמו שבני אמר, רק ב-20 שנה האחרונות אנחנו מרוויחים.
שוש צואלה: השאלה שלנו פשוטה.
שוש צואלה: אנחנו ציונים.
שוש צואלה: גרים שם בגלל הציונות.
שוש צואלה: גידלנו שם ילדים בגלל הציונות, ללא מרפאה, ללא מכולת, והיום קוראים לנו גנבים.
שוש צואלה: למה, חה"כ דנון?