GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קובי בר לב: אנחנו רוצים לייעל את התהליך, למה לסבך אותו?
אמנון כהן: למה באמת הכנסתם את זה?
קריאה: זה קיים, זה לא מסבך.
גילי צימנד: זה היועץ המקצועי של הרשות המקומית, זה חלק מהרשות המקומית.
אלחנן משי: היועץ המקצועי, בטח.
גרנר: היועץ המקצועי של הרשות המקומית.
גרנר: מותר לרשות להתייעץ עם היועצים המקומיים, גם עם הביוב, גם עם רשות המים.
אמנון כהן: למה לא כתבת אותם פה?
מיכל צברי דוד: גם אם אתה לא תכתוב, יתרה מזאת, זו החובה.
אמנון כהן: למה לא כתבת "רשות המים" למשל?
גרנר: אמרנו "גורמים נוספים, כגון".
מיכל צברי דוד: "כגון".
אמנון כהן: אז תכתוב "גורמים נוספים" וזהו, בלי "כגון".
אלחנן משי: לפי העניין, אולי אין מים במקום הזה.
מיכל צברי דוד: אדוני, זה גם מוגדר היום בתקנות הקיימות, זה לא משהו חדש.
אמנון כהן: אשר, אם נכתוב "בדיקה של גורמים נוספים של נותני אישור"?
אמנון כהן: או שאת "נותני אישור" גם הורדנו?
אריה ביבי: לא, אני מציע "בדיקה של גורמים נוספים לפי העניין".
אריה ביבי: אדוני, לפי העניין.
אריה ביבי: אם אתה מוסיף "לפי העניין" אתה סוגר את הבעיה הזאת.
קריאות: אין בעיה, זה לא משנה.
ליאורה עופרי: זה יעבור באופן אוטומטי.
אמנון כהן: בסדר, סגרנו?
גרנר: אבל זה אותו נוסח של היום.
מיכל צברי דוד: זה אותו נוסח של היום.
תומר רוזנר: אני אבוא לעזרת משרד הפנים בהקשר הזה.
אמנון כהן: לא חייב?
תומר רוזנר: אני אנסה.
גרנר: רק בגללי הוא בא לעזרתנו.
תומר רוזנר: כן, זה פשוט בגלל אשר.
תומר רוזנר: הנוסח, כפי שהם הציעו כאן, הוא נוסח קיים לגבי רישיונות והיתר זמני.
תומר רוזנר: מבקשים להתיר את אותו מנגנון גם לגבי היתר מזורז.
אמנון כהן: נו, אז מה אם הוא קיים?
אמנון כהן: יש הרבה חוקים מנדטוריים, תמיד אומרים: תיצמד לחוק מנדטורי, אבל אני מדינה עכשיו, מספיק.
תומר רוזנר: ההצמדות לנוסח היא כדי למנוע ויכוחים פרשניים מיותרים אחר כך, בבוא השאלה למה פה כתבו ככה ופה כתבו ככה.
תומר רוזנר: כדי למנוע את הוויכוח הזה, אומרים את אותו נוסח שאין בו שום בעיה.
אמנון כהן: אז תביא את הנוסח ההוא ונמחק שם גם.
תומר רוזנר: זה אפשר.
אריה ביבי: מה רע בזה אם אפשר "לפי העניין"?
אמנון כהן: "לפי העניין", זה מה שאני רוצה, בלי שמות ספציפיים.
אמנון כהן: "לפי העניין" זה פותר את הבעיה, אם הוא צריך רשות המים, גם שם נתקן.
ליאורה עופרי: אפשר לפי העניין אבל לאור ההערה של תומר צריך לתקן גם במקום השני.
תומר רוזנר: זה מה שיושב-ראש הוועדה אמר.
אמנון כהן: נתקן גם שם.
אמנון כהן: הרי אנחנו עומדים לשירות
אמנון כהן: כם תמיד, כל הזמן, המשרד להגנת הסביבה, שלטון מקומי.
אריה ביבי: אם מחר יהיה עסק חדש שיש בו איזה אלמנט שלא חשבת עליו?
אריה ביבי: אז אם אתה כותב "לפי העניין" סגרת אותו.
מיכל צברי דוד: אוקיי, "לפי העניין".
מיכל צברי דוד: אז נכתוב: "בדיקה של גורמים נוספים על נותני האישור לפי העניין" ונמחק את: "כגון, איגוד ערים לכבאות"?
תומר רוזנר: כן, שם בדיוק.
תומר רוזנר: בשני התקנות אותו דבר.
אמנון כהן: עד סעיף 4 קראנו, נכון?
אמנון כהן: יש הערות נוספות עד סעיף 4?
אמנון כהן: בבקשה, גברתי, תמשיכי.
מיכל צברי דוד: כעת מדובר על מתן רישיון לבעל היתר מזורז בהיעדר החלטת רשות הרישוי בבקשה:
אמנון כהן: לא הבנתי כמה זמן, מה קורה אחרי שנתיים?
תומר רוזנר: אתה מקבל אישור קבוע.
אמנון כהן: שהכול בסדר, משרדי הממשלה בדקו, היו להם הערות ועכשיו הכול בסדר והוא מקבל רישיון קבוע.
אמנון כהן: ?
אמנון כהן: קבוע זה שלוש שנים או חמש שנים?
אמנון כהן: תלוי מה סוג העסק, לפי הצו.
מיכל צברי דוד: תלוי באותו אחד, או שלוש, או חמש, או עשר או חמש עשרה.
