GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: הרי אסור לקחת אותו.
אורי מקלב: אני מבין את הכוונה מאחורי זה: קבלנים שגם מעסיקים, נניח אפילו ברישיון או בהיתר, עובדים מחבל עזה ומהשומרון, בשביל לעבוד בבניין.
אורי מקלב: בדברי ההסבר אתם מסבירים שאתם רוצים שהוא לא יוכל לתת לו לנהוג ברכב ישראלי באותו הזמן.
איילת אליישר: אם לפלסטיני אין היתר לנהוג בישראל - - -
אורי מקלב: אתם עושים הבדל בין עבודה לבין נהיגה – גם אם מותר לו לעבוד בישראל, עדיין אסור לו לנהוג בישראל.
אורי מקלב: זה כתוב בדברי ההסבר אבל אני לא יודע איפה זה מופיע בחוק, לאור זה שהיושב-ראש כבר רצה להקריא, אני מיהרתי - - -
אמנון כהן: אפשר להקריא בלי שום קשר.
אורי מקלב: אבל אני מיהרתי לשאול כדי שנדע על מה מודבר.
אורי מקלב: לכן גם השאלה היא האם יש מצב שאזרח ישראל שעבר להיות תושב יהודה ושומרון ועדיין מחזיק ברישיון ישראלי, נניח שתושב מזרח ירושלים שעבר לגור והחזיק ברישיון ישראלי – האם היום, כשהוא לא תושב מזרח ירושלים, היום הוא תושב זה - - -
איילת אליישר: הוא לא תושב זר.
איילת אליישר: מי שרשום במרשם האוכלוסין - - -
מיכאל בן-ארי: כמה כאלה יש?
אורי מקלב: יש מקרים הפוכים.
מיכאל בן-ארי: הרוב המכריע, המוחלט – זה בדיוק הפוך.
אורי מקלב: יש להם רישיון נהיגה ישראלי.
אורי מקלב: יש להם והם מחדשים אותו.
איילת אליישר: מי שמחזיק בתעודת זהות ישראלית, גם אם הוא תושב מזרח ירושלים, הוא רשום במרשם האוכלוסין הישראלי – הוא לא נכלל בהגדרה ולכן גם אם הוא גר עכשיו באזור, זה לא חל עליו.
מירי פרנקל שור: חבר הכנסת מקבל מנסה לברר זה אם יש הבדל בין העסקה לנהיגה?
מירי פרנקל שור: זאת אומרת, האם כשהוא מקבל היתר להעסקה, צריך להיות מצוין במפורש שמותר רק להעסיק אותו או שמותר להעסיק אותו בנהיגה?
איילת אליישר: כן.
איילת אליישר: יש הבדל.
איילת אליישר: היתרי העסקה הם היתרי העסקה, הם לא התרים לנהיגה בישראל.
איילת אליישר: המנהל האזרחי יכול גם להוציא היתרי נהיגה בישראל שהם משהו אחר לגמרי – לפי דעתי, במקרים מאוד מצומצמים – היה פה נציג המנהל האזרחי והיה אפשר לשאול אותו.
איילת אליישר: זה לא אותו דבר.
איילת אליישר: ההיתר הוא היתר עבודה.
אורי מקלב: איפה זה מופיע בחוק?
אורי מקלב: תושב יהודה ושומרון יכול להחזיק ברישיון זר, רישיון אמריקאי, שהוא יכול לתפוס גם בארץ.
אורי מקלב: אז יש לו רישיון נהיגה שמותר לו לנהוג, בעיקרון, בישראל.
איילת אליישר: יכול להיות שבכלל לא נדע.
אורי מקלב: הוא בא לשהות פה כדי לעבוד.
אורי מקלב: הקבלן מבקש ממנו בין אם לנסוע ולהביא לו חומרי בניין בתוך שטח האתר או במלגזה.
אורי מקלב: על מה אתן מדברים?
אורי מקלב: איך אתם מבדילים בין - - -
מירי פרנקל שור: זה צריך להיות כתוב בהיתר ההעסקה שלו, נכון?
אורי מקלב: להפעיל מלגזה כן מותר לו?
איילת אליישר: היתר העסקה הוא היתר להעסקה בלבד, למיטב ידיעתי.
אורי מקלב: להפעיל מלגזה, להפעיל מנוף, מותר לו? למלגזה גם צריך רישיון.
אורי מקלב: או להעביר בתוך האתר מותר לו?
איילת אליישר: ההסדרים להפעלת מלגזה או להפעלת כלי רכב במדינת ישראל מוסדרים לפי פקודת התעבורה והתקנות מכוחה.
איילת אליישר: מה שמותר שם – מותר שם.
איילת אליישר: ההסדרים שם קובעים שפלסטיני צריך להחזיק היתר לנהיגה בישראל או תושב זה יכול להחזיק היתר - - -
אורי מקלב: יש לו רישיון אמריקאי, הוא לא צריך שום היתר.
איילת אליישר: אז יכול להיות שאם יש לו היתר אמריקאי אז אנחנו, כמשטרה, נפגוש אותו נוהג ואנחנו בכלל לא נדע מיהו, הוא אמריקאי בכלל - - -
אורי מקלב: אבל אתם פה רציתם להכניס – אותו תושב, אותו אחד שוהה שנמצא פה ברישיון, אתם לא רוצים שיסתובב ברכב ישראלי על סמך רישיון אמריקאי – כך אתם כותבים בדברי ההסבר.
