GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: - - - להקים את המליציות שלו בעיר שלו.
קריאה: זו לא מליציה.
חיים ביבס: מה הקשר למליציות?
חיים ביבס: נו באמת, תפסיקו עם הפופוליזם.
חיים ביבס: מדובר באבטחה - - -
חיים ביבס: - - - זה לא נכון.
חיים ביבס: - - - מטעים אותך.
אילן גילאון: מי אמר לך שאתה צריך לעשות את זה בעצמך?
אילן גילאון: מישהו ביקש את זה ממך?
חיים ביבס: הכול בסדר, אבל מי יעשה את זה החל מהראשון בינואר?
חיים ביבס: המדינה שלא נותנת - - -?
קריאה: מי יעשה?
קריאה: האזרחים מבקשים.
אמנון כהן: מרינה, אם האדם הזה יפריע עוד פעם תוציאי אותו החוצה.
אילן גילאון: לא, אל תוציא אותו.
אילן גילאון: הוא ראש עיר.
אמנון כהן: הוא מפריע.
אמנון כהן: תקבל זכות דיבור.
יואל הדר: השיטור העירוני הוא פיילוט של 13 ערים.
יואל הדר: חלק מהערים פה לא נמצאות בפיילוט.
יואל הדר: כל מה שנאמר פה על החוק הוא לא רק לטובת הערים שיש להן שיטור עירוני, כי השיטור העירוני הוא רק - - -
אמנון כהן: עורך הדין הדר, אני רוצה לחדד.
אמנון כהן: אחרי מה שאנחנו עושים אני רוצה שבערים שיש להן שיטור קהילתי עירוני והן גם רוצות שמירה, שהאזרח לא יממן את השיטור העירוני.
אמנון כהן: כי אתה לא יכול להגיד לי שזה היה על חשבון העירייה והמדינה ועכשיו אני מטיל אגרה על האזרח.
יואל הדר: זה לא פעמיים.
יואל הדר: נתנו סמכויות לפקחי השיטור העירוני למניעת אלימות.
יואל הדר: הם לא מחפשים כל היום אלימות.
יואל הדר: הם עושים גם דברים נוספים לטובת העירייה.
יואל הדר: לכן, אי-אפשר להגיד ששליש או עשירית מהעבודה שלו היא לטובת השיטור העירוני.
יואל הדר: זה המכלול השלם – זה לא לטובת משהו מסוים.
אמנון כהן: אבל הוא פקח עירוני.
אמנון כהן: כרגע הוא ממומן.
אמנון כהן: אתה רוצה עכשיו לקחת אגרה על הפעילות שלו.
יואל הדר: לא, אני לא לוקח לפעילות שלו.
אמנון כהן: אתה תהיה כי הוא עכשיו בשיטור הקהילתי.
יואל הדר: השיטור הקהילתי לא קשור לזה.
אמנון כהן: קשור.
אמנון כהן: בכמה ערים יהיה גם את זה וגם את זה.
יואל הדר: שיהיה להם שיטור עירוני וגם שיטור קהילתי?
יואל הדר: אני מנסה להסביר שהשיטור העירוני קיבל סמכויות מסוימות לטובת נושא האלימות.
אמנון כהן: אני אומר כסף.
יואל הדר: כן, אבל הם קיבלו סמכויות לטובת נושא האלימות.
יואל הדר: הפקח לא עוסק רק באלימות, אלא גם בדברים אחרים לטובת העירייה: לטובת הניקיון, לטובת דברים שבין האזרחים.
יואל הדר: לכן, המימון הוא מימון כללי לטובת כל מה שנעשה עד עכשיו, והשיטור העירוני הוא עוד נדבך אבל הוא לא ממוקד בשיטור העירוני.
יואל הדר: הנושא הזה נבדק שהוא לא יהיה רק שיטור עירוני.
אילן גילאון: אני קורא על פונקציות של סמים, אירועי אלימות בעיר – עיריית נס ציונה.
יואל הדר: אדוני, באיזה ערים מדובר?
יואל הדר: על איזו עיר אדוני קורא?
אילן גילאון: נס ציונה.
יואל הדר: נס ציונה בפיילוט של "עיר ללא אלימות"?
יואל הדר: ראשון לציון נמצאת בפיילוט של "עיר ללא אלימות"?
אילן גילאון: אתם כמשרד לביטחון פנים מקבלים - - -
יואל הדר: שתי הערים האלה לא נמצאות בתכנית השיטור העירוני.
יואל הדר: לכן, זה לא קשור לשיטור עירוני – אין קשר בין הדברים.
מירי פרנקל-שור: עורך הדין הדר, אתה אמרת שזה מממן גם את השיטור העירוני.
יואל הדר: אבל אי אפשר למקד את זה.
מירי פרנקל-שור: בערים שאין שיטור עירוני זה לא יכול לממן את השיטור - - -
אילן גילאון: שלא לדבר על כמויות הנשק שמסתובבות היום בידיים של קבלנים פרטיים.
יואל הדר: נכון, לכן הוא לא מממן את השיטור העירוני כשיטור עירוני – זה המכלול הרחב של הפעילות שהעירייה נותנת.
מירי פרנקל-שור: אבל זו לא הבעיה.
מירי פרנקל-שור: זו גם בעיה, אבל זו לא רק הבעיה.
