GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמנון כהן: אנחנו לא עובדים אצלכם.
אמנון כהן: תבואו עם שיעורי בית מוכנים.
חלי גיא-אלדר: אני מבינה את הרצון לזרז את ההליך.
אמנון כהן: זה שוכב פה שנה וחצי, ואת באה לפה עכשיו ואומרת לי שלא בחנת את זה.
אמנון כהן: שבוע שעבר קיבלת את זה.
חלי גיא-אלדר: יכול להיות שהדבר שוכב שנה וחצי בוועדה, אבל הסעיף לא שוכב פה שנה וחצי.
חלי גיא-אלדר: למשרד המשפטים לא היתה את השהות הזו.
אמנון כהן: משבוע שעבר.
חלי גיא-אלדר: מה זה שבוע שעבר?
חלי גיא-אלדר: לפני מספר ימים.
אמנון כהן: זה סעיף.
אמנון כהן: תשבי ותלבני את הדברים עם מי שממונה.
אמנון כהן: אם יש בעיה עם שר המשפטים, אני אדבר איתו.
חלי גיא-אלדר: אנחנו צריכים לתאם את זה עם לא מעט גורמים בתוך משרד המשפטים.
חלי גיא-אלדר: משרד המשפטים עצמו מורכב מכמה גורמים שצריכים לתת את הדעת על הנושא הזה.
חלי גיא-אלדר: ככל שהנושא יושב שנה וחצי, אני לא רואה טעם דווקא להצביע על הדבר הזה עכשיו, כמה ימים אחרי שהוא עלה.
אמנון כהן: אנחנו מתקנים עוד כמה דברים.
אמנון כהן: זה האופי של הוועדה.
אמנון כהן: אנחנו לא עובדי ממשלה.
אמנון כהן: אנחנו לא מקבלים תכתיבים מכם.
אמנון כהן: אנחנו מקבלים הערות, ואנחנו גם מעלים הערות.
חלי גיא-אלדר: גם אני לא מחליטה.
חלי גיא-אלדר: אין אדם אחד במשרד המשפטים שמקבל החלטה.
אמנון כהן: אם באת עכשיו לייצג את המשרד בסעיף הזה, היית צריכה לבוא מוכנה.
אמנון כהן: פעם הבאה, אם את לא מוכנה אל תבואי.
אמנון כהן: זה לא בסדר.
אמנון כהן: אני גם אדבר עם שר המשפטים.
אמנון כהן: אתם באים לא מוכנים לוועדה.
אמנון כהן: פעם הבאה אל תבואי.
אמנון כהן: אם את לא מוכנה, אל תבואי לוועדה.
אמנון כהן: אני אדבר עם שר המשפטים.
אמנון כהן: אני אתן לכם על הראש פעם אחת.
אמנון כהן: ביום רביעי יש את חוק המסתננים.
אמנון כהן: אל תגידי שלא באת מוכנה, אם את מטפלת בזה.
חלי גיא-אלדר: אפשר לדבר עם שר המשפטים.
אמנון כהן: את סיימת לדבר.
אמנון כהן: שמעתי אותך.
אמנון כהן: סנגוריה ציבורית, בבקשה.
חגית לרנאו: הכוונה של אדוני להסביר את הכוונה בסעיף, היא כוונה טובה.
חגית לרנאו: הרעיון שאנשים שאין להם כסף יגיעו לוועדה בלי תוכנית שיקום ואנשים שיש להם כסף יקנו תוכנית שיקום, הוא בוודאי רעיון פסול.
חגית לרנאו: הדרך לקבל את זה היא הדרך לחזק את רש"א, ולדאוג שרש"א תהיה מסוגלת לתת תוכנית שיקום לכל מי שרוצה לקבל תוכנית שיקום.
אמנון כהן: איך עושים זאת?
חגית לרנאו: אני מקווה, שההסדרים בחוק יקבעו את זה.
חגית לרנאו: ההצעה הזו וגם ההצעה של משרד הרווחה, הולכת צעד אחד קדימה.
חגית לרנאו: היא אומרת: לא רק שאנחנו ניתן תוכנית שיקום לכל מי שירצה, אלא אף נכפה גם על מי שלא רוצה לקבל רק תוכנית שיקום של רש"א.