אמנון כהן: ליאורה, מה את רוצה עכשיו?
ליאורה עופרי: אני רוצה רגע להעיר פה.
ליאורה עופרי: לא יכול להיות מצב שחלפו שנתיים מיום מתן ההיתר המזורז כי החוק הראשי בתיקון אומר שהיתר מזורז הוא לשנה.
גלעד ארדן: שנה ועוד שנה.
אמנון כהן: שנה ועוד שנה, אחרי שנתיים.
ליאורה עופרי: אבל גם שנה ועוד שנה, עדיין הוא צריך לעבור את הפרוצדורה הזו של מתן תצהיר?
אמנון כהן: עבר את הכול, היה צדיק.
אמנון כהן: היה בסדר גמור, לא היו הערות.
אמנון כהן: המשרד להגנת הסביבה בדק ואמר: אתה לעילא ולעילא, משטרת ישראל אמרו: אין שום דבר חריג, הכול בסדר.
גרנר: זה בסדר, היא מקבלת את זה.
קובי בר לב: רגע, אדוני.
אמנון כהן: מה עכשיו?
קובי בר לב: עברנו סעיף.
אמנון כהן: זה דבר טוב.
קובי בר לב: זה בסדר, אני באמת מברך על זה.
אמנון כהן: אתה רוצה ל-20 שנה?
אריה ביבי: היושב-ראש, אם אתה רוצה לסיים תוציא אותו.
אריה ביבי: אני הייתי מוציא אותו.
אמנון כהן: לא, הוא בסדר.
קובי בר לב: אנחנו רוצים לקדם את הרפורמה אבל יכול להיות שאני לא הבנתי.
קובי בר לב: מגיש בקשה להיתר מזורז צריך לצרף תצהיר, השאלה היא למה בחודש שלפני תום השנתיים הוא צריך להגיש תצהיר נוסף.
גלעד ארדן: כך קבע החוק.
תומר רוזנר: זה מה שהחוק קובע.
אלחנן משי: זה כתוב בחוק.
אמנון כהן: זה כבר בחוק, לא בתקנות.
קובי בר לב: זה בחוק?
קובי בר לב: אוקיי.
אמנון כהן: הלאה, תיקון תקנה 4.
גילי צימנד: סליחה, יש לנו הערה לגבי תקנה 4.
אמנון כהן: כל כך הרבה ישבו אתכם, עוד הערות?
אמנון כהן: מילא הגופים, מילא חברת חשמל, מילא העסקים, הם לא היו בדיונים.
גילי צימנד: בכל זאת.
גילי צימנד: בסעיף 4(ה) כתוב:
גילי צימנד: " מגיש בקשת רישיון רשאי לצרף לבקשה מסמכים נדרשים לגבי אותו סוג עסק".
גילי צימנד: אנחנו לא מבינים מדוע "רשאי".
גילי צימנד: אם המסמכים הם נדרשים זה צריך להיות "יגיש" ולא "רשאי", כי אם הם נדרשו הרי צריך להגיש אותם.
תומר רוזנר: הערה נכונה.
גרנר: אתם בעצמכם אמרתם ש"רשאי" לפי ההלכה המשפטית – אני לא משפטן – אבל אתם אמרתם ש"רשאי" זה כאילו בא לביצוע.
תומר רוזנר: עזוב, יש לך בעיה עם לשנות את זה?
מיכל צברי דוד: יש לנו בעיה.
מיכל צברי דוד: אנחנו דווקא חושבים שזה משהו שהוא לטובת העסקים, ובייחוד לטובת העסקים הקטנים.
ליאורה עופרי: אין לטובת העסקים, הוא חייב להגיש.
ליאורה עופרי: אלה מסמכים שפרסמו במפרט האחיד, הוא חייב להגיש כחלק מהבקשה לרישיון והוא חייב לצרף אותם.
גילי צימנד: מיכל, זה לא לטובת העסקים שהם לא יגישו את המסמכים שהם נדרשו.
ליאורה עופרי: בדיוק.
ליאורה עופרי: הם ממילא פורסמו במפרט האחיד.
גילי צימנד: אנחנו לא נוכל לבדוק בקשב אם היא לא תבוא עם כל המסמכים הנדרשים.
ליאורה עופרי: זאת הסיבה שאנחנו מפרסמים אותם.
אמנון כהן: אוקיי, התקדמנו.
אלחנן משי: רק הערה.
אלחנן משי: זה מונע אפשרות מלהגיש בקשה מראש לעסק שעוד לא קיים, כי חלק מהמסמכים מתייחסים כיצד העסק כבר מתנהל.
אלחנן משי: אם רוצים לייצר תרבות חדשה, שהוועדה הזאת אמרה שזה חשוב לה, שאנשים יגישו מראש לעסק עוד לא קיים כדי שהתהליך יהיה במקביל, לא ניתן יהיה לעולם להגיש את כל המסמכים שמאשרים שכבר העסק – פליטות עשן וכל מיני דברים אחרים.
אמנון כהן: עוד העסק לא עובד, אתה אומר?
ליאורה עופרי: לא, זה לא נכון.
גילי צימנד: זה לא סוג המסמכים שדרשנו.
אמנון כהן: אז איך פותרים את זה?
תומר רוזנר: אני אפתור לך את הבעיה.
תומר רוזנר: כותבים שהוא יגיש את המסמכים ככל שהם קיימים וזמינים במועד הגשת הבקשה.
אלחנן משי: זה מצוין.
אריה ביבי: זה טוב.