יואל הדר: אבל זה המכלול הרחב שהעירייה נותנת.
יואל הדר: היא נותנת, בין היתר, שיטור עירוני, והפקחים עוסקים, בין היתר, בדברים אחרים.
יואל הדר: הראייה היא שעיריות שלא נמצאות בשיטור העירוני גם גובות את האגרה בשביל דברים אחרים.
אילן גילאון: איך אתה קובע את הגבול בין מה למה?
יואל הדר: זה לא שאני קובע.
יואל הדר: אני אומר שהפקחים צריכים לעשות מספר פונקציות, ובין היתר בערים של שיטור עירוני הם נותנים שיטור עירוני.
יואל הדר: אבל בערים שאין שיטור עירוני, הפקחים עושים גם פונקציות אחרות כדי לתת שירות טוב יותר לתושבים, באותן ערים שראשי הערים החליטו שצריך לתת שירות טוב יותר מהקיים, כאשר המשטרה נותנת את הבסיס.
יואל הדר: הייתי שמח אם המשטרה היתה יכולה לתת הכול, אבל אני לא חושב שכולם היו רוצים לשלם 90% מס הכנסה כדי שיהיה אפשר לממן את כל הפעילויות – אי-אפשר היה לחיות פה.
יואל הדר: זה עניין של העוגה התקציבית, והממשלה מנסה לעשות את האיזון המתאים.
אמנון כהן: זה לא היה מתאים להוסיף שוטרים ושיעשו את העבודה.
אילן גילאון: קודם כל, אני בעד שישלמו 90% מס הכנסה.
יואל הדר: אדוני, יש את ועדת טרכטנברג ואת תקציב הביטחון – כל הדברים האלה עולים כסף.
יואל הדר: לכן, ערים שרוצות לתת יותר לתושביהן, גובות אגרה במקרים האלה.
יואל הדר: נכון שהאגרה לא כתובה בחוק, אבל המשמעות היא שיש ערים שיגבו אגרה וזו לא אגרה חדשה – זה קיים כמה שנים ובהחלט נותנים שירות טוב יותר לתושבים שלהם.
יואל הדר: לתת שירות טוב לתושבים אינו דבר פסול.
אמנון כהן: אין לי בעיה שנותנים שירות טוב, אבל שמשרד הפנים ישפה אותם.
יואל הדר: מאיפה משרד הפנים ישפה אותם?
יואל הדר: אין לו מאגר של - - -
אמנון כהן: זה המאבק של השרים, השר לביטחון פנים, שר הפנים.
יואל הדר: כולם צריכים להיאבק.
יואל הדר: גם על דו"ח טרכטנברג צריך להיאבק – כל דבר.
יואל הדר: גם תקציב הביטחון.
יואל הדר: כולם נאבקים.
אמנון כהן: עורך הדין הדר, תעזוב את דו"ח טרכטנברג.
אמנון כהן: אתה מהמשרד לביטחון פנים, תשמור על עצמך.
אילן גילאון: מה אומר טרכטנברג בעניין הזה?
אמנון כהן: חבר הכנסת גילאון, בבקשה אדוני.
אילן גילאון: אם המטלה נופלת על הרשויות המקומיות, אז זו המצוקה – מה פתאום הופכים סמכויות של שוטרים לסמכויות של פקחים?
אילן גילאון: זה מסוכן ולא מקובל בשום תפיסת עולם.
אילן גילאון: אם המשטרה לא יכולה לארגן את ביטחון הפנים, היא צריכה לגייס שוטרים נוספים.
אילן גילאון: ברגע שמטילים את זה על מוטק'ה, אז הוא רשאי לגבות כי אתה רוצה גם את זה וגם את זה.
אילן גילאון: אני בעד מדינת משטרה, אדוני היושב-ראש.
אילן גילאון: תציין אותי.
אילן גילאון: חבר הכנסת בילסקי, אני בעד מדינת משטרה.
אילן גילאון: אני חושב שזו הפקרות בלתי מתקבלת על הדעת שבמדינה שעובדים בה באמצעות עובדי קבלן, ישנם אנשים שלוקחים נשק הביתה ואתה לא יודע את מי אתה שוכר ואיזה כוחות יהיו.
אילן גילאון: אם הפקחים ייקחו את זה, מה יקרה בלוד?
אילן גילאון: משפחת ג'ואריש תהיה ממונה על הנושא של השיטור?
אמנון כהן: ג'ארושי, לא ג'ואריש.
אילן גילאון: ג'ארושי – אתה מכיר יותר טוב.
אילן גילאון: אני לא רוצה להגיד מפאת - - -
זאב בילסקי: אז יהיה סדר.
אילן גילאון: עכשיו יתפסו אותי על זה ששיבשתי את השם.
אילן גילאון: יש כאן בעיה קונספטואלית ממדרגה ראשונה.
אילן גילאון: אני אגיד לך למה אני אומר את ההסתייגות ואני רוצה להיות כן עד הסוף – או שימות הכלב או שימות הפריץ – אני נגד הדבר הזה באופן כללי.
אילן גילאון: אבל אני אומר: תמשיכו את הפיילוט לפחות עוד שנה.
אילן גילאון: תבדקו איך זה משפיע על ערים לא איתנות.
אילן גילאון: מה זה גורם אצלן?
אילן גילאון: האם יהיו יותר שוטרים בסביון ופחות בלוד?