חגית לרנאו: זו פגיעה אמיתית בהרבה מאוד זכויות.
חגית לרנאו: אם אני אקח לדוגמא את הסנגוריה הציבורית - הסנגוריה הציבורית נותנת ייצוג למי שזכאי על פי חוק, אבל לרוב האנשים שאין להם יכולת לשכור עו"ד.
חגית לרנאו: חוק הסנגוריה הציבורית לא בא ואומר, שכל מי שנאשם בפלילים או כל אסיר חייב לקבל שירות רק דרך השירות הציבורי.
חגית לרנאו: מי שרוצה, הולך ולוקח עו"ד שייצג אותו, וזה בסדר גמור.
אמנון כהן: תדברי על שיקום.
חגית לרנאו: בגלל החולשה של רש"א, נוצר מערך שלם של משקמים פרטיים.
חגית לרנאו: אין לי אינטרס לבוא ולהגיד, שגם להם יש זכויות וזו פגיעה בחופש העיסוק שלהם.
חגית לרנאו: קודם כל צריך לראות שיש מערך שלם של אנשים שעובדים.
חגית לרנאו: חלקם עושים עבודה מצוינת, חלקם עובדים עם הסנגוריה הציבורית.
חגית לרנאו: מה אנחנו עושים היום עם הלקוחות שלנו, שרש"א לא מצליחה לתת להם ייצוג?
חגית לרנאו: הסנגוריה הציבורית משלמת למשקמים פרטיים לבנות תוכנית שיקום.
חגית לרנאו: הם לא תמיד מפקחים על תוכנית שיקום.
חגית לרנאו: לפעמים הם באים לוועדה, ואומרים שאין מפקח כי לרש"א אין כוח לפקח.
אמנון כהן: האם את לא מסכימה שגוף אחד ירכז את כל הנושא הזה?
אמנון כהן: האם זה לא טוב?
אמנון כהן: כשהם היו חלשים נוצר ואקום ונכנסו גופים אחרים.
אמנון כהן: היום אני מחוקק, ואני רוצה להסדיר את הנושא הזה כך שיהיה אבא אחד, פיקוח אחד.
אמנון כהן: אני לא רוצה להשאיר את זה כך שרק מי שיש לו כסף ייכנס.
אמנון כהן: את זה אני רוצה למנוע.
אמנון כהן: לכן, תגידי לי איך אני מכפיף את זה תחת משרד הרווחה ורש"א, כך שהם ייבנו תוכנית לכל אסיר לפי מה שמתאים לו: בודקים אותו קרימינולוגים ועובדים סוציאליים מכל הזוויות, ובונים לו תוכנית.
אמנון כהן: המטרה היא, שגם אותם אלה שנותנים שירות היום - שירות מצוין - ישתלבו.
אמנון כהן: אני מדבר על כך, שאני רוצה למנוע מצב, שמי שיש לו כסף ילך לגוף פרטי כזה או אחר ויקנה שירותים.
אמנון כהן: את אומרת שהם אפילו לא מסונכרנים ולא מתואמים, ובאים לוועדה עם שיקום אחר בכלל.
אמנון כהן: אז יש בעיה עם רש"א, כי היא בכלל לא ליוותה את הפרויקט הזה.
אמנון כהן: יכול להיות שאדם שילם מכספו, ממרצו וזמנו, עבר את כל התהליך, ורש"א תגיד שהיא לא מכירה בתהליך.
אמנון כהן: יכול להיות שיש פה גם עוול.
אמנון כהן: אני רוצה למנוע גם את הדבר הזה.
אורי מקלב: אני רוצה להוסיף.
אורי מקלב: יש כאן אפילו ויכוח פילוסופי.
אורי מקלב: אחד שיש לו כסף לוקח עו"ד גדול וטוב, שמצליח להוציא אותו מעבירה שהוא עשה.
אורי מקלב: אחד שאין לו כסף, לוקח עו"ד פשוט, שלא ייצג אותו מספיק טוב.
אורי מקלב: זה יקבל 20 שנה וזה רק 10 שנים.
אורי מקלב: האם יש כאן צדק?
