GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל צברי דוד: זה יכול להיות שפונים לקבל את עמדת היועץ המשפטי לממשלה, או לפני כן – זה הרבה פעמים לפני כן – מתברר בין רמת המנכ"לים של משרדי הממשלה.
מיכל צברי דוד: אני יכולה לבוא ולומר לך מהניסיון שכן היו לנו דוגמאות של מקרים של מחלוקות בין שני משרדי ממשלה, הרבה פעמים זה הגיע להכרעות אצל היועץ המשפטי של הממשלה.
אמנון כהן: זה לא משפטי פה, מה קרה?
אמנון כהן: היועץ המשפטי עמוס, יש לו מלא תיקים.
מיכל צברי דוד: גם.
מיכל צברי דוד: אני יכולה לומר לך שבעניינים האלה - - -
גרנר: אתה לא יכול להמציא - - -
אמנון כהן: מנכ"ל אמרת.
אמנון כהן: מנכ"ל משרד לא יכול?
גרנר: זה הנוהל.
גרנר: מנכ"ל ומנכ"ל זה עדיין אומר שהעבודה של משרדי ממשלה - - -
גרנר: עזוב, אתה אמרת ראש הממשלה, אני לא אומר את זה.
גרנר: אבל זו שיטת העבודה.
גרנר: אגב, יכול להיות שזה יגיע גם להחלטות ועדות שרים.
אמנון כהן: שניה, אשר.
אמנון כהן: אנחנו נדבר כמה שאתה רוצה, אתה תגיד: ייעוץ משפטי, אני אגיד: מנכ"ל, שר, ראש הממשלה, לא משנה.
אמנון כהן: זה חייב לבוא לידי ביטוי בתקנות האלה, אני חייב להסדיר את המנגנון הזה פה.
אמנון כהן: אם אני מסדיר אותו פה אני רגוע.
אמנון כהן: אני אדע, כפי שהיא אמרה: שלושה חודשים, או חודש – נחליט, עוד 120 יום?
אמנון כהן: 120 יום.
גרנר: מה מציע כבוד היושב-ראש?
אמנון כהן: לא, אני אתך.
אמנון כהן: אני נותן לך להחליט, אם לא אני אכריע.
אמנון כהן: אני אגיד: ראש הממשלה, מה אכפת לי?
אמנון כהן: אבל אני אומר שצריך לזרז את העניין, לא הייעוץ המשפטי לממשלה.
אמנון כהן: אני חושב שבגלל שזה רישוי עסקים, מי שאחראי על הנושא הזה זה משרד הפנים.
אמנון כהן: אני חושב שמנכ"ל משרד הפנים ירים טלפון לעמיתיו במשרדים האחרים ותוך פרק זמן שאנחנו נקבע בחוק, אנחנו נגיד: יש לו פרק זמן והוא חייב להכריע.
גרנר: אני מתנגד מהסיבה הפשוטה: בתוך תהליך רישוי עסקים משרד הפנים לא - - -
אמנון כהן: יש פה 80 משרדים, לא יצא לו שם אף אחד.
גרנר: לצורך העניין, בתוך תהליך רישוי עסקים, משרד הפנים הוא לא חלק מנותני האישור ולכן הוא גם לא יכול להתערב בהיבט המקצועי כשיש ויכוח.
אמנון כהן: אשר, אני בטוח.
אמנון כהן: אני אמרתי את מה שאני ראיתי ובאתי עם זה, אבל אם תגיד שהשר להגנת הסביבה יותר מוכשר, ניתן לו.
אמנון כהן: אבל אחד, אחד שיכריע.
גרנר: תן לי להסביר.
גרנר: אי אפשר אחד מהסיבה הפשוטה, כשאתה שם את משרד הבריאות ואת המשרד להגנת הסביבה, כל אחד מקצוען - - -
אמנון כהן: התקנות לא יעברו.
אמנון כהן: אם לא יהיה לי מישהו שיכריע במחלוקת, לא יהיו תקנות.
אמנון כהן: מראש אני אומר.
גרנר: אז מי שמצביע יגיד לממשלה מה לעשות, זה נוהל עבודה.
גרנר: הממשלה.
אמנון כהן: תביא לי מי, מי בממשלה.
גרנר: הממשלה, זו ממשלה.
אמנון כהן: אני צריך לוח זמנים, מועד ומי מכריע.
אמנון כהן: אני אומר שכרגע אנחנו מתקדמים, אבל אם לא תביא את זה התקנות לא יאושרו פשוט.
גרנר: רשמתי לעצמי.
אמנון כהן: אני לא אאשר סתם תקנות, שזה שוב יהיה עוד 30 יום, עוד 45 יום, עוד 90 יום, אחרי זה עוד ויכוח ולעולם הוויכוח לא נגמר.
אמנון כהן: נתתי נושא אחד לוועדה הבין-משרדית שלכם, נושא אחד שפנה אלי אזרח לגביו, ישבתי ב-80 דיונים ואין שום פתרון.
אמנון כהן: זה אומר: זה אצלי, ההוא אומר: זה לא אצלי, זה אומר: זה כן אצלי, זה לא אצלי.
אמנון כהן: לא זז.
אמנון כהן: אם אין גוף מכריע זה לא יהיה.
אמנון כהן: זה א'-ב' שלנו, מהניסיון הקטן שלנו בכנסת.
אריה ביבי: המטרה שלכם היא שיהיו יותר עסקים, נכון?
גרנר: מאוד, כן.