אילן גילאון: אלה דברים שלא הולכים ככה.
אילן גילאון: אני רוצה להגיד שאי-אפשר ללכת לחוסר האחריות הזה מטעם הפרטה של עוד מסגרת או עוד מערכת שלא יכולה להתמודד עם המטלות שלה.
אילן גילאון: אנחנו מדינה של שבעה מיליון תושבים בסך הכול.
אילן גילאון: זה מה שיש פה – פחות מניו-יורק.
אילן גילאון: אז שלא כל אחד יצטעצע וישתעשע בהעברת סמכויות של משטרה לכוחות מקומיים, יש פה בעיה.
אילן גילאון: אין לנו אפילו פריפריה גיאוגרפית.
אילן גילאון: אז בואו נירגע, צריך לחזק את השיטור במקום שצריך.
אילן גילאון: את ביטחון-הפנים צריך לתת בחזרה למשטרה, ואני מתנגד להקמת גופים כאלה שבעיר אחת זה כך, בעיר השנייה זה יותר פלנגיסטי ובעיר השלישית זה יותר שיטור קהילתי – כל אחד נותן לזה את הנופך שלו.
אילן גילאון: אל תגבו חובות ואל תטילו מטלות.
אילן גילאון: תאמין לי שלפעמים הרשויות המקומיות מוכנות לשלם למדינה את הצד שלהם כדי שהמדינה תיקח מהן את הבעיות האלה, ואני בא מהשלטון המקומי ולכן אני מבין את בעיותיו.
אילן גילאון: אבל הפיתרון הוא לא לשים את זה לפתחם, אין שום סיבה בעולם.
אילן גילאון: להיפך, אני חושב שבעיר כמו תל אביב או בערים אחרות צריך להפקיע מהפקחים גם את הסמכויות לחניית נכים, למשל – על זה אני הולך עכשיו – כי הם לא עושים את זה נכון; כי יש עיריות שמתנקמות בתושבים או בנכים שמגיעים אליהם.
אילן גילאון: אבל זו רק דוגמא שולית ואני לא רוצה להכתים את כל - - -.
אילן גילאון: זה חוק שצריך לרדת מן העולם אבל אם אי-אפשר שנוריד אותו מן העולם, אז אלה ההסתייגויות שלנו.
אילן גילאון: תמשיכו אותו עוד שנה ואולי בעוד שנה יהיה יותר טוב ואולי נהיה יותר חכמים.
אילן גילאון: את הפיילוט.
מוטי ששון: אני חולק עליך מהטעם הפשוט: המדינה מזמן לא ממלאת את התפקיד שלה שהיא חייבת על פי חוק – לא בחינוך - - -
אילן גילאון: תן לי להשלות את עצמי.
אילן גילאון: אני חייב.
אילן גילאון: אם אני אגיד שהמדינה לא עושה את התפקיד שלה והיא מפורקת, אז מה נעשה?
אילן גילאון: בואו נתקן את זה.
מוטי ששון: תמשיכו להשתעשע פה.
חיים ביבס: משתעשעים.
חיים ביבס: אנחנו משלמים - - -
מוטי ששון: אנחנו צריכים לנהל עיר.
מוטי ששון: אני רואה את ראשי הערים כסיירת של השירות הציבורי.
מוטי ששון: אם אנחנו קורסים, אז אין מדינת ישראל, הכול קורס.
מוטי ששון: אנחנו צריכים להתמודד עם בעיות והבעיות הן כאלה שמשטרת ישראל לא נותנת ביטחון פנים – לא יעזור לאף-אחד.
מוטי ששון: משטרת ישראל לא נותנת לתושבים שלנו את הביטחון האישי שלהם וגם משרד החינוך לא נותן.
מוטי ששון: אתמול אישרתי תקציב לשנת 2012 – אני צריך להוציא 95 מיליון שקל מהארנונה לחינוך הפורמאלי?
מוטי ששון: למה אני עושה את זה?
מוטי ששון: כי משרד החינוך לא מתפקד, הוא לא נותן את מה שהוא צריך לתת.
מוטי ששון: גם המשטרה לא נותנת את מה שהיא צריכה לתת.
מוטי ששון: גם משרד התחבורה לא נותן את מה שהוא צריך לתת.
מוטי ששון: אז מה אתם רוצים שנעשה?
מוטי ששון: לא נותנים, אז לא נעשה.
מוטי ששון: אז אנחנו מתמודדים עם בעיות אקוטיות, אמיתיות, יומיומיות.
מוטי ששון: אני אגיד לך מה קרה: אני העברתי את החוק, העתקתי מעיריית נס-ציונה.
מוטי ששון: הלכתי ללמוד בכמה ערים אחרות ואמרתי שזה מתאים לי – מה זה שני שקלים למטר?
מוטי ששון: אני גר בדירת ארבעה חדרים, 75 מטר מרובע נטו ומשלם 150 שקל.
מוטי ששון: אני מוכן לשלם 1,500 שקל, ובלבד שיהיו לי את הסיירים שיסתובבו בעיר.
מוטי ששון: כן, לשנה.
מוטי ששון: ילדה חוזרת בשעה שתיים בלילה, האימא מפחדת – יש שבע סיירות שמסתובבות בכל העיר עם שבעה קטנועים, 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע.
מוטי ששון: אתם יודעים איזו תחושת ביטחון זה נותן לתושבים?