גילי צימנד: סליחה, אנחנו דרשנו מסמכים בעיקר לעניין התנאים המוקדמים שלנו.
אלחנן משי: אתם לא היחידים.
גילי צימנד: בסדר, אבל מה שחשוב לי לומר הוא שמבחינתנו זו דרישה מחייבת.
גילי צימנד: מסמכים שנדרשו חייבים להיות.
גילי צימנד: אנחנו לא נוכל לבדוק בקשות, זה לא לשיקול דעתו.
אמנון כהן: חייבנו, מה את רוצה?
אמנון כהן: חייבנו אבל יש עסקים שאין להם כרגע את הנתונים, עד שיתחילו לעבוד.
אריה ביבי: אמנון, התיקון שהוא אמר הוא הכי נכון.
לירון אדלר- מינקה: רגע, אני רוצה רק להשיב את להערה הזאת.
לירון אדלר- מינקה: אנחנו חשבנו כשהערנו את ההערה הזאת – למפרט האחיד יש שתי מטרות: ליצור ודאות לגבי בעלי העסקים, שאנשים יידעו מה נדרש מהם והכול וגם ליצור אחידות.
לירון אדלר- מינקה: זאת אומרת, היום אחת הבעיות היתה שאין אחידות והמפרט האחיד נועד ליצור אחידות.
לירון אדלר- מינקה: העניין הוא שאנחנו מתחילים פה באמת משטר חדש ונהלים חדשים לבקשת רישיונות, אז בהיתר מזורז אמרנו: תגישו הכול מההתחלה, כדי שזה באמת יהיה היתר מזורז.
לירון אדלר- מינקה: בעסקים אחרים, השאלה היא עד כמה אתה רוצה לחייב את הגשת כל המסמכים לפי המפרט האחיד, כשהדבר הזה הוא דבר חדש, כשאנשים עוד אולי לא כל כך יודעים.
לירון אדלר- מינקה: יכול להיות ששווה לחשוב על זה שוב.
אמנון כהן: הסוגיה הזו פתוחה עד הדיון הבא, תשבו כמה דקות ביחד, יש פה קפיטריה יפה, אפשר לשבת שם.
אמנון כהן: בואו נתקדם, סעיף הבא.
אמנון כהן: אני כותב לי שיש התייעצות עדיין לגבי סעיף 4.
מיכל צברי דוד: בתקנה 5
אמנון כהן: תמשיכי הלאה.
אמנון כהן: כל הדברים האלה הם יותר טכניים?
תומר רוזנר: כן, כן.
תומר רוזנר: זה הכול טכני.
אמנון כהן: יש הערות בנוגע לסעיפים האלה?
אמנון כהן: הכול טכני פה.
אמנון כהן: בבקשה, המשיכי הלאה.
אמנון כהן: מחקנו שם את סעיף (א).
מיכל צברי דוד: אנחנו פשוט עוברים לסעיף (ב).
אמנון כהן: כן, בדיוק.
גילי צימנד: סליחה, גם פה יש לנו הערה.
אמנון כהן: את סעיף (6) הוספתם, מה זה מה שמסומן באדום?
מיכל צברי דוד: אותו סעיף שמדבר על הפרסום.
אמנון כהן: מה ההערה, המשרד להגנת הסביבה?
גילי צימנד: אנחנו מבקשים בתיקון לסעיף (ז) שהרשות המקומית תודיע לא רק על ההחלטה שלה לתת רישיון או היתר זמני אלא על כל שינוי.
גילי צימנד: אם היא שללה רישיון, אם היא סירבה, אנחנו, בתור נותן אישור שנתן תנאים ונתן דרישות, חייבים להיות מעודכנים.
גילי צימנד: אם בסופו של דבר העסק הזה קיבל רישיון או סורב לא - - -
גלעד ארדן: התקנה הזאת מדברת על החלטת רשות הרישוי בבקשה, היא לא מדברת על ביטול.
תומר רוזנר: היא לא מדברת על ביטול ושינוי, ביטול ושינוי זה בסעיפים.
גילי צימנד: אנחנו לא ראינו שהם מחויבים להודיע לנו על ביטול או סירוב במקום אחר.
גילי צימנד: אם אתה יכול לפנות אותי אני אשמח.
אמנון כהן: עוד לא הגענו לזה.
גילי צימנד: אנחנו חושבים שצריך להיות שהיא צריכה להודיע על החלטתה בבקשה.
אמנון כהן: היא צריכה להודיע לכל משרדי הממשלה?
גילי צימנד: לכל נותן אישור.
אלחנן משי: זה אין סוף הודעות.
גרנר: לא, זו בירוקרטיה.
מיכל צברי דוד: על ביטול רישיון היא מודיעה.
אמנון כהן: שמענו את ההערה, התקדמנו הלאה
אמנון כהן: מה רצית להגיד?
קובי בר לב: רציתי להתייחס לסעיף 7, פשוט הסתכלתי בחוק ולקח לי קצת זמן להעיר.
קובי בר לב: ההוראה מחייבת – מאפשרת יותר נכון – לרשות הרישוי לדרוש מסמכים נוספים.
אמנון כהן: לאיזה סעיף אתה מתייחס?
תומר רוזנר: הוא מתייחס לסעיף 7 בחוק, אבל לאיזה סעיף בתקנות אתה מתייחס?
קובי בר לב: 7(א)(ג), "או מסמכים נוספים הדרושים לצורך בדיקת הבקשה לפי סעיף 6ג או 6ד לחוק".