אורי מקלב: אני שאלתי איפה זה כתוב בחוק.
אמנון כהן: נהגי מוניות, מה רציתם?
יהודה בר אור: אני חושב שהייתה אי הבנה בינינו לביניכם.
יהודה בר אור: בישיבה הקודמת ביקשת ממני להביא את המקרים עם השמו והכול - - -
אמנון כהן: אם יש.
יהודה בר אור: יש המון.
יהודה בר אור: עכשיו אמרה הקצינה איילת: תביא לי שמות ואנחנו נבדוק את זה.
יהודה בר אור: שמות אני יכול להביא לה כמה שהיא רוצה אבל אתה לא ביקשת ממני שמות, אתה ביקשת ממני מקרים: כל מה שהיה, כל המסמכים, איך נשפט.
יהודה בר אור: אבל שמות של אנשים שלקחו להם את הרישיון ושמות של אנשים שנתקלו בעניין הזה ועשו להם עוול גדול מאוד, פגעו להם בפרנסה - - -
אמנון כהן: איפה השמות?
אמנון כהן: לא הבאת.
יהודה בר אור: זה אני אביא לך כמה שאתה רוצה.
אמנון כהן: מה ביקשתי בפעם הקודמת?
יהודה בר אור: אתה ביקשת ממני להביא מקרים ודוחות.
אמנון כהן: תביא מקרים, תביא דוחות, תביא שמות, תביא משהו.
יהודה בר אור: אני אביא לך שמות כי היא הבהירה לי שהיא רוצה שמות.
אורי מקלב: אבל יואל אמר שלא היה דבר כזה.
מירי פרנקל שור: אמרו של היו העמדות לדין.
יהודה בר אור: היו העמדות לדין בלי סוף.
יהודה בר אור: אני אביא לה שמוות.
מירי פרנקל שור: באילו שנים?
יהודה בר אור: בשנים 2010 עד 2012.
יהודה בר אור: אני אביא לך קרוב ל-16 מקרים.
מיכאל בן-ארי: כמה?
מיכאל בן-ארי: ב-2010 ו-2011 היו 16 מקרים?
יהודה בר אור: עד עכשיו היו 16 מקרים שלקחו להם רישיון.
מיכאל בן-ארי: כל המקרים היו לא מוצדקים, לא ראויים, לטעמכם?
יהודה בר אור: בהחלט לא מוצדקים.
יהודה בר אור: הם שכחו שנהג מונית קודם כל חייב להסיע נוסעים.
יהודה בר אור: החוק מחייב אותו הסיע נוסעים, אין לו שיקול דעת, אלא אם הוא שיכור.
יהודה בר אור: אנחנו לא יכולים להבחין על אדם אם הוא עובד זר.
יהודה בר אור: אם הוא מתנהג בסדר, משלם ונראה בסדר – האם יש לנו זכוכית מגדלת - - -
מירי פרנקל שור: הנושא של בדיקת מסמכים גם היה תיקון של הוועדה.
מירי פרנקל שור: אם הוא מסרב להציג מסמכים, זאת תהיה סיבה סבירה שלא להסיע אותו.
יהודה בר אור: אבל אין סיבה סבירה.
יהודה בר אור: סיבה סבירה לנהג שלא להסיע זה במקרה שהוא מלוכלך, שהוא שיכור, שהוא נראה לא בסדר.
יהודה בר אור: אבל אם הוא עולה, יושב מאחורה, נראה בסדר – אין עליו שום בעיה – ואני מפעיל לו את המונה והוא נוסע איתי בתוך תל אביב ויורד ביפו אני לוקח אותו מיפו ומביא אותו לתוך תל אביב – איזה חשד יש לי שהוא שוהה?
מירי פרנקל שור: אבל בתוך תל אביב אתה לא אמור - - -
יהודה בר אור: לא.
יהודה בר אור: גם לא לפעם הראשונה.
יהודה בר אור: לא שמעת שהוא מאיים עלינו שאם במקרה הוא עוד יחריג את החוק הזה גם מלמעלה.
יהודה בר אור: אתה יכול להחריג על ילדים קטנים, לא עלינו פה.
יהודה בר אור: אנחנו אנשים שומרי חוק ואתם פה בהתנהגות שלכם מתנהגים אלינו כמו לילדים קטנים שאתם גוררים אותנו.
יהודה בר אור: פטרתם את נהגי האוטובוסים, פטרתם את נהגי המוניות הגדולות שיש להם 10 מקומות ועלינו התלבשתם.
יהודה בר אור: נהג מונית שנכנס אליו נוסע ויושב אצלו מאחורה ונמצא איתו בודד בתוך המונית – איזו אפשרות יש לו להוציא אותו החוצה?
יהודה בר אור: מה האפשרות של נהג מונית?
יהודה בר אור: שמים אותנו שוטרים?
יהודה בר אור: עושים אותנו בריונים?
יהודה בר אור: מה עשיתם אותנו?
דב חנין: זה חלק ממהלך ההפרטה.
יהודה בר אור: אנחנו אנשים שבאנו להתפרנס ורוצים לעבוד ולהביא פרנסה הביתה.
יהודה בר אור: לא מתעסקים בשום דבר אחר.