אריה ביבי: יופי, אז אם אתה לא קוצב זמן ולא עושה מפתח כמו שצריך – מה שאמר היושב-ראש בדיוק, מה שאנחנו צריכים פה.
אריה ביבי: כי אחרת, מה עשינו?
אריה ביבי: אנחנו מפילים הרבה אנשים בין הכיסאות וזאת הבעיה.
אמנון כהן: הופך אותו לעבריין כי הוא כבר התייאש מכם.
אריה ביבי: אם אתה לא תתחם את המשרדים בלוח זמנים ולא תיתן בורר באמצע, לא עשינו כלום.
אמנון כהן: סעיף (2), תסבירי לנו לגבי היתר מזורז.
מיכל צברי דוד: היתר מזורז הוא בעצם שאנחנו נקבע בצו רשימה של סוגי עסקים שבהם מצאנו – לאחר בדיקה עם משרדי הממשלה – שהסיכון הבטיחותי שם הוא סיכון נמוך יותר ולכן אפשר לבוא ולתת למבקש הרישיון היתר מזורז, כאשר הוא באמת בא ומתחייב ומציג אישורים שהוא עומד בתנאים מסוימים, שהם התנאים שנקבעים במפרט האחיד.
מיכל צברי דוד: העסקים האלה הם אך ורק עסקים שיש לגביהם מפרט אחיד גם.
מיכל צברי דוד: אז באמת אנחנו קבענו בתקנות את כל מה שנקרא בהמשך, את כל המנגנון: איך הוא מגיש את הבקשה, אילו מסמכים, תוך כמה זמן צריך לענות לו, אם לא עונים לו נותנים לו היתר לשנה, אם שוב לא עונים לו הוא יכול לקבל היתר לשנתיים.
אמנון כהן: אחרי שיש לכם את המפרט האחיד, הוא כבר מילא את הטפסים, הגיש את זה לרישוי העסקים של העירייה, נותן תצהיר שהוא עומד בכל התנאים ומקבל את ההיתר המזורז?
גרנר: כן, בתוך 28 שנים הוא צריך לקבל את ההיתר המזורז לשנה שלמה.
אריה ביבי: זה כמו היתר זמני?
גרנר: בהיתר זמני צריך לקבל אישור של נותני האישור.
אמנון כהן: עד שנה ואז תוך שנה הוא ממשיך להסדיר את הדברים?
גרנר: לא, במשך השנה אמורים משרדי הממשלה כולל הרשות לבוא לבקר אותו ולבדוק אותו.
גרנר: אם הכול בסדר אז מנפיקים לו קבוע, אם למשל לא הגיעו משרדי הממשלה, יש ענישה כנגד משרדי הממשלה.
גרנר: הוא נותן הצהרה שוב ואז הוא מקבל עוד שנה היתר מזורז.
אמנון כהן: מה זה "קבוע"?
אמנון כהן: כמה זמן זה "קבוע"?
גרנר: קבוע תלוי לפי סוג העסק.
גרנר: אם זה ל-10 שנים אז הוא יקבל אחרי זה קבוע ל-10 שנים, אם זה ל-5 שנים אז הוא יקבל 5 שנים, או ל-15 שנה.
גרנר: תלוי.
אמנון כהן: אוקיי, סעיף (3).
תומר רוזנר: אני מבקש להעיר כאן
תומר רוזנר: שלמרות שהצו שבו נקבעים סוגי העסקים שיקבלו את ההיתר המזורז הוא בצו שאינו לאישור הוועדה, אני חושב שראוי וכדאי שהוועדה תדע על איזה עסקים מדובר.
תומר רוזנר: לכן אני סבור שראוי שיניחו את זה לידיעת הוועדה.
גרנר: אין בעיה, אנחנו נראה לכם.
תומר רוזנר: לא לנו.
אמנון כהן: תכתוב.
גרנר: נראה לכם, לכם זה הוועדה, מה לעשות?
תומר רוזנר: תעביר את - - -
גרנר: כשנרשום את זה בצורה מסודרת אנחנו נעביר.
אמנון כהן: סעיף (3), רישיון תקופתי.
גרנר: רישיון תקופתי מופיע היום חקיקה.
אמנון כהן: לא, תסבירי, אני מבקש.
מיכל צברי דוד: רישיון תקופתי זה מה שהיום קבוע לשנה, שלוש שנים וחמש שנים, כאשר אנחנו באנו להקל על בעלי העסקים והוספנו תקופה נוספת שהיא 10 שנים, תקופה מאוד מאוד ארוכה.
מיכל צברי דוד: בנוסף, זה לפי המחוקק שהיום אי אפשר יותר לתת רישיונות לצמיתות וניתן יהיה לתת ל-15 שנה מקסימום.
מיכל צברי דוד: לכן בצו – שכבר בסוף הדיון אני אעביר אותו לחברי הוועדה – אנחנו בהחלט קבענו רשימה ארוכה של עסקים שחלקם מקבלים לשנה, לשלוש, לחמש, לעשר ולחמש-עשרה.
מיכל צברי דוד: 15 שנה זה לאותם עסקים שאנחנו סבורים שהסיכון בהם הוא פחות ומאחר, שוב, שהחוק קובע שאי אפשר לתת כבר רישיון לצמיתות הם עוברים ל-15.
מיכל צברי דוד: אין ספק שאחרי שעשינו בחינה מאוד ארוכה ישנה רשימה – ואני גם אוכל להציג נתונים מספריים – ישנם עסקים שבאמת היה להם רישיון תקופתי והחלטנו להאריך להם את תוקף הרישיון.