מוטי ששון: תחשבו על זה.
מוטי ששון: האם זה בא מהכסף שלכם?
מוטי ששון: התושב רוצה לשלם.
מוטי ששון: אחוז הגבייה שלי יהיה למעלה מ-90%.
מוטי ששון: זאת אומרת שהם רוצים לשלם.
מוטי ששון: אז למה אתם מונעים ממני לתת שירותים לתושבים שלי.
מוטי ששון: אתם לא מסוגלים, אז אני נכנס לנעליים האלה.
מוטי ששון: למה אתם לא מפריעים לי לקחת כסף בנושא החינוך?
מוטי ששון: אני מוציא 95 מיליון שקל.
מוטי ששון: ברווחה אני מוציא 35 מיליון שקלים – למה אתם לא מתערבים לי?
מוטי ששון: תגיד לי גם: זה התפקיד של המדינה, היא לא נותנת.
אילן גילאון: אני אגיד לך: לקחת את כל התפקידים על עצמך כי אתה ראש עיריית חולון.
אילן גילאון: תקים לך גם צבא, למה לא? למה רק משטרה?
מוטי ששון: תשמע, הם לא מתפקדים.
מוטי ששון: אני נבחרתי לנהל עיר, מה לעשות?
אילן גילאון: כך חיו באיטליה הקדומה – לכל אחד היתה נסיכות עם צבא משלו.
אילן גילאון: תירגעו חבר'ה.
מוטי ששון: אדוני היושב-ראש, כשלתושבים יש בעיה בחינוך, תחבורה או ביטחון פנים, הם לא הולכים למשטרה ולא הולכים למשרד החינוך, אלא הם באים לראש העיר ומבקשים ממנו פיתרון.
אמנון כהן: ראש העיר, אני כאזרח, אני עכשיו אייצג את האזרח.
מוטי ששון: מה זה עניין שלכם?
מוטי ששון: - - - משלמים.
מוטי ששון: מה אכפת לכם מה אנחנו לוקחים מהם?
מוטי ששון: כמו שאני מעלה ארנונה – מה זה אכפת לכם?
מוטי ששון: מה זה עניין שלכם שאני מעלה את הארנונה?
מוטי ששון: התושב רוצה לשלם, לא מתאים לו? יש בחירות – - - - יזרוק אותי הביתה.
מוטי ששון: אם הוא לא מקבל תמורה עבור האגרה אז יעיפו אותי הביתה.
מוטי ששון: אבל למה אתם מתערבים כל הזמן?
מוטי ששון: אמרו: תיקח את זה מהארנונה – מה זה "תיקח מהארנונה"?
מוטי ששון: אני אומר דבר יותר חכם: נצבע את הכסף הזה.
מוטי ששון: נוכל להוציא אותו רק לנושא אבטחה ושמירה – רק לדברים האלה.
קריאה: אבל זה קיים היום.
מוטי ששון: לא נעשה קופה נפרדת.
מוטי ששון: אז למה אתם מתערבים?
מוטי ששון: למה אתם לא מעודדים אותנו?
מוטי ששון: למה אתם מתערבים כאשר תושב רוצה לשלם?
מוטי ששון: יושבים בירושלים ומחליטים בשבילי כראש-עיר.
אילן גילאון: תגיד לי, מה נראה לך שפה זה חברת תיווך?
אילן גילאון: מה זה: "מה אתם מתערבים?
אילן גילאון: " כי יש לנו מדינה על הראש.
מוטי ששון: אבל המדינה לא מתפקדת.
חיים ביבס: אבל אתם לא מביאים את הכסף - - -.
חיים ביבס: מילא הייתם יושבים - - -
אילן גילאון: תגרום לה לתפקד.
קריאה: אני אגרום לה לתפקד?
קריאה: זה תלוי בי?
אילן גילאון: אם זה ככה, אז אתה במשבר מוחלט, אדוני.
אילן גילאון: תגור בחוץ לארץ.
אילן גילאון: מה זאת אומרת, "למה אתם מתערבים במה - - -?"
מוטי ששון: אדוני היושב-ראש, באתי לשר ואמרתי לו: יש לי עשרה מיליון שקל.
מוטי ששון: אני מוכן לתת לך בכל חודש מיליון שקל.
מוטי ששון: אני קובע את זה, קח אותו ואתה תנהל אותו.
אילן גילאון: נכון, זה מה שאמרתי עכשיו.
מוטי ששון: אמרתי: תנהל, אני אתן לך כסף ואתה תהיה אחראי מקצועי.
מוטי ששון: הוא אמר: לא, אני צריך לקלוט אותם?
מוטי ששון: אמרתי: לא.
מוטי ששון: אני אקלוט אותם ואעביר לך את הכסף ואתה תשלם להם.
מוטי ששון: אני אעביר את זה כמו שהעברתי בבית-משפט לעניינים מקומיים – אנחנו מממנים את השופטים ואני מעביר את זה למשרד המשפטים – אני אעביר למטה הארצי 12 מיליון שקלים בשנה ואתם תעסיקו אותם כמו שמעסיקים את השופטים בבתי-המשפט המקומיים.
מוטי ששון: מה מסובך?
מוטי ששון: אבל אני מרוויח שירות שהתושב כמה לו – הוא משתוקק אליו.