קובי בר לב: החוק מאפשר לשר הפנים לקבוע בתקנות אלו מסמכים צריך, וכאן, שר הפנים אומר: אני לא אגיד איזה מסמכים, רשות הרישוי תגיד איזה מסמכים.
אלחנן משי: לא, זה בכפוף למפרט האחיד של הרשות.
קובי בר לב: לא, זה לא מה שכתוב כאן.
אלחנן משי: כן, זה כתוב.
אלחנן משי: כתוב: "בכפוף לסעיף".
קובי בר לב: לא.
קובי בר לב: כתוב: "תנאי נותן האישור המוקדמים ובסופה יבוא או מסמכים נוספים הדרושים לצורך בדיקת הבקשה לפי סעיף 6ג או 6ג לחוק".
אלה אלון: ששם יש הפניה.
אלה אלון: בסעיפים 6ג ו-6ד לחוק כתוב שהם כפופים למפרט האחיד, גם של הרשות.
אלחנן משי: שם כתוב שהם כפופים למפרט האחיד.
קובי בר לב: אוקיי, אז שיתכבד שר הפנים ויקבע בתקנות אלו מסמכים אני צריך להגיש.
מיכל צברי דוד: אבל, עוד הפעם, תסתכל על ההוראות של החוק.
אלחנן משי: של הרשות המקומית.
אמנון כהן: הוא אומר שזה מופיע בחוק.
קובי בר לב: לא, בחוק כתוב ששר הפנים רשאי לקבוע אלו מסמכים צריך, ומה שהוא עושה כאן בתקנות, הוא אומר: רשות הרישוי תקבע.
אלחנן משי: לא.
מיכל צברי דוד: לא, זה לא זה.
מיכל צברי דוד: יש את ההפניה למפרטים.
קובי בר לב: זה מה שכתוב כאן.
אמנון כהן: תפני אותו.
מיכל צברי דוד: אתה צריך לקרוא את תיקון 27 שבאמת עשה המון שינויים.
קובי בר לב: אני קראתי.
מיכל צברי דוד: הוא מפנה גם למפרטים, ועכשיו אנחנו קובעים באמת את הסמכויות של נותני האישור שקובעים את המפרטים.
מיכל צברי דוד: גם לרשות רישוי יש סמכות וחובה לקבוע מפרטים.
קובי בר לב: סליחה, המטרה של המפרט האחיד היא מצד אחד להקנות גמישות לרשות הרישוי ולנותני האישור, ומצד שני, גם להקנות ודאות לבעל העסק כדי שהוא יידע בפני מה הוא עומד.
קובי בר לב: הסעיף הזה – וזה החשש שלי, אני לא ממציא דברים, החשש שלי הוא שרשות הרישוי תבוא ותגיד: יש לי סמכות לקבוע מסמכים נוספים, בואו נקבע מסמכים נוספים כי השר לא קבע.
אלה אלון: אבל בסעיף 6ד יש לו סמכות לקבוע מסמכים נוספים.
אלחנן משי: יש לו כבר סמכות בחוק ובתנאי שזה במפרט האחיד שלה.
מיכל צברי דוד: גם רשות הרישוי חייבת לקבוע מפרט אחיד, זה תיקון 27.
קובי בר לב: אין בעיה, שתקבע מפרט אחיד אבל שלא תדרוש מסמכים נוספים.
גרנר: לפי המפרט האחיד.
מיכל צברי דוד: לפי המפרט האחיד, מה שכתוב לה, והיא חייבת גם היא לפרסם.
מיכל צברי דוד: גם משרדי הממשלה, גם רשות הרישוי, היא חייבת לפרסם את הכול.
מיכל צברי דוד: אם היא לא פרסמה היא לא יכולה לדרוש.
קובי בר לב: בסדר.
אמנון כהן: אוקיי, תתקדמי הלאה, תקנה 11.
קובי בר לב: מה לגבי ההערה, אדוני?
אמנון כהן: הכול ברור להם.
תומר רוזנר: ההבהרה מספקת.
אמנון כהן: תקנה 11, בבקשה.
גילי צימנד: יש לי שאלה על סעיף שנדון קודם.
אמנון כהן: תקנה 11 עכשיו.
אמנון כהן: יש למישהו הערה עד כאן?
אמנון כהן: את זה הוספתם?
תומר רוזנר: כן, זה הכי חשוב.
גלעד ארדן: אלה הערות כלליות שהיו לנו.
תומר רוזנר: אלה ההערות שדיברנו עליהם קודם.
אמנון כהן: יישר כוח לייעוץ המשפטי של הוועדה.
אמנון כהן: קודם כל תקראי.
מיכל צברי דוד: (ב) נותן אישור, ולעניין שירותי כבאות - שר הפנים או מי שהוא הסמיכו לכך " ופה אנחנו מבקשים למחוק את " לאחר התייעצות עם השר לביטחון הפנים" וזה בתיאום עם המשרד לביטחון פנים.
מיכל צברי דוד: זאת אומרת, אנחנו הגענו להסכמה אתם – אני לא יודעת אם הנציגים שלהם כאן
מיכל צברי דוד: – אבל אנחנו באמת הגענו להסכמה אתם שהם יעבירו לנו את שם הנציג שהם מעוניינים שיפרסם את המפרט האחיד, זה יהיה אחד מאנשי הכבאות, ושר הפנים יסמיך אותו.
מיכל צברי דוד: גם הנוסח עכשיו הוא לפי הנוסח שכתוב בחוק.