יהודה בר אור: גם כך יש לנו צרות בלי סוף: הדלק וכל הבעיות מסביב במדינה.
יהודה בר אור: האנשים פה מחזיקים ילדים, משפחות, יש להם זמן להסתכל אחורה אם האדם הזה הוא חוקי או לא חוקי?
יהודה בר אור: הוא אומר: אתה כבר במונית שלי, לא יכול להילחם נגדך יותר.
יהודה בר אור: היה מקרה אחד שהיה בתל אביב שאדם עמד על שלו וביקש תעודת זהות והנוסע התרגז, הוציא סכין והצמיד לו לצוואר, זרק אותו מהמונית ויצא ועשה פיגוע.
יהודה בר אור: כל המדינה קראה שהיה פיגוע בתל אביב איפה שהילדים מבלים.
יהודה בר אור: בסוף ירו בו.
יהודה בר אור: הוא לא התכוון לשדוד את המונית – אני אביא את הנהג לפה לוועדה הבאה – הוא התכוון בסך הכול לנסוע אבל ברגע שהוא הרגיז אותו – הוא לקח את המונית וביצע פיגוע.
עזרא אשכנזי: א
עזרא אשכנזי: הרון אברהם – לקחו לו את האוטו ל-30 יום.
יהודה בר אור: בבקשה, תרשום אדוני, אהרון אברהם, שתבדוק המשטרה.
יהודה בר אור: בשנייה אחת קיבלת שם.
אורי מקלב: השאלה שנשאלת פה: האם אותה בקשה שהיועצת המשפטית אומרת שהוא מבקש מסמכים, הוא יכול לבקש מסמכים גם אם הוא בטוח שהוא ישראלי?
אורי מקלב: אם הוא בטוח שהוא ישראלי, הוא יכול לבקש ממנו מסמכים?
אורי מקלב: הוא יכול או שאין לו סמכות?
אורי מקלב: אם הוא ישראלי, אין לנהג מונית סמכות.
גבריאלה פיסמן: יש לו סמכות.
גבריאלה פיסמן: הוא רשאי לדרוש.
אמנון כהן: אם הוא נראה חשוד בעיניו, הוא לא יכול לדעת.
אמנון כהן: אם יש לו תעודת זהת – נגמר.
אורי מקלב: מה זה חשוד?
אורי מקלב: חשוד במה?
גבריאלה פיסמן: הוא רשאי לדרוש מנוסע מסמכים שמראים שהוא נכנס לישראל כדין.
אורי מקלב: בסדר, האם הוא נכנס כדין.
אורי מקלב: אבל אם הוא בטוח שהוא ישראלי, הוא יכול לבקש ממנו מסמך?
גבריאלה פיסמן: הוא יכול.
איילת אליישר: ככה כתוב.
אן סוצ'יו: הנה, סיפרו לך פה על מקרים שהיה נראה לו ערבי.
אן סוצ'יו: איך הוא יידע אם הוא שב"ח או לא?
אורי מקלב: לזה אני מוביל.
אורי מקלב: מישראלי הוא יכול לבקש מסמכים?
אורי מקלב: יש לנהג מונית סמכות לבקש מנוסע להזדהות?
אורי מקלב: רק אם הוא חושש שאולי הוא מגיע - - -
איתמר גלבפיש: אדוני יכול לראות את הסעיף.
אורי מקלב: באיזה סעיף?
איתמר גלבפיש: זה לא בכחול.
איתמר גלבפיש: זה בחוק שמבקשים לתקן.
אורי מקלב: לא הניחו לפנינו.
אורי מקלב: על סמך איזה בסיס?
יואל הדר: מה זה בטוח שהוא ישראלי?
יהודה בר אור: תגיד לי, איך אני אסיע נוסעים אם כל היום אני אבדוק מסמכים?
אורי מקלב: הוא יודע הוא ישראלי.
יואל הדר: איך הוא יודע?
אורי מקלב: הוא יודע שהוא יהודי.
יואל הדר: איך?
אורי מקלב: הוא רואה אותך.
אורי מקלב: יש לו סמכות?
אורי מקלב: אולי אתה עכשיו עובד זר?
יואל הדר: כי החוק מאפשר.
אורי מקלב: הוא יבוא לבית משפט וישאל אותו למה פגעת בי בפרטיות שלי?
אן סוצ'יו: יפה, יפה מאוד.
אן סוצ'יו: הוא קלט את בעיית החוק.
יהודה בר אור: הוא עלה על הדבר הכי נכון.
יואל הדר: זה לא שהוא יבוא לשופט.
יואל הדר: אחרי זה אנחנו נצטרך להעמיד אותו לדין - - -
אורי מקלב: יבוא אותו אזרח ויתבע אתו.
יואל הדר: מי יתבע אותו?
אורי מקלב: זה שביקש ממנו להזדהות.
יואל הדר: החוק מאפשר לו את זה.
אורי מקלב: אבל לא יכול להיות שנעשה חוק עמום כל-כך.
יואל הדר: לא עמום בכלל.
יואל הדר: החוק מאפשר - - -
אורי מקלב: אני שואל, אדוני יואל, האם לנהג המונית יש סמכות?
יואל הדר: על סמך החוק.
אורי מקלב: רק בגלל שאולי יש לו חשש?
אורי מקלב: אני מבקש את תשומת הלב של היועצת המשפטית.
אמנון כהן: כן, היא שומעת.