מיכל צברי דוד: זאת אומרת, פה מדובר בהקלה עם בעלי עסקים.
מיכל צברי דוד: ישנם עסקים שהיו לצמיתות בעבר וכיום הם יעברו לתקופות קצובות, אין ספק שהרבה מהעסקים האלה הם עסקים הקשורים במנהל הגז.
גרנר: למשל תחנת דלק, זה היה לצמיתות.
גרנר: אתה חושב שזה נכון לתת לתחנת דלק רישיון לצמיתות?
גרנר: לא.
גרנר: בגלל זה הורדנו לחמש שנים.
אריה ביבי: אבל בחידוש אתם הקלתם?
גרנר: החידוש זו אחת הנקודות – אגב, האחריות לחידוש היא לא על בעל העסק היא דווקא על הרשות המקומית, היא זו שצריכה.
גרנר: גם כתוב בחקיקה שאם הרשות המקומית התרשלה ולא טיפלה בחידוש, יש לו באופן אוטומט היתר זמני לשנה.
גרנר: זאת אומרת, נתנו גם זכויות לצורך העניין.
מיכל צברי דוד: בנוסף, מצאנו שיש עסקים שאין מקום לשנות את התוקף שלהם ולכן הרישיון התקופתי שלהם נותר ללא שינוי.
מיכל צברי דוד: אנחנו נציג כיצד רואים בצו כל מיני מגמות, חלקן, אין ספק, מיטיבות עם בעלי העסקים, אנחנו באים ומאריכים להם את תוקף הרישיון, וחלקן, אין ספק, מטיבות מבחינתנו עם הציבור בזה שכבר אין צמיתות, עוברים לתקופות קצובות לאור הסיכונים שנתגלו במהלך השנים באותם עסקים, שזו גם הסיבה שהכנסת בעצמה אישרה לבטל את הצמיתות.
מיכל צברי דוד: בנוסף, אנחנו איחדנו הרבה מפרטי הרישוי גם לטובת בעלי העסקים.
מיכל צברי דוד: לדוגמה, אם היה אז איזשהו מפעל עץ היית צריך לקבל רישיון גם על האחסנה, גם על העיבוד וגם על הייצור, וכל פעם לשלם אגרה נפרדת לפי פריט אחר, לעבור את כל המסכת הזאת, איחדנו הרבה מהפריטים.
מיכל צברי דוד: לבעל העסק זה הרבה יותר טוב.
אמנון כהן: על זה אנחנו מברכים.
עידית בנאורי: מתי אפשר להעיר הערות על הצעד הזה?
מיכל צברי דוד: קודם כל, שיהיה ברור, הצו הזה עבר לכל משרדי הממשלה, כולם, משרד האנרגיה, משרד התשתיות, עבר לארגונים.
אריה ביבי: הוא מופיע באינטרנט?
מיכל צברי דוד: לא, אבל אין לנו בעיה גם להפיץ אותו באינטרנט.
אריה ביבי: אז תפיצו באינטרנט.
מיכל צברי דוד: הוא גם עבר לארגונים הכלכליים כי אני יודעת שאנחנו גם קיבלנו הערות של הארגונים הכלכליים ושל הסוכנות לעסקים קטנים.
מיכל צברי דוד: קיבלנו את ההערות.
קובי בר לב: אדוני, יש לי בקשה: האם אפשר לעלות את טיוטת הצו לאתר האינטרנט של הוועדה או של משרד הפנים?
אמנון כהן: משרד הפנים, אנחנו לא עובדים שם.
אמנון כהן: משרד הפנים, תעלו את זה לאתר שלכם?
קובי בר לב: העיקר שיהיה נגיש.
מיכל צברי דוד: אין לנו בעיה להעלות את טיוטת הצו לאתר של משרד הפנים.
אמנון כהן: אין בעיה אז תרשמו לכם, אחרי הדיון תעלו כדי שתהיו מוכנים לדיון הבא אם יש לכם עוד הערות.
עידית בנאורי: להעביר הערות לנושא הזה?
אמנון כהן: בוודאי, הנה הייעוץ המשפטי של הוועדה, בשמחה.
אמנון כהן: סעיף (4), בבקשה.
מיכל צברי דוד: סעיף (4), תנאי נותן אישור.
אמנון כהן: אנחנו נותנים שירות לחברת החשמל, חברת החשמל תיתן שירות טוב לאזרחים גם.
עידית בנאורי: יש לך אור פה, זה כבר שירות.
אריה ביבי: אני לא יודע, ליושב-ראש יש איזה שכן שיש לו בעיה עם חברת חשמל ומאז הוא - - -
אמנון כהן: לא שכן דווקא, אזרח שפנה במקרה.
אמנון כהן: לא ידעתי שהם יהיו פה היום וזה פשוט הגיע אתמול.
אמנון כהן: כיוונו לדעת גדולים.
אריה ביבי: לי למשל אין בעיה, לתנור בבית יש לי נפט, אני לא צריך את חברת חשמל לתנור.
אמנון כהן: הוא עושה ריח, לא?
אריה ביבי: לא
עידית בנאורי: אתה משלם יותר.
גרנר: אתה בטח משלם 7.33.
אריה ביבי: 7.50, אם לא אכפת לך.
אריה ביבי: הנפט הוא יותר יקר.
גרנר: אז סידרו אותך.
אמנון כהן: בבקשה, סעיף (4).