מוטי ששון: איזו אימא לא רוצה שהילדה תחזור בלילה?
מוטי ששון: שתהיה בטוחה.
מוטי ששון: האימא לא ישנה בלילה עד שהבת או הבן חוזרים מבילוי.
זאב בילסקי: גם האבא.
מוטי ששון: גם האבא.
מוטי ששון: כי אני נותן איכות חיים טובה יותר לתושבים שלי?
מוטי ששון: אני נותן שירות שאתם והממשלה לא נותנים.
מוטי ששון: על מה אתם מדברים?
מוטי ששון: על 150 שקלים בשנה?
חיים ביבס: אני אוסיף ואומר שהייתי מבין אלה שדחפו את החוק הזה, לאור העובדה שמשרדי המשפטים, הפנים וביטחון הפנים, אנחנו – למעלה מ-30 ראשי רשויות – עמדנו בפני בג"ץ בנושא, וביקשנו להסדיר את זה בחקיקה ולא להגיע לבג"ץ.
חיים ביבס: מדובר בהיסטוריה, רק בכדי לסבר את האוזן– אנחנו במודיעין גובים את זה כבר 15 שנה.
חיים ביבס: היינו בסיבוב אחד בבג"ץ שזה נפל והכול בסדר.
חיים ביבס: הכול נולד מתביעה ייצוגית של עורכי דין שחיפשו להרוויח עוד קצת כסף לרשויות.
חיים ביבס: הלוא אותן רשויות לוקחות את סמכות המדינה ומפעילות, ואנחנו, לדוגמא, מאבטחים אצלי גני ילדים.
חיים ביבס: בגילאי 5-3 המדינה לא מאשרת לעיר מודיעין שנמצאת בדירוג סוציו אקונומי 8 עם כל מה שנלווה לזה.
חיים ביבס: אני מממן את זה מכיסי.
חיים ביבס: המדינה מממנת רק את גני החובה ובתי-הספר.
חיים ביבס: מדובר ב-100 גני ילדים.
חיים ביבס: תכפילו את זה ב-35-30 ילדים בממוצע ותבינו כמה ילדים.
חיים ביבס: זאת אומרת, אם יש לי שני ילדים שאחד אני שולח לכיתה א' ואת השני לגן טרום-חובה, אז לאחד יש מאבטח ולאחד אין מאבטח.
חיים ביבס: אני לא מבקש את זה מהמדינה כי אני לא מצפה שהמדינה תביא – המדינה לא מסוגלת להביא את זה.
חיים ביבס: היינו בסרט הזה.
חיים ביבס: אבל המדינה מפריעה במקום שאנחנו עובדים ועושים סדר.
חיים ביבס: מערבבים פה שיטור עירוני עם אבטחת מוסדות חינוך, אירועי תרבות, נוער וכד' – אתם מערבבים הכל.
חיים ביבס: המשרד לביטחון פנים ימשיך את פיילוט השיטור העירוני עוד שנה שנתיים, יסיימו אותו, אם בכלל נדע.
חיים ביבס: יכול להיות שבעוד שנתיים נרצה לקחת את נושא השמירה ולהעתיק אותו לשיטור העירוני, אבל הוא לא רלבנטי לדיון הזה.
חיים ביבס: אנחנו בראשון לינואר – אמרתי את זה אז והיועצת המשפטית הבינה – מודיעים על חדילה שמשמעותה שלמאות אלפי ילדים לא תהיה אבטחה ושמירה בדברים הבסיסיים.
חיים ביבס: אנחנו במקום המדינה.
חיים ביבס: אצלי היה גדוד שאיבטח את קו בית-סירא מכבים והיום אין שם חייל אחד.
חיים ביבס: המדינה השאירה את זה שאנחנו נאבטח וזה מה שאתם מודיעים, רבותיי, שאני מפסיק לעשות.
חיים ביבס: זו המשמעות של מה שאתם אומרים.
חיים ביבס: צריך להבין: אנחנו גובים את זה הרבה מאד שנים.
חיים ביבס: אדוני היושב-ראש, אתה צודק בתיאוריה שכל ראש רשות שלא גובה היום יכול לגבות מחר אם החוק הזה יהיה לכולם.
חיים ביבס: זה מסוג הסמכויות שקיימות בידי משרד הפנים לאשר או לא לאשר.
חיים ביבס: אבל מה שיקרה הוא ש-70% מאוכלוסיית המדינה כמו בחולון, מודיעין, רעננה, קריית-ביאליק, חיפה – כל המקומות שבהם אנחנו עושים את זה בעצמנו – בראשון בינואר לא נוכל ונודיע על חדילה.
חיים ביבס: בנוסף לכך, אנחנו אישרנו תקציב והמשמעות היא שבכל רשות מקומית יצאו מיליונים ומאיפה הם יצאו?
חיים ביבס: מכיס התושב.
חיים ביבס: אם יהיה בור של שבעה, שמונה, עשרה, עשרים מיליון שקל, מאיפה הם יצאו?
חיים ביבס: מישהו חושב שיש לנו כסף על העצים?
חיים ביבס: אין חיה כזאת.
חיים ביבס: לכן אני אומר רבותיי, צריך שמשרד הפנים ימשיך לפקח על רשויות שאין את אגרת השמירה.