אורי מקלב: אנחנו מבינים שהסמכות שהיא נותנת לנהגי המוניות או לכל אדם לבקש להזדהות היא על כך שיש לו חשש שאולי הוא שוהה לא חוקי בארץ.
אורי מקלב: אם יבואו וישאלו אותו: למה עשית את זה?
אורי מקלב: הוא צריך לשכנע, יכול גם בבית משפט.
אורי מקלב: אם הוא שלם בעצמו, הוא יודע שהוא לא חושש שהוא כזה – אסור לו לזהות, אסור לו לבקש.
גבריאלה פיסמן: מותר לבקש, החוק קובע שמותר.
עזרא אשכנזי: אבל מה זה חשש?
עזרא אשכנזי: סליחה, מה זה חשש?
עזרא אשכנזי: מה אנחנו כלבים?
עזרא אשכנזי: יש לנו ריח?
עזרא אשכנזי: אנחנו מריחים את האנשים?
אורי מקלב: חשש שאולי הוא שוהה לא חוקי.
אורי מקלב: החוק לא אומר סתם.
גבריאלה פיסמן: החוק מאפשר למסיע במונית לדרוש מנוסע מסמכים.
גבריאלה פיסמן: נקודה.
יהודה בר אור: תנו לנו כסף – נהיה שוטרים.
אורי מקלב: החוק מדבר על שוהה שלא כדין.
אורי מקלב: אני לא שופט אבל יש כאן יועצת משפטית - - -
יואל הדר: אדוני, עשינו אותו דבר - - -
אורי מקלב: יואל, אני רוצה קודם להסביר את השאלה.
אורי מקלב: אם זה נכון וזה המקור לזה, אנחנו בקשים עכשיו מנהג מונית שיידע לזהות אנשים בחשש שהם שוהים לא חוקיים.
עזרא אשכנזי: בלי לעבור קורס.
אורי מקלב: ברגע שהוא לוקח ישראלי - - -אם הוא מזהה ישראלי - - -
אמנון כהן: חשש שהוא כזה.
אמנון כהן: יכול להיות יהודי שנראה בחזות כזאת שהוא חשש, יכול להיות.
יואל הדר: אבל לא יעמידו אותו לדין על זה.
אמנון כהן: מבקש תעודת זהות ונגמר הסיפור.
יהודה בר אור: אדוני היושב-ראש, בשמונים אחוז מהמקרים האלה הוא ירד מהמונית.
יהודה בר אור: הפרנסה תפגע.
אמנון כהן: נתתי לך זמן ולא עשית כלום.
אמנון כהן: עכשיו אתה צועק?
עזרא אשכנזי: בשנייה הבאתי לך.
אמנון כהן: לא שנייה.
אמנון כהן: לפני חודש עשיתי דיון ואמרת שתביא.
אמנון כהן: היית צריך להביא לי 20 מקרים, הייתי בודק איתם והייתי אומר לך את כל התשובות.
אמנון כהן: אל תדבר בכלל עכשיו.
יהודה בר אור: אבל אני לא הבנתי את השאלה.
אמנון כהן: עזוב.
אמנון כהן: אתה מבין את כל מה שאתה רוצה.
יואל הדר: אבקש להשיב לחבר הכנסת מקלב.
יואל הדר: יש לנו גם חקיקה דומה לגבי נושא כזה, ננסה להביא גם את החקיקה הדומה.
יואל הדר: לגבי הנושא הזה – לא יעמידו אותו לדין אם אותו אחד הוא שוהה בלתי חוקי.
יואל הדר: הרי יעמידו אותו לדין לא אם הוא ישראלי אלא יעמידו אותו לדין רק במקרה כזה שהוא באמת היה שוהה בלתי חוקי.
יואל הדר: לכן אין טעם שיבקש - - -
אמנון כהן: הוא שאול על הזכות שלו לשאול.
אורי מקלב: יתבע את הנהג מונית - - -
יואל הדר: אין לו מה לתבוע כי החוק מאפשר את זה.
יואל הדר: אותו דבר עשינו בחוק למניעת תופעת השיכרות, אותו דבר עשינו.
יואל הדר: לגבי חנות שמישהו נכנס אליה ולגבי הצגת תעודת זהות.
יואל הדר: אמרנו: הוא לא חייב לדרוש תעודת זהות אבל שתדע שאם הוא קטין והוא לא ביקש תעודת זהות – אז הוא יצטרך להסביר את זה.
חגית לרנאו: אבל יואל, מודע לבעייתיות של המקום - - -
יואל הדר: זה בדיוק אותו דבר.
דבי גילד-חיו: קטין זה לא Profiling על בסיס עדתי, מוצא – מה אתה משווה?
יואל הדר: זה אותו דבר.
יואל הדר: מבחינת החזקה זו אות חזקה.
אמנון כהן: תודה יואל, ביטאת יפה.
דב חנין: השאלות שהועלו פה, אדוני היושב-ראש, הן רק עדות לכך שהחקיקה הזו לא בשלה לעבור להיות לחקיקה של קבע.
דב חנין: יש שאלות שאנחנו מתווכחים עליהם כל הזמן בעניין של נהגי המוניות והמנגנונים שמייצרים וכדומה.
דב חנין: הסבירו לנו שאלה צעדי חרום, אנחנו בעידן של פיגועים יומיומיים ובאמת, אתם יודעים, כשיש פיגועים יומיומיים אנחנו חייבים לנקוט בצעדי חרום.