אורי מקלב: למה אחד שיש לו כסף יכול לקחת סוללה של עורכי דין ולקבל פחות שנים, וזה שאין לו כסף ולוקח עו"ד פשוט – ואני לא מדבר על הסנגוריה הציבורית.
אורי מקלב: בסנגוריה הציבורית יש עורכי דין טובים – יקבל הרבה יותר שנים.
אורי מקלב: האם זה צדק?
אורי מקלב: מי שיש לו כסף מקבל פחות שנים מזה שאין לו כסף.
אורי מקלב: הצדק תלוי בכך אם האדם עשה את העבירה או לא עשה את העבירה.
אורי מקלב: מה זה קשור איזה עורך דין הוא לוקח?
אורי מקלב: אנחנו יודעים שככה זה.
אורי מקלב: מי שיש לו כסף, יכול לקנות בקנטינה מאוורר, ומי שאין לו כסף לא יכול לקנות מאוורר וחם לו יותר בתא המעצר.
אורי מקלב: אלה שירותים שהכלא לא נותן.
אורי מקלב: זה ויכוח פילוסופי.
אורי מקלב: אומרת חגית – ובצדק – אם רש"א נותנת תוכנית שיקום לכל מי שצריך ואין לו, מה איכפת לך שמי שיש לו כסף ייקח תוכנית שיקום מבחוץ, תוכנית יותר טובה?
אברהם מיכאלי: בפיקוח של רש"א.
אורי מקלב: היום אנחנו פוסלים את האפשרות לקחת תוכנית מבחוץ.
אורי מקלב: אתה צודק שלא יכול להיות שמי שיש לו כסף יקבל, ומי שאין לו כסף לא יקבל.
אורי מקלב: אם רש"א תצליח לעמוד בכך ולתת לכל מי שצריך, רוצה ואין לו אפשרות לקנות מבחוץ, למה אנחנו מפריעים לאסירים אחרים שייקחו מבחוץ?
אורי מקלב: אולי יש תוכניות יותר טובות?
אורי מקלב: אולי יש תחרות מסוימת?
אורי מקלב: תפתח את זה.
אמנון כהן: איך אני מונע, שלא עומד מאחורי גוף מסוים – גוף טוב – מישהו כמו אלה שאנחנו מכירים, שכל החבר'ה שלו שנמצאים בבית הסוהר עוברים שיקום דרך אותו גוף.
אמנון כהן: הוא אומר: "את כל האסירים שלי תעבירו שיקום פה".
אמנון כהן: השיקום שם הוא בית הבראה ולא שיקום.
אמנון כהן: על זה אני מדבר.
אורי מקלב: תעשה שוויוניות.
מאיר שטרית: המדינה כמדינה יודעת להעניש ולפקח.
מאיר שטרית: באותה מידה, זה צריך לחול על שיקום.
מאיר שטרית: אני מקבל ומסכים עם האמירה, שמי שיש לו כסף יוכל לבנות לו קומבינות מפה ועד אילת.
מאיר שטרית: אנחנו ערים למקומות האלה.
מאיר שטרית: אין פיקוח על מטפלים פרטיים.
חגית לרנאו: אז תעשו פיקוח.
קריאה: תעשו שירות ציבורי טוב, ולא פיקוח.
מאיר שטרית: אני יודע שאנשים קונים תוכניות שיקום בכסף.
מאיר שטרית: אני שם את זה על השולחן.
מאיר שטרית: במדינת ישראל קונים שיקום בכסף, ולא תמיד השיקום הזה אמיתי ונכון.
חגית לרנאו: אדוני, אני אסביר.
חגית לרנאו: בדרך כלל זה נכון.
אמנון כהן: אני אסביר לאדוני איך מונעים את זה.
אמנון כהן: זה קל מאוד.
חגית לרנאו: ככלל, יש תפיסה שהשירות הפרטי הוא טוב משירות ציבורי.
חגית לרנאו: זה נכון לגבי עורכי דין, רווחה וכל מיני דברים.
חגית לרנאו: במקרה הזה של ועדת שחרורים יש עדיפות לשירות הציבורי.
חגית לרנאו: האסיר צריך לשכנע את הוועדה שתשחרר אותו.