חיים ביבס: שיפקח על-מנת שזה ייעשה בצורה מסודרת ונכונה – איפה שלא צריך, לא צריך לעשות – אבל איפה שקיים, ואנחנו בנעליים של המדינה.
חיים ביבס: רבותיי תדעו: אם תקבלו פה החלטה שאתם לא מקבלים את החוק, המשמעות היא שאנחנו נלך לבג"ץ בכל מקרה, ושבראשון בינואר אנחנו מודיעים על חדילה ואת כל הילדים נביא לכנסת – שכנסת ישראל תאבטח אותם.
אמנון כהן: טוב, יש מקום לכולם.
אן סוצ'יו: אני רוצה להתייחס לנקודה אחרת.
אן סוצ'יו: דיברו בעיקר על גביית הכספים ואני רוצה להתייחס לעניין הסמכויות: מה שמטריד אותנו הוא בעיקר כניסת רשויות מקומיות לנעליים שהשלטון המרכזי צריך לטפל בו.
אן סוצ'יו: אין ספק שרשויות מקומיות נמצאות במצוקה – אני גרה בחולון ואני חייבת לומר שהסיירות שמסתובבות בעיר גורמות לי לתחושת ביטחון ואני מבינה את הצורך הזה.
אן סוצ'יו: אנחנו מוטרדים ממה הרשויות האלה והמאבטחים הפרטיים – זה לא רק פקחים – רשאים לעשות.
אן סוצ'יו: הצעת החוק אומרת שהם רשאים לטפל בעניינים של סדר ציבורי.
אן סוצ'יו: מה זה סדר ציבורי?
אן סוצ'יו: התקנות שהותקנו לפני חודש על-ידי שרי הפנים וביטחון-הפנים אומרים שסדר ציבורי הוא בין היתר סיוע למשטרת ישראל בפעולותיה לשמירת שלום הציבור והסדר הציבורי.
אן סוצ'יו: תסביר לי מה משמעות הדברים האלה?
אן סוצ'יו: האם יש הבדל בין זה לבין פעולות שיטור לכל דבר?
אן סוצ'יו: אמנם לא נותנים סמכויות, אלא רק תפקידים.
אן סוצ'יו: כשהיו פה הדיונים בעניין השיטור העירוני אתה חזרת שוב ושוב על הטענה שאי-אפשר לתת תפקיד בלי סמכות.
אן סוצ'יו: אנחנו לא רוצים להכשיל את פקחי השיטור העירוני ולתת להם רק תפקידים בלי סמכויות ולכן היו פה דיונים על גבי דיונים לגבי השיטור העירוני.
אן סוצ'יו: מה שקורה פה זו עקיפה מוחלטת של הפיילוט שנועד לשנתיים בלבד בכדי לראות איך זה עובד בפועל.
אן סוצ'יו: אני לא אומרת שזה קורה בחולון וברשויות אחרות אבל אני אומרת שיש פה תפקידים שיטוריים לכל דבר.
אן סוצ'יו: נשאלה פה השאלה למה המדינה לא יכולה לעשות את זה, והיתה השוואה בין רווחה לשיטור.
אן סוצ'יו: ובכן, שיטור זו משימה לאומית.
אן סוצ'יו: שיטור זו משימה שהשלטון המרכזי הוא שקובע את המדיניות ואת סדר העדיפויות.
אן סוצ'יו: אי-אפשר להעביר את התפקידים האלה לידי הרשויות המקומיות שכל אחד יחליט איך הוא עושה סדר עדיפות לגבי שמירה על הסדר הציבורי ברשות שלו.
אן סוצ'יו: זה לעניין הסמכויות.
אן סוצ'יו: לעניין הגבייה, אני חושבת שנאמר פה על הבעייתיות שבחוסר האחידות בהטלת חובה בתחום הזה על התושבים.
אמנון כהן: הסנגוריה הציבורית.
ישי שרון: אני גם לא אתייחס לעניין גביית האגרות – זה לא מתחום עניינינו.
ישי שרון: אני מוטרד בעיקר מהעמימות ומהדיסוננס שהיא יוצרת לעומת ההסדר המקיף שהוועדה הוציאה מידיה לגבי הפקחים העירוניים.
ישי שרון: הבנו את הרגישות ואת המורכבות בסוגיית הפקחים העירוניים, ויצרנו חוק מקיף ומעמיק שעומד אחד לאחד, מה סמכויות הפקחים והכשרתם.
ישי שרון: יצרנו הוראת שעה.
ישי שרון: תחמנו את זה למקומות ולרשויות מקומיות וקבענו מנגנון דיווח חשוב – אחד הדיווחים המרכזיים בודק מה מספר הפקחים ומה מספר השוטרים לאורך זמן וכך אנחנו יכולים לראות האם היתה השפעה; האם המשטרה יצאה לחלוטין מהתמונה ובעצם תפקיד האכיפה עבר לרשויות המקומיות.
ישי שרון: עכשיו אנחנו באים למטריה נוספת, שעדיין לא ברור לי אם היא מקבילה או חופפת למטריה של הפקחים העירוניים ואנחנו מציעים לקבוע את זה בסעיף סל – סעיף כללי – שייקבע על-ידי ראש הרשות המקומית ובכללים של המשרד לביטחון-פנים שלא עוברים פיקוח של הכנסת.