דב חנין: לשמחתי, לא שמעתי על פיגועים יומיומיים בימים האחרונים, אבל אני מניח שלמשטרה יש ידיעות אחרות מאשר לי.
איילת אליישר: חבל שלא היית פה בישיבה הקודמת ולא שמעת את הסקירה של השב"כ.
דב חנין: אני אומר שיש לשב"כ ידיעות על פיגועים יומיומיים שלא מגיעות אלינו וזה בסדר.
אורי מקלב: גייסו את נהגי מוניות שיש חשש שהם יזהו את המפגעים.
דב חנין: אמרתי: זה חלק מההפרטה.
דב חנין: פעם היה שב"כ, היום יש נהגי מוניות.
דב חנין: זה מה שנקרא עובדי קבלן.
יהודה בר אור: בלי כסף.
דב חנין: אתם מועסקים באופן קבלני על-ידי המערכת אבל אתם לא מקבלים אפילו שכר על זה.
דב חנין: אתם אמורים לעשות את זה בהתנדבות.
יהודה בר אור: מקבלים עונש.
דב חנין: אתם מקבלים עונש.
דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, מבלי להיכנס לפרטי החוק הזה, אני חושב שהחוק הזה לחלוטין לא בשל להפוך להיות לחקיקה של קבע בצורה הנוכחית שלו.
דב חנין: יש פה שאלות אמיתיות שנותרות וכדומה.
דב חנין: רוצה הממשלה להאריך אותו כדי להביא לנו עוד איזושהי חקיקה יותר סבירה ויותר מאוזנת בהמשך הדרך?
דב חנין: אז אפשר להאריך את זה בכמה חודשים.
דב חנין: אני כשלעצמי, הייתי מאריך את זה ביום אחד ל-1 באפריל.
דב חנין: אני חושב שזו הארכה מספקת.
דב חנין: אבל אם הממשלה רוצה להאריך את זה בקצת יותר זמן – אז אפשר ל האריך את זה בקצת יותר זמן: שלושה-ארבע-חמישה חודשים.
דב חנין: יתכבדו ויביאו לנו הצעת חוק - - -
אורי מקלב: 1 במאי צריך להיות תאריך מכונן.
דב חנין: 1 במאי זה תאריך נהדר ואני תמיד בעדו.
דב חנין: אפשר להביא הצעה לכמה חודשים ובאותו זמן תתכבד הממשלה ותביא לנו איזשהו מנגנון יותר מאוזן שבאמת יביא בחשבון – הרי החוק הזה, יושבת פה היועצת המשפטית, אנחנו מלווים את החוק הזה, אני זוכר עוד מימי גאלב מג'אדלה ואופיר פינס כיושב-ראש ועדה עם ויכוחים של שעות.
דב חנין: אף אחד מהוויכוחים האלה לא נפתר.
דב חנין: אז חושבים שפשוט התעייפנו או ששכחנו את הנימוקים ומביאים לנו את החוק ועכשיו אומרים לנו: עכשיו זה כבר יהיה הסדר קבע.
אורי מקלב: הם רואים שכל כך הרבה שנים זה עבר ללא תקלות - - -
מירי פרנקל שור: רציתי לחדד את הנקודה שהציג פה איתמר בהגינותו.
מירי פרנקל שור: בעקבות אחת מישיבות הוועדה נכתבה – וגבי הציגה – הנחיית פרקליטות שלא להעמיד לדין נהג מונית בפעם הראשונה.
מירי פרנקל שור: באמת הוצג פה שכרגע זו הנחייה - - -
גבריאלה פיסמן: ההנחיה חלה ביחס למסיע בודד שלא בנסיבות מחמירות או נסיבות מיוחדות.
אמנון כהן: זה ימשיך להיות?
מירי פרנקל שור: אם ישתנו הנסיבות – אם אני מבינה אותך איתמר, זה מה שאמרת – אם ישתנו הנסיבות ללא הודעה לוועדה, יכולה הפרקליטות לשנות את ההנחיה.
אמנון כהן: בלי הודעה לוועדה?
מירי פרנקל שור: בלי הודעת לוועדה, כן.
איתמר גלבפיש: ההמלצה שלנו שמדובר במדיניות תביעה.
איתמר גלבפיש: מדיניות תביעה כשמה כן היא – מדיניות שהתביעה נוקטת.
איתמר גלבפיש: אם ישתנו הנסיבות, כפי שאמרתי קודם, נסיבות ביטחוניות אחרות, למשל, פיגועים אבים או שינוי בדפוסי ההסעה – כך גם יכולה להשתנות מדיניות ההעמדה לדין כדי להתמודד עם אותם אתגרים חדשים שהמדיניות בשטח תעשה.
איתמר גלבפיש: אם ישתנו הנסיבות האלה, התביעה יכולה לשנות גם את ההנחיה הקיימת וכן להעמיד לדין בפעם בראשונה את אותם מסיעים תמימים, שהיום הם מסיעים תמימים, או נהגי מוניות שהסיעו בפעם הראשנה שלא בנסיבות מחמירות.
אמנון כהן: הוא פתאום קיבל אלף שקל קנס במקום מאה.