חגית לרנאו: כל אסיר וכל עו"ד יודע, שכאשר באים עם תוכנית של רש"א הסיכוי לשכנע את הועדה הוא גבוה יותר מאשר לבוא עם תוכנית פרטית.
חגית לרנאו: כאשר אסיר בא עם תוכנית פרטית, הוא לוקח על עצמו את הסיכון לשכנע.
חגית לרנאו: אם הוועדה משתכנעת, אין בזה פסול.
חגית לרנאו: אני אגיד לאדוני מה הבעיה.
חגית לרנאו: קודם כל ישנה בעיה עם המצב הקיים.
חגית לרנאו: למנכ"ל רש"א יש הרבה כוונות טובות, והוא בטוח שתוך שנה יהיה נפלא ויהיה תקציב.
חגית לרנאו: אני בטוחה, שגם אם יהיו 30,000,000 שקלים האסירים שיכנסו כבר לשליש יצטרכו לחכות חודשים ארוכים עד אשר כוח האדם של רש"א יתפנה לדבר איתם ולהכין להם תוכניות.
חגית לרנאו: אי אפשר להפסיק את השירות הקיים, ולסמוך על זה.
אמנון כהן: אמרתי שתהיה תקופת מעבר.
חגית לרנאו: דבר ראשון שחייבים לעשות, זה לחכות ולראות שרש"א פודה את הצ'ק ומצליחה לתת שירות לכולם.
אמנון כהן: יש תקופת מעבר.
אמנון כהן: זה בתקופת מעבר.
אמנון כהן: דברי איתי לעניין.
חגית לרנאו: גם בעולם נפלא, אני חושבת שזו זכותם של אסירים, שאומרים: "אנחנו לא רוצים לעבוד דרך שירותי המדינה – ולא משנה למה- אנחנו לא נותנים אמון במדינה, אנחנו לא רוצים שזה יהיה רשום, אנחנו רוצים ללכת לשוק הפרטי".
חגית לרנאו: תפקידה של ועדת השחרורים הוא לבדוק האם התוכנית טובה, האם היא לא סתם קנויה בכסף, מי זה המשקם.
חגית לרנאו: זה ממילא נטל גדול לשכנע את ועדת השחרורים לקבל תוכנית פרטית.
חגית לרנאו: מבחינת זכויות אזרחיות, אני לא רואה באיזו זכות אפשר לבוא ולאסור על אדם לעשות את זה.
חגית לרנאו: הדבר השני – זכויות משפטיות.
חגית לרנאו: היום, לפעמים יש מצב שבו רש"א אומרת לאסיר: "אנחנו לא מאמינים שאתה מתאים לשיקום".
חגית לרנאו: מבחינה משפטית, זכותו של אסיר להביא בפני ועדת השחרורים חוות דעת נגדית.
אמנון כהן: אין בעיה פה.
חגית לרנאו: מה זו חוות דעת נגדית?
חגית לרנאו: חוות דעת נגדית זו בעצם תוכנית שיקום נגדית.
חגית לרנאו: כאשר אתם אומרים שהוא לא יוכל להגיד תוכנית שיקום, אתם בעצם אומרים שהוא לא יוכל להביא חוות דעת נגדית.
חגית לרנאו: אתם באחת יושבים ופוגעים באיזונים שלמים של חוק שחרור על תנאי, מבלי לראות שיש שם מערכת משפטית שלמה.
אמנון כהן: כנסי עכשיו לכובע שלי.
אמנון כהן: איך אני מונע, שאחד שיש לו כסף יקנה את שחרורו בכסף?
אמנון כהן: איך אני מונע את זה?
חגית לרנאו: זה קל מאוד.
חגית לרנאו: ביום שרש"א תיתן תוכניות שיקום לכל האסירים, 95% מהאסירים ילכו עם רש"א.
חגית לרנאו: זה עדיף להם.
חגית לרנאו: מבחינת ועדת השחרורים, זה עדיף להם.
חגית לרנאו: זה ברור.
חגית לרנאו: יש להם שם גוף מעין משפטי.
אמנון כהן: מה הבעיה שאני ארשום את זה בחוק פה?
חגית לרנאו: לגבי ה-5% האחרים אפשר לעשות פיקוח על המשקמים הפרטיים שלהם.
חגית לרנאו: אין שום בעיה.