ישי שרון: החשש שלנו בהקשר הזה הוא שבפועל הסיירים – שלעיתים הם אנשים פרטיים – או הפקחים שמסתובבים ברשויות שהן לא חלק מהפיילוט, לא יהיו עציצים: הם יסתובבו; הם צריכים להגיב לאירוע שקורה לנגד עיניהם והם צריכים לפעול – הם לא יחכו עד שיגיע שוטר – ולכן הם יפעילו סמכויות אכיפה והדבר הזה צריך להיות מוסדר בחקיקה ראשית.
ישי שרון: אם הוא לא מוסדר בחקיקה ראשית אז, לכל הפחות, צריך להבהיר שאין בסעיף הכללי הזה שמאפשר שמירה בגני-ילדים, אבל לא מאפשר לאנשים האלה לנקוט בסמכויות אכיפה לכל דבר ועניין, וצריך להכפיף את ההסדר הזה ולהבהיר שהוא לא בא לגרוע מחוק הפיקוח העירוני שקבענו.
אמנון כהן: שמעת מה הוא אמר?
אמנון כהן: שאלה הבהרתית: אותו איש אבטחה שמסתובב בסיירת רואה ילדה שרוצה להגיע הביתה ושני בחורים מציקים לה בשעה שתיים בלילה.
אמנון כהן: מה בסמכותו של האיש הזה לעשות?
מוטי ששון: עוצר.
מוטי ששון: מספיק שהוא עוצר.
אמנון כהן: שאלתי שאלה ועוד לא סיימתי אותה: ארבעה חבר'ה הציקו לילדה.
אמנון כהן: באו שניים מחברת האבטחה ואמרו להם: תעזבו את הילדה, תנו לה להגיע בשלום לביתה.
אמנון כהן: אותם ארבעה אמרו: אל תתערב.
אמנון כהן: נוצרה קטטה במקום, היכו את אנשי האבטחה, נגרם להם נזק ואפילו הלכו למשטרה והתלוננו שהמאבטחים היכו אותנו.
אמנון כהן: הוא שוטר?
אמנון כהן: הוא לא שוטר?
אמנון כהן: איפה הוא נפגע?
אמנון כהן: שברו לו את היד.
משה יעלון: עובד עירייה - - -
חיים ביבס: אצלנו, לפחות, זה לא היה אף פעם.
אמנון כהן: לא יודע?
אמנון כהן: קרה מקרה.
חיים ביבס: לתת לך דוגמא ממקום אחר, דומה – "עיר ללא אלימות", שאני מפעיל בעיר.
חיים ביבס: אני משקיע מיליון שקל על בערך מיליון שקל שהמדינה מביאה.
חיים ביבס: שקל לשקל.
חיים ביבס: יש מקום שבני נוער מגיעים, יושבים, שותים, משחקים, מעשנים נרגילות וכד'.
חיים ביבס: אם יש אירוע אז אוטומאטית הפקח שנמצא – שהוא במסגרת פרויקט "עיר ללא אלימות" – מתקשר למשטרה - - -
אמנון כהן: לא, אני מדבר שהוא נפגע עכשיו, מה הסטאטוס שלו?
אמנון כהן: מי יכול לענות לי?
משה יעלון: אצלי הוא עובד עירייה.
קריאה: כמו פקח עירוני שנותן דו"ח ומישהו נטפל אליו, מרביץ לו, מכה אותו – אותו הדבר.
משה יעלון: הוא עובד עירייה, יש לו ביטוח - - -
חיים ביבס: אם זה תושב שיורד כי מציקים לו ליד הבית - - -
אמנון כהן: לא, אבל זו חברת האבטחה.
אמנון כהן: האם הוא עובד עירייה?
ישי שרון: יש לו סמכויות למניעת אלימות.
אמנון כהן: האם הוא עובד עירייה או שאתה שוכר חברת אבטחה?
חיים ביבס: אנחנו מעסיקים חברה.
אמנון כהן: אז זו חברה, הוא לא עובד עירייה.
משה יעלון: אצלנו הם עובדי עירייה.
חיים ביבס: בכל רשות מקומית זה משהו אחר.
אמנון כהן: אני שואל: אם המאבטחים לא עובדי עירייה.
קריאה: אתה שואל בהיבט הביטוחי?
קריאה: מי שמרביץ לשומר בכניסה לקניון זה אותו מצב כמו שאדוני מתאר פה - -
קריאה: או בכניסה לבית-הספר.
קריאה: - - ואז יש לו ביטוח של החברה.
אמנון כהן: אבל לשומר של הקניון אין משהו יזום.
אמנון כהן: פה הוא רוצה בשתיים בלילה - - -
קריאה: אין הבדל.
קריאה: הוא רוצה שמישהו יפתח את התיק והוא לא רוצה לפתוח, אז הוא מרביץ לו.
קריאה: אין הבדל בין הדברים.
עלוה קולן: - - - גם לי יכולים - - -
אמנון כהן: יש לו את הסמכות.
אמנון כהן: אם הוא נפגע, הוא לא נפגע כמו שהוא מקבל - - -
קריאה: הוא מקבל מחברת השמירה שעושה לו ביטוח.
אילן גילאון: זה לא הסמכויות.
אילן גילאון: השאלה היא איך הוא מתקבל על-ידי הציבור.
קריאה: נפגע במסגרת העבודה.
קריאה: אם הוא פקח עירייה, אז העירייה עושה את הביטוח, ואם הוא עובד מדינה אז המדינה נותנת.