מיכל צברי דוד: תנאי נותני אישור – התנאים שקבע נותן האישור הם בעצם התנאים שקבעו משרדי הממשלה בהתאם לסעיף 7 לחוק, שאותו סעיף 7 לחוק מדבר על כל המפרטים האחידים, שמעכשיו נותן אישור לא יוכל לשנות את התנאים שלו מתי שמתחשק לו אלא הוא מוגבל בזמנים.
אמנון כהן: ואיך הטכניקה?
אמנון כהן: למשל, אחרי 10 שנים יש מצב שצריך לשנות תנאים מסוימים, מה הדרך?
אמנון כהן: ממי הוא צריך לקבל אישור?
מיכל צברי דוד: התקנות האלה מסבירות איך מפרסמים את המפרט האחיד הראשון, איך מקבלים את הערות הציבור, איך אם וכאשר נותן אישור רוצה לשנות את המפרט האחיד, שוב הוא יצטרך לפרסם הצעה לציבור ויצטרך לקבל הערות ולדון בהן.
אמנון כהן: העיקר צריך להיות בנוי כך שלא יהיה מצב שברגע שהאזרח צריך לחדש את הרישיון, רק אז יגידו לו להביא אישורים.
אמנון כהן: אלא קודם כל נותנים לו ואומרים לו: משנה הבאה תדע שיש פה נהלים חדשים.
גרנר: 3 שנים.
אמנון כהן: 3 שנים, יפה.
גרנר: אתה רואה, חשבנו על האזרח, הבנו את הנושא.
אריה ביבי: עליתם על דעת חכמים.
אמנון כהן: הלאה, תקנה 2.
מיכל צברי דוד: זה בעצם יותר שינוי טכני.
מיכל צברי דוד: המטרה היא שאם בעבר היתה לנו חותמת הבנק כי אנשים נהגו לבוא ולחתום בבנק, פה בעצם אנחנו רוצים ללכת לקראת חידוש, לקראת תשלום באינטרנט, אז אנחנו אומרים שיהיה מספיק להביא את אישור על תשלום האגרה.
גרנר: לעשות את זה דרך מערכת מקוונת, שלא צריך להטריד את האזרח.
אמנון כהן: אוקיי, הלאה, תתקדמי.
מיכל צברי דוד: אני כבר אומרת שלגבי תקנה (4), משרד הפנים מבקש להעיר הערה.
מיכל צברי דוד: לעניין זה אני פשוט אבקש לומר שאנחנו מבקשים שלא לאשר נכון לעכשיו את הנוסח הזה, מאחר ואנחנו עדיין רוצים לקיים דיון עם משרד המשפטים ולהוסיף גם את האישור לגבי תוכניות בניה.
גרנר: אפרופו, נימוק, אדוני היושב-ראש.
גרנר: זה הנימוק שאתה תמיד ציינת, זו נקודה מאוד חשובה.
אמנון כהן: אני רוצה לשאול כאן
אמנון כהן: האם זאת אומרתש בכל מקרה, מכול גוף שהוא, הוא צריך לקבל את הנימוק למה לא נותנים לו את האישור?
תומר רוזנר: לא, רק מהרשות המקומית.
מיכל צברי דוד: קודם כל, לא.
מיכל צברי דוד: הוא מגיש את הבקשה לרשות הרישוי.
גרנר: זה עוד לא מגיע בכלל לנותני אישור, הכול נמצא ברשות המקומית.
אמנון כהן: אם למשל יש עסק שטעון אישור של המשטרה, אני רוצה לשאול אתכם - - -
גרנר: שניה, ברשותך.
גרנר: זה עדיין לא מגיע למשטרה, אני מדבר כרגע על היתר מזורז.
גרנר: הסיבה היא פשוטה מפני שאם יש לו את כל המפרטים האחידים הוא יודע מה נדרש.
גרנר: נגיד מספרה לצורך העניין, הוא יודע מה משרד הבריאות דורש, מה הכיבוי דורש ואת זה הוא מביא ובודק את זה גם בהיבט של תכנון ובניה ואם אותה מספרה עומדת בכל הדרישות, כולל המסמכים הנדרשים, אז הוא מנפיק לו.
גרנר: אחרי ההצהרה הוא מנפיק לו.
גרנר: זה עדיין לא הגיע לשום משרד ממשלתי.
גרנר: אחרי שהוא מנפיק את ההיתר המזורז אז הוא שולח את זה לנותני האישור.
גרנר: זו הפרוצדורה.
גרנר: אז הוא יכול לבוא, בהמשך, להגיד: אני מסרב.
גרנר: משרדי ממשלה יכולים לסרב גם אם הוא לא עומד בדרישות החוק.
אמנון כהן: נגיד והמשרד להגנת הסביבה עשה בדיקה, הפקח שלו בא, רואה שהוא לא עמד באמות המידה על פי מה שנדרש שם והוא כתב שהוא עומד.
גרנר: אז יש פה שלבים.
אמנון כהן: הוא יכול לבטל?
אמנון כהן: זה זמני, אתה אומר.
גרנר: אל"ף, כן, הוא יכול לבטל.
גרנר: אבל יש לנו גם אפשרות נוספת, אנחנו נותנים גם קנס.
גרנר: הכנסנו את קנס.
אמנון כהן: אם הוא שיקר "תן לו בראש".
גרנר: בדיוק, זו בדיוק הנקודה.
גרנר: הוא יקבל קנס, הוא יתקן ואז מבחינתנו זו גם אפשרות לפני שאתה מבטל לו את הרישיון.