אמנון כהן: בתחילת אחד הסעיפים לפרק ד' יש לנו הערה של הייעוץ המשפטי, אנחנו רוצים לקבל תגובה.
אמנון כהן: אשר, תתחיל, וגם תתייחס להערה בסעיף (ה).
אמנון כהן: לאחר מכן אני אתן לכל מי רוצה גם להתייחס.
גרנר: לגבי המפרט האחיד, בראייה שלנו, המפרט האחיד יפורסם על-ידי כל משרד ממשלתי על פי אחריותו והוא מעלה את זה לאתר של ממשל זמין.
מיכל צברי דוד: יותר מזה, זו גם דרישת חוק.
מיכל צברי דוד: פשוט החוק קובע בסעיף7
מיכל צברי דוד: ג1 את ההוראות לגבי התקנות, שמי שצריך לפרסם את המפרט הוא אותו נותן אישור.
מיכל צברי דוד: זה לא שר הפנים, זה לא היועץ המשפטי לממשלה, זה אותו נותן אישור.
אמנון כהן: רשות רישוי עסקים באותה רשות מקומית?
מיכל צברי דוד: לא, לא.
מיכל צברי דוד: "נותן האישור" הכוונה המשרד הממשלתי.
מיכל צברי דוד: זה בעצם מה שקובע החוק, שנותן האישור יפרסם את המפרט המאחד, את כל המסמכים, את התנאים.
אמנון כהן: הוא לא מאחד.
תומר רוזנר: הוא מפרסם מה שבא לו, לעצמו.
מיכל צברי דוד: לא, הוא המפרסם.
גרנר: אני אסביר משהו.
גרנר: עדיין החוק לא שונה ועדיין כל משרד ממשלה, על פי מטרות החוק - - -
אמנון כהן: מבחינתך החוק שונה.
מיכל צברי דוד: לא, הוא לא שונה.
מיכל צברי דוד: אלה ההוראות שכתובות פה.
גרנר: לא, שנייה אחת.
תומר רוזנר: החוק כן שונה.
תומר רוזנר: אשר, זה לא נכון.
גרנר: יכול להיות שאני טועה אבל לפחות תנו לי להשלים.
אמנון כהן: אבל שמעתי את זה כבר.
גרנר: יש שש מטרות בחוק, מה לעשות?
גרנר: שר הפנים לא יכול לבוא ולהגיד למשרד להגנת הסביבה לצורך העניין, מה לפרסם מבחינת התכנים המקצועיים שלהם לכל עסק ועסק.
גרנר: אנחנו לא יכולים, אין לנו אפשרות וזה גם לא יהיה מבחינה מקצועית.
גרנר: אם לא אז אנחנו יכולים להחליף את כל משרדי הממשלה.
אמנון כהן: אתה צודק בכל נושא ועניין, אני גם התעסקתי בדוחות מבקר המדינה, כאשר דוח מצביע על נושא מסוים והוא מטופל בארבעה משרדי ממשלה יש כשלים, כי כל אחד זורק על השני.
אמנון כהן: אמרתי לך, אני ניסיתי אתכם בדבר פעוט בשביל לראות איך אתם עובדים.
אמנון כהן: אז אני אומר, כל אחד מתחפר בעמדותיו וזה תמיד יהיה, אבל האזרח בסוף צריך לקבל רישיון.
אמנון כהן: אם לא יהיה עיקרון ומישהו שיכריע בסוף, זה לא יהיה.
גרנר: אולי פה יש איזושהי טעות, אנחנו פה, בוועדה, לא הולכים לשנות סדרי בראשית של עבודת הממשלה.
גרנר: אני גם לא רוצה לתקן את עבודת הממשלה.
אמנון כהן: אל תיקח אותי לשם, אני רוצה לדאוג לאזרח.
אמנון כהן: אני רוצה שהאזרח יקבל רישיון, אם למשל דיברנו על עובי הקיר, שאחד אומר: 20, אחד אומר: 25, אחד אומר: 30 ואחד אומר: 40, בסוף, כל אחד צודק בנימוקיו.
אמנון כהן: דרך אגב, יש ארבעה משרדי ממשלה, כל אחד בנימוקיו הוא צודק.
אמנון כהן: בסוף האזרח לא מקבל את הרישיון כי הוא - - -
גרנר: אבל סיכמת משהו.
גרנר: רק להזכיר לך, סיכמת שאנחנו בישיבה הבאה נבוא עם עמדה, סיכמת את זה.
גרנר: רשום אצלי שאנחנו צריכים לבוא בנושא הזה עם תשובות.
גרנר: מה שאני רוצה לומר הוא שמטרות החוק לא השתנו.
גרנר: המטרות והאחריות הן של משרדי הממשלה וזה לא השתנה.
גרנר: מה שאתה מעלה עכשיו הוא עניין הויכוח בין מי למי.
גרנר: אז אל"ף, כפי שאמרתי, בהיבט הטכני יהיה בן-אדם מקצוען שהוא יעשה את האינטגרציה בין כולם ויבדוק את כל הדברים.
אמנון כהן: עמדתו תתקבל?
אמנון כהן: הוא יהיה בר סמכא?
גרנר: הוא לא יכול להיות בר סמכא – הוא רק יציף את הנקודות – מהסיבה הפשוטה: בר סמכא, המחוקק לא עשה את זה.
אמנון כהן: אני רוצה לתקן את זה.
גרנר: אתה לא יכול לתקן.
מיכל צברי דוד: אדוני, את זה צריך לבוא ולתקן בחוק.