אמנון כהן: הוא לא עובד מדינה.
קריאה: אבל זה אותו הדבר.
קריאה: כל גוף אחראי לביטוח עובדיו, וגם בשיטור עירוני אדוני דאג שיהיה סעיף כזה שהעירייה צריכה לדאוג לביטוח של העובדים.
עלוה קולן: אבל זה עובדי עירייה.
אמנון כהן: זה עובדי עירייה, אבל פה מדובר על אבטחה.
קריאה: אם הוא רצה ביטוח נוסף אפילו.
אמנון כהן: מה אדוני רוצה?
אמנון כהן: את מי מייצג אדוני?
ולדימיר סברדלוב: אני נציג המאבטחים.
אילן גילאון: אתה - - - ההסתייגויות - - -
אמנון כהן: ההסתייגויות?
אילן גילאון: - - - אני חייב לצאת.
ולדימיר סברדלוב: תפקידי הוא לראות את העניינים מזווית הראייה של המאבטחים ואם תרשו לי גם הפקחים למען ביטחון הציבור.
ולדימיר סברדלוב: אני רוצה לבקש מהוועדה שאם נותנים גושפנקה לרשויות המקומיות לגבות כסף מהתושבים, אז גם לתת לוועדה את הזכות לשלול מהרשויות המקומיות לגבות כסף אם הן לא מקיימות את החוקים הקיימים.
ולדימיר סברדלוב: על מה אני מדבר?
ולדימיר סברדלוב: על כמה חוקים ואני מזכיר לראשי הרשויות שיש עכשיו חוקים שיצאו מהבית הזה – יש שופטים בירושלים.
ולדימיר סברדלוב: איזה חוקים?
ולדימיר סברדלוב: בשלושה באוגוסט יצא בבית הזה חוק בעניין אכיפה ושמירה על ביטחון הציבור.
ולדימיר סברדלוב: בסעיף 16, שיזם יושב-ראש הוועדה, כתוב: לא הסמיכו אף פקח עירוני, אם הרשות, קרי העירייה, בפיילוט 13 ערים, לא ביטחו אותו בביטוח שהוא לא פחות מביטוח לשוטרים.
ולדימיר סברדלוב: כתוב גם שבעוד חצי שנה הוועדה מזמינה ישיבת מעקב ובודקת איך הרשויות המקומיות יישמו את כל החוק ואת סעיף 16.
אמנון כהן: עוד לא עברה חצי שנה.
ולדימיר סברדלוב: חצי שנה בינואר, תזמין אז.
ולדימיר סברדלוב: עוד חוק, למשל, חוק כלי ירייה, סעיף 11.
ולדימיר סברדלוב: חוק משנת 2008 שעדיין לא יושם, אבל מכתב משר המשפטים אומר שהשנה מהראשון בינואר לא יהיה במדינה מאבטח שלא יבוטח בביטוח צד ג', קרי, אם הוא פגע במישהו.
ולדימיר סברדלוב: כאשר הרשויות המקומיות מתקשרות עם חברות האבטחה, אזי לפי החוק תפקידן הוא לבדוק האם חברות האבטחה הפרטיות עומדות בקריטריונים.
קריאה: החוק הזה נותן תשובה ליושב-ראש, מה קורה עם המאבטחים.
ולדימיר סברדלוב: כל האחריות חלה על מזמין השירות.
ולדימיר סברדלוב: כל האחריות חלה על הרשויות המקומיות.
ולדימיר סברדלוב: אז כאשר אתם עושים חישובים כמה זה עולה, כמה גרושים למאבטחים, צריך לקחת את כל הסיכונים שאחר-כך לא יהיו חשופים לבעיות.
אמנון כהן: היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה.
מירי פרנקל-שור: אני רוצה לעשות סיכום ולשים את הדיון במסגרת, ובפתח הדברים אני מבקשת לומר שהכנסת מחוקקת נורמות – יש בעיה, זה נכון, אבל הכנסת מחוקקת נורמות.
מירי פרנקל-שור: אני רוצה להזכיר מה היה פה בחודשים פברואר ומרץ בשנה שעברה: כשהגיעה הצעת החוק על-ידי הממשלה, הערנו לממשלה שההסדר הראשוני שהובא לוועדה אינו נכון; הוא לא הסדר ראוי וצריך לפרט אותו.
מירי פרנקל-שור: לא הבנו מה אלה, תנאים, סייגים ונושאים שבזה המדובר.
מירי פרנקל-שור: אני רוצה להקריא בפני הוועדה את התקנות שהוציא משרד הפנים ולהעלות את השאלה הנורמטיבית: האם האזרח צריך לשלם עבור הביטחון האישי שלו?
מירי פרנקל-שור: הסעיף הראשון מדבר על שמירה ואבטחה נייחת וניידת במרחב הציבורי ובמתקני הרשות המקומית, לרבות לצורך מניעת פעילות חבלנית עוינת.
מירי פרנקל-שור: האם האזרח צריך לממן אגרה לרשות המקומית על-מנת לקבל הגנה מפני פעילות חבלנית עוינת?
מירי פרנקל-שור: הסעיף השני: סיוע למשטרת ישראל בפעולותיה לשמירת שלום הציבור והסדר הציבורי, לרבות באבטחת אירועים המוניים.