איתמר גלבפיש: בדיון הקודם, גברת איילת אליישר התחייבה בפני הוועדה – וזה היה, בין היתר, על רקע השינוי בדפוסי ההסעה והמצב הביטחוני הקיים.
איתמר גלבפיש: הנתונים הבסיסיים האלה עשויים להשתנות בעתיד, כי איננו יודעים מה צופן העתיד, אם העתיד הזה ישתנה - - -
אמנון כהן: אז לא ידעתם שיכול להשתנות גם?
איתמר גלבפיש: אז אמרנו שאנחנו מוכנים, בהתאם לנסיבות שהיו קיימות באותה עת, לא להעמיד לדין את המסיע התמים.
איתמר גלבפיש: הנסיבות האלה היו נכונות אז והן נכונות גם היום ולכן אנחנו כרגע עם אותה הנחיית פרקליט המדינה והיא לא משתנה.
איתמר גלבפיש: אבל אם ישתנו הנסיבות, למשל, המצב הביטחוני יחמיר – ככה גם יכולה מדיניות התביעה לחזור למדיניות הקיימת, שנזכיר, שבה כן העמידו לדין בפעם הראשונה ושבה גם בית המשפט העליון – אפילו לא הפרקליטות – בעבר הנחה קו ענישה מאוד מחמיר לעניין הזה.
איתמר גלבפיש: אז אני אומר:
איתמר גלבפיש: מדיניות התביעה יכולה להשתנות כמו שהנסיבות יכולות להשתנות.
אמנון כהן: איילת, מה רצית להוסיף?
איילת אליישר: מה שחשוב להבין זה למה ההערה הזאת בכלל עלתה כאן:
איילת אליישר: בדיונים שהיו כאן
איילת אליישר: לפני שנתיים הוועדה התלבטה בנושא המסיע הבודד.
איילת אליישר: התלבטנו כאן אם לצמצם את ההעמדה לדין לגבי המסיע הבודד בפעם הראשונה.
איילת אליישר: אנחנו אמרנו שאנחנו נלך על הדבר הזה.
איילת אליישר: הייתה לנו הרגשה שאולי זה הובן כאיזושהי התחייבות שקשורה לחקיקה.
איילת אליישר: אנחנו כאן מבקשים להבהיר: נושא מדיניות תביעה הוא נושא נפרד לחלוטין, הוא לא קשור לחקיקה.
איילת אליישר: זה לא שיחזרו לוועדה עם מדיניות תביעה.
איילת אליישר: מדיניות תביעה אף פעם לא מגיעה לכנסת.
מירי פרנקל שור: נכון, איילת, אבל כאשר - - -
אמנון כהן: תני לה, היא מסבירה מאיפה זה נולד.
מירי פרנקל שור: אתה צודק שהפנת את תשומת לב הוועדה אבל היום הוועדה מתבקשת לעגן כהוראת קבע אבל גם על בסיס העובדה, בין היתר, שמדיניות התביעה כיום היא לא להעמיד פעם ראשונה לדין.
דב חנין: בדיונים הקודמים העלנו את הרעיון – במסגרת של הוראת שעה הוא לא נראה לכם, אבל השאלה, אם כבר הולכים להסדר קבע, אולי זו ההזדמנות לשקול את הרעיון של האבחנה בין נהגי מוניות שמדי פעם הסיעו או לא הסיעו מישהו לבין מישהו – זה אמרתם לנו בזמנו באחד הדיונים ההיסטוריים שזאת המטרה – להתעסק באנשים שעיסוקם הסעות של שב"חים.
דב חנין: יש אבחנה – אני בעדה.
דב חנין: אם יש מישהו שהוא מסיע שב"חים, יש כל מיני טנדרים וכל מיני מכוניות, שזה עיסוקו של האדם – להסיע שב"ח, זאת תהיה עבירה.
דב חנין: אנחנו מדברים פה כרגע על העברה להוראת קבע.
דב חנין: אנחנו מדברים על חקיקה פלילית.
דב חנין: חקיקה פלילית היא מכשיר שנועד לא להתמודד עם שאלות תיאורטיות אלא להתמודד עם שאלות אמיתיות.
דב חנין: יש תופעה – אתם אומרים – של אנשים שמתפרנסים מהסעת שב:
דב חנין: חים, בסדר.
דב חנין: תתנו לזה פתרון, תיצרו עבירה כזאת, תהיה עבירת קבע בספר החוקים אם אתם חושבים שהיא כל-כך בעייתית והיא מחייבת הידרשות של החוק הפלילי.
דב חנין: אבל לפחות מהחקיקה הקבועה תורידו את כל הסיפור הזה של נהגי המוניות.
דב חנין: מה זה הסיפור הזה?
דב חנין: יש לזה נזקים חברתיים איומים.
דב חנין: אתם בעצם גורמים לכל ערבי או מזרחי שעולה למונית להיות חשוד והנהג צריך לדרוש ממנו תעודת זהות.
דב חנין: הרי זה משה שאתם אומרים פה.
דב חנין: אתם אומרים: ערבי או מזרחי צריך להיחשב כחשוד.
דב חנין: ואם הוא לא נבדק אז זאת בעיה של נהג המונית.
אמנון כהן: תודה, דב, הבנו את זה.
אמנון כהן: דנו בזה כבר.
יהל עמית: "הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב-2011 1.