אמנון כהן: לתקן.
אמנון כהן: אם הוא לא טוב נמחק אותו ואם הוא טוב נשאיר אותו.
מיכל צברי דוד: אבל היום החוק קובע שמי שצריך לבוא ולקבוע הוא נותן האישור.
אמנון כהן: אם יש איזשהו פיתרון, תצביעי שבסעיף כזה וכזה זה מופיע במוסדר, גמרנו.
גרנר: אין, אבל זו בדיוק הנקודה.
אמנון כהן: אם אין אז בואו נעשה.
גרנר: אבל זה בחוק.
מיכל צברי דוד: זה בחוק.
ישראלה מני: סליחה, אשר, אני חייבת לשאול פה שאלה, אני ממש מצטערת שאני לא מבינה, אני בתהליך הזה כבר כמה שנים.
ישראלה מני: מפרטים אחידים היו אמורים להגיע למצב שבו – אני עכשיו אזרח מן השורה, אני נכנסת לאתר האינטרנט של "ממשל זמין" ואני יודעת מה התנאים לפתוח חנות מכולת בכל עיר שהיא, למעט דברים מסוימים, כמו שאמרנו: חנות לאביזרים כאלה וכדו'.
אמנון כהן: בואי נגיד אקסטרות.
ישראלה מני: כן, בדיוק.
ישראלה מני: עכשיו אתה בא ואומר לנו דבר כזה: יש מצב – סתם לצורך דוגמה – שהמשרד לאיכות הסביבה לא יראה עין בעין עם משרד הבריאות.
ישראלה מני: עכשיו אתה אומר: יבוא בן-אדם ויציף את הבעיה שהם לא רואים עין בעין.
ישראלה מני: אני האזרח עכשיו – מה אני אמורה לעשות?
גרנר: קודם כל, יש בהמשך, אנחנו נראה לכם, תיקון שבו אנחנו אומרים שיש בסמכותו של נותן האישור אפילו להקל, או להקפיא את ההנחיה א', ב', ג'.
ישראלה מני: אבל, אשר, זה לא מפרט אחיד.
ישראלה מני: אנחנו מגיעים לשורה התחתונה, כל הדיונים שעשינו כאן, אבל זה לא מפרט אחיד.
גרנר: רגע, אתם רוצים לשמוע או שאתם רוצים להתווכח?
אמנון כהן: אתה חוזר על אותה מנטרה, אני לא רואה תשובות.
גרנר: איזו תשובה אתה רוצה?
אמנון כהן: שיהיה לאזרח פיתרון מיידי והוא יידע.
אמנון כהן: עשינו חוק, עשינו רפורמה, עשינו תקנות.
גרנר: עוד לא עשינו כלום.
אמנון כהן: החוק עבר.
גרנר: לא עשינו כלום, כשהכול יעבור אז נגיד: עשינו.
גרנר: כרגע אנחנו במצב של תהליך, עד שיהיה.
גרנר: מה שאני מנסה לומר הוא שבדרך שזה יהיה, זה לא יהיה מהיום להיום מהסיבה הפשוטה שאתה – כמו שגם ציינו פה אחרים – אתה משנה איזה שהם דפוסי מחשבה.
גרנר: לכן אתה לא יכול לבוא ולהגיד – כרגע, עזוב את הסתירות, בכוונה אני אומר, עזוב את הסתירות.
גרנר: כרגע, אם יש משהו שהוא ברמה והוא חושב – אני מדבר כרגע על האזרח הפשוט שיש לו כמו שאמרת קיוסק או משהו אחר, הוא מגיש השגה.
גרנר: ההשגה מופיעה פה.
גרנר: בחוק עצמו יש את ההשגה.
קובי בר לב: יש מנגנון מפורט והוא בסדר.
ישראלה מני: אבל התנאים הבסיסיים של החקיקה היו שיש מפרטים אחידים, עכשיו אתם באים ומשנים ואתם אומרים: אין מפרטים אחידים.
גילי צימנד: לא אומרים שאין.
גרנר: את כל הזמן חוזרת על העניין הזה.
ישראלה מני: אז תגידו לי איפה המפרטים האחידים.
גרנר: ישראלה, אני משתגע ממך.
גרנר: אני הסברתי לך שיש מבחינתנו מפרט אחיד כרגע בהיבט של תקנות.
גרנר: אנשים כותבים דברים נוספים.
גרנר: כרגע הסברתי שאי אפשר להכניס את זה גם - - -
ישראלה מני: אני מבינה שאי אפשר, זה לא שכרגע אין.
גרנר: רגע, שנייה, את כל הזמן חוזרת על זה אבל זה בדיוק הנקודה.
מיכל צברי דוד: אבל זו בדיוק הטיוטה.
מיכל צברי דוד: עוד פעם אנחנו חוזרים על זה, זו בדיוק הטיוטה של המפרט האחיד שתעלה, ושם כל משרדי הממשלה ובציבור יצטרכו לתת את ההערות שלהם, אבל זה בדיוק המקום.
אמנון כהן: 3 חודשים, 45 יום, 120 יום.
מיכל צברי דוד: זה בדיוק המקום לבוא ולומר: סליחה, יש פה סתירה בין משרד אחד למשרד אחר ואז יצטרכו לדון בזה.
אמנון כהן: מה עם ההערה פה שרשומה באדום, אשר?
אמנון כהן: תענה עליה.
גרנר: ההערה: חסרה התייחסות לכך שהפרט יפורסם בפורמט מסוים אחיד.