גרנר: זאת אומרת, איזשהו תהליך להיתר המזורז.
גרנר: זה מה שנקרא "רישוי עצמי", יותר אמונה באותו אחד שעושה את מה שנדרש ממנו.
אריה ביבי: כמה פעמים אתה נותן לו קנס על אותו דבר?
גרנר: מבחינת החוק אתה יכול לתת לו בכל פעם.
אריה ביבי: אז זה לא טוב ואני אגיד לך גם למה.
אריה ביבי: יש אנשים שמעדיפים לקבל את הקנס כל שנה או כל פעם שהם מחדשים כי זה יותר משתלם להם, כי אותו דבר שהוא צריך לעשות אצלנו עולה לו, נניח, 20,000 שקל, והקנס הוא 250.
אריה ביבי: אז הוא יעדיף לשלם את הקנס, אלא אם תגביל אותו, אחרי פעמיים שהוא מקבל קנס, שלוש פעמים, אז - - -
גרנר: הקנס לא מבטל את העבירה, אפשר להעמיד אותו במקביל לדין.
מיכל צברי דוד: בואו נעשה סדר, התקנות עכשיו לא עוסקות בקנסות.
מיכל צברי דוד: על פי תיקון 27 ניתנה גם סמכות לשר הפנים ולשר המשפטים לקבוע בצו עבירות קנס.
מיכל צברי דוד: נכון, אנחנו גם הכנו צו עבירות קנס והוא קיבל אישור מקדים של משרד המשפטים.
מיכל צברי דוד: אנחנו, נכון לעכשיו, לא מביאים אותו לוועדה מאחר ואנחנו נביא אותו אך ורק אחרי שנאשר את התקנות, שיפורסם צו רישוי עסקים, ואז נביא את הצו הזה לוועדה.
מיכל צברי דוד: זה לא עכשיו.
תומר רוזנר: לא, ביחד.
תומר רוזנר: כל הכבוד.
תומר רוזנר: צו הקנסות, כמו שאמר אשר ובצדק, זה חלק אינטגראלי מכל המהלך.
אריה ביבי: זו עסקת חבילה.
תומר רוזנר: זו עסקת חבילה ולכן אתם צריכים להביא את זה ביחד.
גרנר: בסדר, אנחנו נעמוד בדברים.
אמנון כהן: אני רק רוצה לשאול שאלה.
אמנון כהן: זאת אומרת שבהליך המהיר האזרח מילא את הטופס, קיבל את ההיתר המזורז ואז בא גוף ממשלתי כזה או אחר, בוחן שהוא לא עמד באחד הפרמטרים שלו, מודיע לאותה רשות הרישוי באותו מקום: תשמע, בעסק מספר כזה וכזה במקום כזה וכזה, אנחנו מגלים שיש בעיה מבחינתנו ואז באה ההתראה.
גרנר: זה מופיע פה.
גרנר: אנחנו נתקדם ומופיע הסבר בדיוק על אותו נוהל שאתה אומר.
אמנון כהן: רציתי לשאול משהו בנוגע למשטרת ישראל.
אמנון כהן: היה איזה עסק באחת הערים, דווקא קיוסק, עמד בכל הפרמטרים למעט אישור של המשטרה.
גרנר: לא צריך אישור משטרה.
אמנון כהן: אני מדבר איך זה יהיה היום.
אמנון כהן: גם היום, יבוא ויגיד: יש לי מידע מודיעיני - - -
גרנר: גם היום קיוסק לא צריך.
אלחנן משי: גם היום לא צריך אישור משטרה.
תומר רוזנר: הוא מדבר על בעל עסק, יש טענות מודיעיניות לגבי בעל העסק.
תמר ליברטי: לא רשום שזה קיוסק, בהנחה שמדובר בעסק שהוא טעון אישור משטרה.
אמנון כהן: נגיד, כן.
אמנון כהן: אז אני אומר שבא אזרח ואומר לרישוי עסקים: תנו לי את הרישיון.
אריה ביבי: אני פותח חברת אבטחה.
גרנר: לא צריך אישור.
אמנון כהן: לאן הלכת?
אמנון כהן: אבטחה?
אמנון כהן: תן לי לסיים נושא אחד.
אריה ביבי: לא, אני עוזר לך.
אמנון כהן: אני בקיוסק עדיין.
אמנון כהן: הבן-אדם רוצה לפתוח עסק, קיוסק, בא לרישוי עסקים, עמד בכל התנאים והביא את כל האישורים תקינים למעט אישור משטרה, המשטרה אומרת שיש לה מידע מודיעיני לגבי אחד מעובדי הקיוסק ולא נותנים לו רישיון, הוא לא יכול לעבוד.
אמנון כהן: הבן-אדם לא יכול לעבוד ולא נותנים לו גם נימוק.
אמנון כהן: דיברתי עם אשר אז אשר אומר:
אמנון כהן: הוא יכול לתבוע בבית משפט אבל הם לא כותבים שום דבר, לא נותנים נימוק.
עופר יצחק: חלק תנאי הרישוי של משטרת ישראל, זה חלק מהמפרט האחיד לצורך העניין, עוסק בנושא של הרישום הפלילי והמידע המודיעיני לגבי בעל העסק, ולעיתים, בעסקים מסוימים שאנחנו חושבים שזה נדרש, גם על ידי המועסקים בעסק.