יהל עמית: בחוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה), התשנ"ו-1996, (להלן – החוק העיקרי), בשם החוק, במקום "(הוראת שעה)" יבוא "(תיקוני חקיקה)".
יהל עמית: 2.
יהל עמית: בסעיף 1 לחוק העיקרי – (1) במקום כותר השוליים יבוא "תיקון חוק עובדים זרים ותיקון חוק הכניסה לישראל"; (2) הרישה תימחק; (3) בפסקה (2) המתקנת את חוק הכניסה לישראל , התשי"ב-1952, בסעיף 12א (ד)(3) המובא בה, במקום "(הוראת שעה)" יבוא "(תיקוני חקיקה)".
אמנון כהן: אני מבקש, היועצת המשפטית תמצאי את המינוח, שמי שמסיע כחברה שהיא חברת הסעות – טנדרים למיניהם – ונסיבות מחמירות, כמו שהגדרתם אותם, אז הם יכנסו לחקיקת קבע וכל אלה שהם נהגי מוניות, של יחיד או דברים כאלה – יישארו כהוראת שעה.
אמנון כהן: אנחנו, לפי רוח הדברים, גם של חברי הכנסת, אנחנו רואים שצריך לבחון את הסוגיה הזאת עם נהגי מוניות.
אמנון כהן: אולי ימצאו מנגנון אחר.
אמנון כהן: באמת, מכל המסיעים של ציבור ראיתי שרק נהגי מוניות נכנסו לפול הזה.
אמנון כהן: אולי יש פה הצדקה של בדיקה ומקרים שהיו ואנשים איבדו את יקיריהם.
אמנון כהן: אז תמצאו את המינוח הזה שיהיה כמו שכיוונתי אתכם.
אמנון כהן: המשרד לביטחון פנים, אתם יכולים להסכים או למשוך – תחליטו מה אתם רוצים.
אמנון כהן: זאת רוח הדברים בוועדה.
אמנון כהן: אנחנו נצביע על הצעת החוק הזאת.
אמנון כהן: הוראת שעה לשנתיים נעשה – של המוניות לשנתיים ולגבי נסיבות מחמירות נעשה את זה קבע.
אמנון כהן: אחרי שנתיים נראה עוד פעם איך יהיה.
אמנון כהן: פעם זה היה כל שנה, עכשיו ניתן להם שנתיים.
יואל הדר: בפעם שעברה זה היה שנתיים, אדוני.
אמנון כהן: אז גם עכשיו שנתיים.
אמנון כהן: לנהגי המוניות שנתיים ולגבי שאר המסיעים - - -
איילת אליישר: מה זה - - -
אמנון כהן: אלו דברים שאנחנו מעבר לקופסה, מעבר לחקיקה רגילה.
אמנון כהן: גם אנחנו צריכים לאט-לאט ללמוד את זה, להיכנס לדברים.
אמנון כהן: יהי רצון שלא נצטרך את זה בכלל.
אמנון כהן: נבטל את החוק בכלל.
אמנון כהן: אבל אם לא תבואו לפה, איך נדע?
אמנון כהן: אני מציע, ברוח הדברים האלה, מי בעד - - -
דב חנין: אני, אדוני, רק מבקש שתעמיד את שתי ההצעות שלי גם להצבעה.
דב חנין: האחת: הארכה ל-1 באפריל והשנייה: אבחנה בין מי שעיסוקו בהסעה – שתמשיך לחול עליו הוראת השעה, לעומת זאת, על נהגי מוניות וכדומה החוק לא יחול, זאת אומרת שהסעיף הזה של נהגי המוניות יימחק.
אמנון כהן: מי בעד עד 1 באפריל?
אמנון כהן: תצביע.
אמנון כהן: בעד הארכת המועד עד ל-1 באפריל – מיעוט
אמנון כהן: מה השני?
דב חנין: השני הורדת נהגי המוניות לגמרי.
אמנון כהן: מי בעד הורדת נהגי המוניות לגמרי?
אמנון כהן: בעד הורדת נהגי המוניות לגמרי – מיעוט
אמנון כהן: לא עבר.
אמנון כהן: עכשיו אנחנו הולכים להצעת החוק כמו שאני הצעתי.
מיכאל בן-ארי: אני רוצה הסתייגות.
מירי פרנקל שור: הסתייגות או רשות דיבור?
אמנון כהן: רשות דיבור לחבר הכנסת בן-ארי וגם זהבה גלאון בקשה, יש לך פה רשימה.
אמנון כהן: לדיבור.
אמנון כהן: רוצים לדבר.
מיכאל בן-ארי: גם חבר הכנסת אלדד.
אמנון כהן: גם חבר הכנסת אלדד לדיבור.
אמנון כהן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 14).
אמנון כהן: היועצת המשפטית תתאים את זה לפי נוסח הדברים שדיברנו: לגבי נהגי מוניות – שנתיים.
אמנון כהן: לגבי שאר נסיבות מחמירות – ייכנס לקבע.
אמנון כהן: בעד הצעת החוק – רוב
אורי מקלב: רשות דיבור גם אני הייתי רוצה.
אמנון כהן: תרשמו דיבור.
אמנון כהן: את כל הסיעה תרשמו.
אמנון כהן: יואל, יישר כוח.
אורי מקלב: יצא עם חצי תאוותו בידו.