גרנר: לצורך העניין, זה בדיוק מה ש"ממשל זמין" הולך לעשות, ליצור מפרט אחיד מסודר ועל סמך זה, כשהוא יקבל את כל המפרטים זה בדיוק חלק מהמפרט שיוכנס.
תומר רוזנר: נו, אז תכתוב את זה.
אמנון כהן: תכתוב את זה בתקנות?
מיכל צברי דוד: מה צריך לכתוב בתקנות?
גרנר: אני לא מבין, מה צריך לכתוב?
תומר רוזנר: אז אני אסביר.
תומר רוזנר: צריך להיות ברור, כמו שמקובל בכל העולם ובכל הדברים האלה, שיש מתכונת אחידה שאם כותבים:
תומר רוזנר: 11.1.1 ולא 11ב23.
תומר רוזנר: שכל המשרדים כותבים באותו פורמט, באותה פרונט, באותו גודל אותיות, באותו מספור.
מיכל צברי דוד: סליחה, עם כל הכבוד, תומר, זה לא עניין שלנו.
תומר רוזנר: זה בדיוק התפקיד של משרד הפנים.
מיכל צברי דוד: זה לא קשור לתקנות, לבוא ולכתוב בתקנות באיזה פורמט, באיזה גופן?
מיכל צברי דוד: זה לא יהיה בתקנות.
מיכל צברי דוד: אצלה, יכול להיות שהמפרטים בעיצוב גרפי, במשרד אחר - - -
גילי צימנד: גלעד, יש מקום למה שאתה אומר.
אמנון כהן: שנייה אחת, היא עכשיו בזכות דיבור.
מיכל צברי דוד: אני באמת לא רואה מקום לבוא ולקבוע בתקנות את העניינים האלה, שמבחינתי אני גם רואה אותם – גופן, צורת מספור – כעניינים טכניים.
תומר רוזנר: לא אמרנו שאתם צריכים לכתוב את גודל הכתב, אנחנו לא מציעים שתכתבו בתקנות מהו גודל התקנות שיהיה ואיזו צורת סעיפים.
תומר רוזנר: אתם צריכים לקבוע, כמו שאמרתם, שיהיה בן-אדם אחד – אל תקראו לו ב"ממשל זמין" – ששר הפנים יסמיך בן-אדם אחד שהוא יקבע את המתכונת, את כל הדברים והוא יעשה את התיאומים הטכניים.
תומר רוזנר: צריך לתת את הסמכות הזאת במסגרת התקנות, כמו שאתם רוצים לעשות, אגב.
תומר רוזנר: לא צריך לקבוע בתקנות את הדברים עצמם.
גרנר: אם רוצים לדחות, זה ייקח שנים.
תומר רוזנר: מה זאת אומרת?
תומר רוזנר: אמרתם שאתם ממנים מישהו.
גרנר: את מה שאתה מבקש אני לא רוצה לקבוע במסמרות מהסיבה הפשוטה: כרגע, המישהו הזה הוא, לצורך העניין, ב"אאוטסורסינג", כך הממשלה החליטה, לא לקחנו דרך מזה.
גרנר: לכן אני אומר, אם אתה רוצה לקבע פה דבר, אני אומר לך שוב, אתה תדחה את כל התקנות האלו ואת המפרט עוד שנים.
גרנר: אני אומר שוב: אסור לקבע דברים כאלו ואני מקבל דווקא את העמדה של הלשכה המשפטית, שהדברים האלו לא צריכים להיות פה.
אמנון כהן: הלאה, ההערה הבאה.
גרנר: ההערה: האם כל נותן אישור מפרסם לבד את המפרט, או שיש מישהו שמרכז?
גרנר: כל נותן אישור מפרסם מול ממשל זמין את המפרט שלו, כאשר יש את האדם שמרכז שם, שיושב אגב ב"ממשל זמין" והוא ירכז את כל הדברים.
גרנר: אבל כל אחד סוברני להחליט את הזמן שלו, כמו שמשרד הבריאות דיבר על "ממשל זמין" והכניס את המפרטים שלו, כמו שהמטרה הכניסה את הדברים, בדיוק אותו דבר.
תומר רוזנר: זאת אומרת, אם אני בעל מכולת אני לא אראה מסמך אחד שאומר: בעל מכולת יקר, אלה המסמכים שאתה צריך להגיש.
תומר רוזנר: אני אצטרך ללכת למפרט של הגנת הסביבה - - -
מיכל צברי דוד: קודם כל, אין לנו בעיה להראות בדיון הבא את המצגת.
גרנר: התשובה היא לא והסיבה היא פשוטה.
גרנר: אני חוזר על עצמי כמנטרה, אמרתי שתפקידו של אותו אדם לקחת את כל מה שהוא יקבל מכל האחרים ולהכניס את זה לתוך איזשהו פורמט מסודר.
גרנר: התשובה היא כן, אבל זה יותר ברמת נהלים, לא ברמה של תקנות.
תומר רוזנר: אז אנחנו חושבים שצריך לקבוע את זה בתקנות, שהפורמט יהיה בצורה אחידה.
גרנר: אבל אנחנו, כממשלה, חושבים שלא צריך.
גרנר: גם משרדי הממשלה חושבים שלא צריך.
לירון אדלר- מינקה: אבל זה כתוב בתקנה (ה), שלגבי כל סוג עסק ירוכזו כל המסמכים.
תומר רוזנר: זה לא אומר שהפורמט יהיה אחיד.