עופר יצחק: למשל, במקום שבו אנחנו חושבים שיש גישה לעובד למקומות שאנחנו חושבים שאם יש לו גישה צריך לדעת מי האיש הזה, אז אנחנו מתנים את התנאי הזה גם כן.
עופר יצחק: לגבי הפרשנות: לגבי הרישום הפלילי – אין בעיה, לגבי המידע המודיעיני – אנחנו בדרך כלל נותנים תשובה כשהתשובה היא בעצם פרפראזה.
עופר יצחק: אנחנו לא חושפים מידע, אנחנו לא יכולים.
עופר יצחק: הדרך היחידה לחשיפה מלאה של החומר במידת הצורך היא בבית משפט.
אמנון כהן: נגיד והוא רוצה ללכת לבית משפט, אין לו נימוק על מה לא נותנים את האישור.
עופר יצחק: הנימוק שאנחנו נותנים הוא בדרך כלל, כמו שאמרתי, פרפראזה.
עופר יצחק: אם מדובר במידע מודיעיני אנחנו נותנים פרפראזה על המידע המודיעיני.
עופר יצחק: זה הנימוק שאנחנו נותנים.
תמר ליברטי: מעורבות בסוג כזה.
עופר יצחק: חשיפה ומעורבות.
עופר יצחק: מעורבות של האדם.
אריה ביבי: אתה מבין?
אריה ביבי: הבנת מה היתרון של המשטרה?
אריה ביבי: לערפל דברים.
אמנון כהן: אבל הוא לא קיבל רישיון עסק.
גרנר: החנות ירקות בהרצליה, תיתן דוגמאות לדברים האלה.
עופר יצחק: יש דוגמאות היום לדבר הזה.
עופר יצחק: למשל, עסק של אחסון מתכות שהיה בחיפה והעסק הזה - - -
אמנון כהן: אני מדבר על קיוסק קטן, אתה הולך לי על הפשע של המתכות וכל מיני גניבות.
אריה ביבי: לא, הוא מוכר סמים, למשל.
אלחנן משי: נכון, יש קיוסקים שהן תחנות סמים.
קריאות: נכון, פיצוציות.
מיכל צברי דוד: אדוני, אני יכולה להפנות את הוועדה לפסיקה ארוכה רק לעניין מכירת סמי פיצוציות.
מיכל צברי דוד: באמת.
אמנון כהן: לא, שם, במקום הזה לא היה.
מיכל צברי דוד: אני לא יודעת מה היה באותו מקום.
גרנר: אתה חותם?
אריה ביבי: אצל החבר שלו היה משהו אחר.
אמנון כהן: אני שואל ברמה העקרונית האם המשטרה צריכה לתת נימוק כמו שאמרת, אבל לא כותבים כלום, שום דבר.
עופר יצחק: אנחנו נותנים נימוקים.
עופר יצחק: כמו שאמרתי, לגבי המידע המודיעיני זה פרפראזה.
אמנון כהן: לפחות להגיד את זה למנהל רישוי עסקים של אותה עיר.
אמנון כהן: להגיד: שמע, חביבי, הבחור הזה או העסק הזה, יש לנו חשש סביר.
אמנון כהן: כותב לו מספר 2.
עופר יצחק: אנחנו כותבים את זה.
גרנר: הוא מועבר.
אמנון כהן: הוא מועבר?
אמנון כהן: פשוט היתה לי תלונה אז רציתי לבדוק.
אמנון כהן: אמרו לי שלא נתנו תשובה ואין לו רישיון עסק.
אלחנן משי: שאלת מי פוגש את בעלי הקיוסק בוועדה, אני הוא זה שפוגש.
אמנון כהן: גם אנחנו פוגשים אותם, קונים סיגרים מדי פעם, אני לא מעשן אבל - - -
אלחנן משי: לא, בתהליך הרישוי.
אלחנן משי: מה שאשר התייחס, לעניין של דיני תכנון ובניה, מאחר והיתר מזורז מיועד כמו שאמרת לעסקים קטנים, לאנשים שרוצים להקל עליהם, הדרישות פה הן מקסימליות.
אלחנן משי: הוא בעצם צריך להיות מהנדס ומומחה לתב"ע ולכן יש מחשבה לנסות לבחון עוד הפעם אם אפשר להקל בזה.
תומר רוזנר: הם רוצים להחמיר, הם לא רוצים להקל, רק לידיעתך.
אלחנן משי: מי?
תומר רוזנר: משרד הפנים.
אלחנן משי: לא, לא, הוא רוצה להקל.
תומר רוזנר: אז אני אומר, לידיעתך, הבקשה של משרד הפנים היא מתוך כוונה להחמיר ולא להקל.
אלחנן משי: אוקיי, אז אני אומר, הרעיון המקורי של הרפורמה היה שהיתר מזורז יקל על העסקים הקטנים, שלא יצטרכו לשכור מומחה בעלויות גדולות שיוציא את התב"ע ויביא חוות דעת.
אלחנן משי: לכן ביקשו לבדוק עוד הפעם אם אפשר להקל קצת בדרישה הזו, כי רשות רישוי ממילא בודקת את זה והיא יכולה לבדוק את זה היום מהר מאוד.
אלחנן משי: לכן יש מקום לבדוק, כדי שזה לא יהיה מכשלה גבוהה מדי שהעסקים הקטנים פשוט יעזבו.
תומר רוזנר: מה אתה מציע?
אלחנן משי: כפי שאמרו, אנחנו רוצים לבחון את זה עוד הפעם, את החלק של המסמכים שמצורפים לבקשה להיתר מזורז.