אמנון כהן: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה בהצעת חוק מרשם אוכלוסין (תיקון מס' 17) (רישום על פי פסק דין), של חה"כ דוד אזולאי, איתן כבל, פניה קירשנבאום, זבולון אורלב.
אמנון כהן: אנחנו מכינים את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
אמנון כהן: חה"כ אזולאי, תציג לנו את הצעת החוק.
אמנון כהן: הבנתי שעשית תיאומים.
אמנון כהן: נשמע את כל הנציגים, ונקבל החלטות.
דוד אזולאי: אדוני היו"ר, אני רוצה להודות לך שאתה מקיים את הדיון הזה היום.
דוד אזולאי: אני מקווה שנגמור היום את הנושא, לקראת קריאה שנייה ושלישית, על מנת לסיים את הסיפור הזה שאנחנו מושכים אותו כבר הרבה זמן.
דוד אזולאי: הצעת החוק הזו באה לפתור בעיה: אנשים שבאו לארץ היו בידיהם אישורים שהוכרו על ידי מרשם האוכלוסין, כאשר רישומים של בתי הדין הרבניים לא הוכרו.
דוד אזולאי: זה התיקון של החוק – גם אישורים של בתי הדין הרבניים בארץ לגבי תושבי ארץ ישראל יהיו מוכרים.
דוד אזולאי: אותם אזרחים יוכלו גם לקבל אזרחות עם הצגת המסמך של בית הדין הרבני.
דוד אזולאי: זה אחד האבסורדים.
דוד אזולאי: כל קהילה בכל מקום יכולה לאשר את יהדותו של אדם, ואילו בית דין מוסמך במדינת ישראל לא יכול לעשות את זה.
דוד אזולאי: התיקון הזה בא לגיד, שגם אישוריו של בית הדין הרבני מוכרים ותקפים אצל רשם האוכלוסין.
אמנון כהן: אנחנו נקרא את הצעת החוק ונשמע את ההתייחסויות.
אורי מקלב: אבל היתה שאלה אחת שנשארה פתוחה לגבי תיירים.
דוד אזולאי: אמרנו שאת זה אנחנו משאירים כרגע.
דוד אזולאי: אנחנו לא רוצים לפתוח את היריעה.
דוד אזולאי: אני חושב שצריך לתקן את זה, אבל אני יודע מה תהיה התגובה של משרדים אחרים.
דוד אזולאי: אני יודע שתהיה התנגדות לעניין הזה, ולכן אני מציע להסתפק כרגע בתיקון הזה בלבד.
דוד אזולאי: בבוא היום, נמצא את שעת הרצון ונתקן את השאר.
אורי מקלב: אתה מרפא את ידיו של משרד הפנים לברר ולחפש את יהדותם של אלה שמבקשים.
אורי מקלב: האם יש אפשרות למשרד הפנים, גם אחרי בית דין רבני, לבקש דיון ולעכב?
דוד אזולאי: אנחנו ציינו את זה: "אם סבר פקיד הרישום הארצי כי לא היו בפני בית הדין הרבני, או בפני בית המשפט שקבע כאמור בסעיף קטן (א) ההודעה, הרישום או התעודה הציבורית האמורים באותו סעיף קטן, רשאי הוא לפנות לבית הדין הרבני או לבית המשפט, לפי העניין, ולהביאם בפניו, וכן רשאי הוא לעכב את הרישום, את תיקונו או את שינויו עד למתן החלטה של בית הדין הרבני או בית המשפט".
דוד אזולאי: כלומר, נתנו אפשרות לרשם האוכלוסין לקבל את כל הפרטים מבית הדין הרבני.
דוד אזולאי: אם יידרשו פרטים, הוא יזמן אותם.
דוד אזולאי: אחרי שפקיד הרישום ישוכנע שאכן כל המסמכים נמצאים בידיהם, הם יוכלו לאשר את האזרחות.
אורי מקלב: וזה בדיון רק של רישום נישואין.
אורי מקלב: כלומר, פסק הדין של בית הדין הרבני הוא רק בפסק דין בענייני רישום נישואין ולא בפסק דין אחר.
אורי מקלב: ככה החוק אומר.
תומר רוזנר: בענייני נישואין וגירושין.
אמנון כהן: גלעד, בבקשה תקרא את החוק.
גלעד ארדן: בחוק מרשם האוכלוסין, התשכ"ה-1965, בסעיף 3א – בסעיף קטן (א), במקום "בית משפט או בית דין מוסמך" יבוא "בית דין רבני בתובענה של בעל דין שהוא תושב בענייני נישואין וגירושין לפי סעיף 1 לחוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין או גירושין), התשי"ג-1953, או של בית משפט, ובלבד שהוא אינו בן דת אחרת".
גלעד ארדן: אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) סבר פקיד הרישום הראשי כי לא היו בפני בית הדין הרבני או בפני בית המשפט שקבע כאמור בסעיף קטן (א) ההודעה, הרישום או התעודה הציבורית האמורים באותו סעיף קטן, רשאי הוא לפנות לבית הדין הרבני או לבית המשפט, לפי העניין, ולהביאם בפניו, וכן רשאי הוא לעכב את הרישום, את תיקונו או את שינויו עד למתן החלטה של בית הדין הרבני או בית המשפט".
פרץ סגל: רק הערה טכנית: הסדר התהפך.
פרץ סגל: צריך להיות: "בית משפט, בית דין רבני", לפי הנוסח הקיים.