גילי צימנד: נכון, זה ירוכז במקום אחד אבל יהיו - - -
גלעד ארדן: לא אומרים מי ירכז את זה ולא אומרים מה הפורמט יהיה.
אמנון כהן: אחד-אחד.
אמנון כהן: אני אתן לך אבל תתני לי למצות.
אמנון כהן: חסרה התייחסות להערה האחרונה, לעניין התיאום הבין-משרדי שעליו דיברתי.
אמנון כהן: תביא תשובה לזה בדיון הבא, שיהיה גוף מרכז או גוף בר-סמכא שיידע לקבוע.
גרנר: אני אנסה למצוא אם יש לממשלה, חוץ מראש הממשל,ה מישהו כזה.
אמנון כהן: אמרתי, אם אתם לא תמצאו אני אמצא.
אמנון כהן: עדיף שתביאו אתם, בסוף אני אכפה.
אמנון כהן: אם לא, לא יהיו תקנות.
אמנון כהן: אני מבקש לגבי ההערות של הייעוץ המשפטי, כל אחת כבדה במשקל שלה, תעשו עבודת מטה עד לדיון הבא, תבדקו מה אפשר לעשות.
אמנון כהן: אולי באמת, כדי שהדברים יהיו ברורים, נעשה את זה לא בנהלים אלא בתקנות.
אמנון כהן: תביא איזה משהו שנוכל לשלב את זה בתוכו.
אמנון כהן: תסתכל על זה בראש פתוח ותראה איך אפשר לטפל.
אמנון כהן: המשרד להגנת הסביבה, מה רצית להוסיף.
גילי צימנד: רק רציתי לומר שהדרישה למושלמות יכולה להביא אותנו להפסיד את כל היתרונות של הרפורמה.
מיכל צברי דוד: כי לא יהיה, פשוט לא יהיה.
גילי צימנד: כי אם הפונט יהיה כזה או אחר – מה שחשוב הוא השינוי המהותי שנעשה.
גרנר: לא, תומר, אני לא מקבל את ההערה.
אמנון כהן: שקט, בואו נשמע, הבטחתי להגן עליה.
גילי צימנד: אני אומרת שלא יקרה שום דבר.
גילי צימנד: זה יהיה עדיין יתרון עצום לעומת המצב היום אם בעל המכולת יכנס ויראה באתר "ממשל זמין" ארבעה קבצים שהם דרישותיו בנושא הגנה על הסביבה, הגנה על הבריאות וכו'.
גילי צימנד: זה הרבה יותר טוב מהמצב היום.
גילי צימנד: אם נחכה ליום שהכול יהיה ביחד, בדיוק באותו פורמט - - -
אמנון כהן: אבל על זה אומרים בעלי העסקים, מה זה מפרט אחיד?
אמנון כהן: למה אני צריך להיכנס לארבעה מקומות?
גרנר: לא, במקום אחד.
מיכל צברי דוד: באותו מקום.
ישראלה מני: סליחה, אני מוכנה להביא את כל הקבצים של קובי הבר, שהם היו הביסוס לחקיקה, ואנחנו הולכים לשבת גם היושב-ראש הקודם שישב אתנו בחקיקה – זה לא מפרט אחיד.
ישראלה מני: המפרט האחיד שאנחנו דיברנו עליו היה מפרט שאומר - - -
אמנון כהן: זה יותר טוב ממה שהיה, אבל זה לא מה שרצינו.
אמנון כהן: זה לא מה שרצה המחוקק.
ישראלה מני: אם אני חנות ויש סתירה עכשיו בין המפרטים, בינך לבין זאב, אני עכשיו לא יודעת מה לעשות.
ישראלה מני: אתם לא פתרתם את הבעיה.
אמנון כהן: בתקנות מסמסתם את החוק.
אמנון כהן: אשר, תתייחס להערה (ה) שמופיעה באדום.
גרנר: ההערה בעמוד הבא: לא ברור מי ירכז את המסמכים.
גרנר: זו אותה הערה, זה אותו צבע.
אמנון כהן: הבנתי, אותו צבע ואותו פיתרון.
מיכל צברי דוד: אדוני, יש לי הצעה.
מיכל צברי דוד: אנחנו העברנו לייעוץ המשפטי של הוועדה מצגת ששם באמת הצגנו את הפורטל ב"ממשל זמין" ואיך זה אמור להיראות אז אולי לדיון הבא נראה את המצגת.
תומר רוזנר: שמה?
גרנר: להזמין את נציגי "ממשל זמין" שיציגו לכם את המצגת.
תומר רוזנר: אתם צריכים לעגן את זה בתקנות.
אמנון כהן: הוא אומר שבנייר הכול יפה, אבל בפועל, בתקנות, זה לא בא לידי ביטוי.
מיכל צברי דוד: לא, המצגת מראה את הפורטל.
גרנר: מערכת שמראה את הפורטל.
תומר רוזנר: מאה אחוז, תעגנו את זה בתקנות.
תומר רוזנר: זה הכול.
אמנון כהן: טוב, הגענו עד סעיף 11ב ועד כאן יש לנו עדיין חילוקי דעות, תעשו שיעורי בית.
אמנון כהן: אני גם מציע – כמו שביקשו חברי הכנסת – שאם לחברת חשמל או לארגונים העסקיים יש עדיין שאלות או תיקונים כאלה ואחרים, אם עדיין המפרט האחיד לא ברור להם, איך הוא יעבוד, מה יהיה בו, או כל ממיני הערות אחרות, תכינו את עצמכם עד הדיון הבא.