אלחנן משי: בעל העסק ידחה ויגיד: כל כך הרבה בדיקות?
אלחנן משי: עזוב, אני אגיש בקשה לעירייה, היא תבדוק את זה לבד ותוך 30 יום - - -
גרנר: יכול להיות שהחבר'ה של תכנון ובנייה ינסו, כמו שאתה אומר, להכביד ואז באמת זה יקל.
תומר רוזנר: אני חושב שמה שאומר מר משי הוא נכון מאוד.
תומר רוזנר: יש לנו ניסיון מר בנושא הזה, עם הניסיון ליצור רישוי עצמי בתכנון ובנייה, שכאשר הטילו נטל כל כך כבד על מגיש הבקשה אמרו מגישי הבקשה: עזבו אותנו, לא רוצים, שהוועדה המקומית תבדוק בעצמה, אנחנו לא רוצים לבדוק, לא רוצים לקחת על עצמנו אחריות.
אלחנן משי: כן, לזה הכוונה.
תומר רוזנר: בהצעה המקורית של משרד הפנים אכן היתה הכבדה יתרה בנושא הזה, הצלחנו לשכנע אותם להקל ועכשיו, כנראה, יש מחשבה שנייה בעניין הזה.
אמנון כהן: אוקיי, יש הערות נוספות עד סעיף 3ג?
קובי בר לב: כן, אדוני.
קובי בר לב: יש משהו מהותי אז הייתי רוצה להעיר.
אמנון כהן: בבקשה, באיזה סעיף?
קובי בר לב: סעיף 3א(4), במסגרת האישורים והמסמכים.
אמנון כהן: אמרו שעדיין יש הערה של משרד הפנים, הם רוצים להביא ניסוח אחר.
אמנון כהן: מה יש לך להגיד?
קובי בר לב: אז אולי כדאי שבמסגרת הבדיקה מול משרד המשפטים גם הנושא הזה שאני רוצה להעיר עליו יילקח בחשבון.
קובי בר לב: תראו, קשה מאוד למצוא עסק או בכלל מבנה במדינת ישראל שמבחינת דיני תכנון ובנייה – אני לא מדבר רק על עסקים, גם בתים פרטיים – הוא מושלם מהתחלה ועד הסוף.
קובי בר לב: נטל גדול יותר הוא לבקש מאיש מקצוע לאשר את העמידה בהוראות תכנון ובנייה.
אלחנן משי: על זה דובר, בדיוק על זה דובר.
תומר רוזנר: הוא מצטרף להערה.
קובי בר לב: כן, אני מצטרף להערה, אני רוצה לחדד.
גרנר: אבל הוא מרחיב את זה.
גרנר: אני אפרש אותו, הוא אומר שלמעשה לא תמצא היום שום קיוסק שאין לו איזושהי חריגה מסוימת, אז אפשר – יש זוטי דברים, הבנייה הישנה, את הדברים האלה – אפשר להכניס לתוך מערכת שיקולים, לוותר, להקל בעניין הזה.
קובי בר לב: אני לא יודע אם להקל זו המילה אבל אני מבקש שגם הנושא הזה יילקח בחשבון בתקנות, כיוון שיכול להיות באמת עסק – ובעיקר אני מתייחס לעסקים הקטנים כי הם אלה שיגישו את ההיתרים המזורזים – שלמטבח שלו אין היתר לבנייה - - -
תומר רוזנר: אז הוא לא יוכל לקבל את ההיתר.
אלחנן משי: הוא לא יכול לקבל את ההיתר המזורז.
מיכל צברי דוד: הוא לא יוכל לקבל.
מיכל צברי דוד: היתר מזורז לא יבוא ויכשיר עבריינים לפי חוק תכנון ובנייה, עם כל הכבוד.
קובי בר לב: אני לא מבקש שהוא יכשיר עבריינים, אבל יש הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה שמתייחסת לסוגיות שבהן - - -
אלחנן משי: זו בקשה רגילה, זו באמת בקשה רגילה.
קובי בר לב: כן, לזה בדיוק אני מכוון וזה צריך לבוא לידי ביטוי איכשהו בתקנות.
מיכל צברי דוד: סליחה, אני שמה את זה על השולחן.
מיכל צברי דוד: מי שאין לו היתרי בנייה, שזה הדבר המינימלי, שלא יגיש בקשה במסגרת היתר מזורז, שיגיש את הבקשה במסגרת ההיתר הרגיל ושם הוא יצטרך להיבחן על סמך כל הפרמטרים.
אלחנן משי: כן, זה מקובל.
קובי בר לב: תשימו את הדברים על השולחן.
קובי בר לב: אתם רוצים להחמיר על המצב הנוכחי?
גרנר: לא, לא.
מיכל צברי דוד: אני מחמירה על המצב הנוכחי - - -
תומר רוזנר: לא, לא, את לא מחמירה על המצב הנוכחי כי אין מסלול של היתר מזורז היום.
תומר רוזנר: המסלול של היתר מזורז הוא מסלול נוסף, חדש שבא להקל עם בעלי עסקים שהם שומרי חוק.
קובי בר לב: באיזה אופן זה בא להקל עם בעלי עסקים?
תומר רוזנר: אם יש לנו מישהו המקיים את עסקו במקום שהוא בעל היתר בניה כדין, הוא יכול לפנות במסלול ירוק ולקבל היתר מזורז.
תומר רוזנר: אם הוא פועל במקום שאין לו היתר בניה, יש בהחלט מקום ולגיטימיות שהעירייה או רשות הרישוי, לצורך העניין הזה, תבוא ותאמר:
תומר רוזנר: אנחנו לא רוצים שאדם שפועל במקום שאין לו היתר בניה ילך במסלול המזורז ויקבל היתר מזורז בלי שבדקו אותו בכלל.
תומר רוזנר: במקרה כזה פתוחה בפניו הדרך, כפי שהיא פתוחה בפניו, היום, להגיש בקשה רגילה.
אמנון כהן: תמשיכי, בבקשה, הלאה.
אמנון כהן: אנחנו מבינים כאן שיש פה מפרט אחיד ולאחר מכן יש עסקים שלגביהם צריך אישור נוסף, למשל אישור של איגוד הכבאות או של המשרד להגנת הסביבה.
אמנון כהן: אז זו תוספת, כן?
אמנון כהן: תסביר לי איך זה יהיה.
גרנר: לא, לא, זה חלק מההליך היום.
גרנר: לא עשינו שינוי, לקחנו את מה שקיים היום.
גרנר: גם היום, כיבוי אש, היות ואנחנו מסתכלים עליו ברמה מוניציפאלית - - -
אריה ביבי: לפי העניין.
גרנר: לא, אין לפי העניין.
גרנר: כל עסק במדינת ישראל חייב לקבל אישור של כיבוי אש, אין לפי העניין.
גרנר: רק אולי משאיות וזה שמקבל לא בפנים, אבל כל עסק, למשל בניין, או כל דבר צריך אישור כזה.
אמנון כהן: זאת אומרת שזה יהיה אחיד, הכול בפנים, כולל כיבוי אש, כולל איכות הסביבה.
גרנר: לגבי יחידה סביבתית, כמובן שיש גם הסמכה של המשרד להגנת הסביבה ליחידות סביבתיות בתחומים מסוימים.
גרנר: יש דברים נוספים שהרשות גם רוצה לבדוק בעצמה, למשל ביוב.
אלחנן משי: ביוב, מים, אשפה.
אמנון כהן: יש הערות לסעיפים האלה?
קובי בר לב: כן.
אמנון כהן: על כך סעיף יש לך הערה?
קובי בר לב: מותר לי הערה אחת לכל סעיף, לא?
אמנון כהן: מותר לך.
אמנון כהן: בשביל זה אתה יושב פה, תצדיק את לחמך.
אמנון כהן: מי גברתי שיושבת בסוף?
אמנון כהן: הרמת את היד, רצית לדבר.
גילי צימנד: מהמשרד להגנת הסביבה.
אמנון כהן: מה, לא תיאמו אתכם?
ליאורה עופרי: תיאמו, אני רק רוצה להבהיר את הנקודה שאשר אמר.
אמנון כהן: בבקשה, תבהירו.
גילי צימנד: לגבי ההערה שנאמרה פה, אשר, אמרת שזה מתוקף סמכותם כנותני אישור והסעיף הזה לא מתייחס להסמכה כנותני אישור.
גרנר: נכון, אמרתי שגם.
גילי צימנד: רק לדייק.
גילי צימנד: הכובע שלהם כרשות מוניציפאלית.
גרנר: כן, נכון.
אמנון כהן: אז?
תומר רוזנר: אין להם סמכות לבטל את הרישיון.
קובי בר לב: על זה בדיוק ההערה שלי.
קובי בר לב: יש נותני אישור שחוק רישוי עסקים מגדיר אותם, ופה, מה שמציעים הוא להקנות סמכות - - -
תומר רוזנר: לא, אין סמכות.
תומר רוזנר: חד-משמעית.
קובי בר לב: אבל תנו לי לסיים.
תומר רוזנר: בטיוטת התקנות אכן היתה כוונה לכלול, בעקבות הערה שלנו הדבר הזה הושמט, אין סמכות.
גרנר: תיקנו את זה.
אמנון כהן: שלטון מקומי בלבד, רישוי עסקים לא.
גלעד ארדן: הוא כן קשור אבל הוא לא גורם נוסף.
מיכל צברי דוד: התייעצות.
קובי בר לב: הוא לא יהווה נותן אישור?
קובי בר לב: בסדר, אבל עדיין נותן האישור יוכל להעביר אליו את הבקשה לרישיון והוא יוכל להעיר את הערותיו.
גלעד ארדן: הוא יכול להעביר כמה שהוא רוצה.
גרנר: כן, להתייעץ.
אלחנן משי: לא נותן האישור, רשות הרישוי.
קובי בר לב: אני רוצה לשאול מתוקף מה בא איגוד ערים לאיכות סביבה, או איגוד ערים לכבאות, ולא גורמים אחרים לדוגמה.
תומר רוזנר: הוא מייעץ לרשות.
אלחנן משי: הוא מייעץ.
אמנון כהן: לא הבנתי מה הבעיה.
קובי בר לב: תראו, איגוד ערים לאיכות סביבה, כל ההערות שיהיו לו – ואת זה אני אומר מתוקף ההיכרות שלי עם הגוף הזה – הן הערות בתחום של איכות הסביבה, אלה הערות שהמשרד להגנת הסביבה יכול לתת מתוקף היותו נותן אישור.
קובי בר לב: אני לא רואה את הסיבה לבוא לתת לאיגוד ערים לאיכות סביבה או לאיגוד ערים לכבאות פתח פה, דווקא בהיבט של היתרים מזורזים, ולאפשר לשנות.
אמנון כהן: לתת משנה תוקף.