חגית לרנאו: ממילא ועדת השחרורים עושה את זה.
חגית לרנאו: הרי ועדת השחרורים לא לוקחת כל מסמך שמישהו הגיש לה, וישר חושבת שזה הדבר הכי טוב שניתן עלי אדמות.
חגית לרנאו: יושב כאן נמרוד שני, שאני חושבת שהוא אחד המשקמים הפרטיים היחידים, שוועדות השחרורים ממש נותנות בו הרבה אמון.
אמנון כהן: אני מדבר על כך שהמדינה תפקח על זה.
חגית לרנאו: קשה מאוד לשכנע ועדת שחרורים לשחרר עם תוכנית פרטית, אבל אי אפשר לאסור את זה.
אמנון כהן: אנחנו בחקיקה יכולים לעשות זאת.
אמנון כהן: תחשבי על זה עוד.
חגית לרנאו: אבל זה לא נכון מבחינת הזכויות האזרחיות והמשפטיות.
אברהם מיכאלי: היא אומרת שבאותה קבוצה הם לא יכולים להגיש חוות דעת נגדית.
אמנון כהן: רחלה, איך את רואה את התמונה?
אמנון כהן: האם הבנת את כוונת המחוקק?
אמנון כהן: יש כאן דברים לכאן ולכאן.
אמנון כהן: אני בטח לא רוצה לפגוע בשיקום של אף אחד, אבל אני לא רוצה לעשות איפה ואיפה.
אמנון כהן: אני לא רוצה שיבוא אחד, ששילמו בשביל השיקום שלו, והוא ישכנע את הוועדה.
אמנון כהן: הוא גם יודע איך לעשות את זה, כי תוך כדי שיקום כבר מלמדים אותו איך לשכנע את ועדת שחרורים.
חגית לרנאו: זה יותר מורכב מזה.
רחלה אראל: ההיבט הסוציאלי הוא בעל משקל רב.
אמנון כהן: אני בכוונה מציג את זה באופן קיצוני.
אמנון כהן: אני באתי מרמלה.
אמנון כהן: אני קצת מעורה בדברים.
מאיר שטרית: בואו נעשה גם בתי משפט לעשירים.
חגית לרנאו: העובדה שטוב להיות עשיר ובריא היא נכונה, ואנחנו לא נשנה זאת.
מאיר שטרית: אם אני רוצה ללכת לנמרוד ואין לי כסף, מה תגידי על זה?
אמנון כהן: רחלה, תאירי את עינינו.
אמנון כהן: תמצאי נוסחה.
אמנון כהן: את גם משפטנית.
אמנון כהן: איך את רואה את הדברים?
רחלה אראל: אני הייתי רוצה להציע פה, במלוא הזהירות, שתי הצעות שאפשר לשקול אותן.
רחלה אראל: ההיבט הסוציאלי הוא חשוב והוא בעל משמעות, אבל לא רק הוא, אלא גם ההיבט של אכיפת החוק בידי מדינה.
רחלה אראל: דהיינו, כל זמן שאסיר עומד ומבקש קיצור שליש מאת ועדת השחרורים, הוא עדיין בסטאטוס של אסיר ולכן משימת הכליאה נשארת בידי הרשות לשיקום האסיר מבחינת הפיקוח על אסיר ברישיון.
רחלה אראל: בהקשר הזה שריר וקיים כל הרציונאל בבג"צ בית הכלא הפרטי.
רחלה אראל: לגופו של עניין – הטענות שהועלו פה הן טענות בעלות משקל רב.
רחלה אראל: יש פה אכן פגיעה בחופש עיסוק של בעלי מקצועות, ואין להקל בכך ראש.
אברהם מיכאלי: לא פגיעה בבעלי המקצועות מטרידה אותי.
אברהם מיכאלי: מטריד אותי אותו אסיר שרוצה להוכיח את זכאותו לשיקום.
אברהם מיכאלי: חגית אומרת, שהתוכנית הזו לא תשחרר את אותו אסיר, כי הוא רוצה משהו הרבה יותר מיוחד.
אברהם מיכאלי: זכותו ללכת לאיש מקצוע, ולקבל את זה.
רחלה אראל: בהחלט.
רחלה אראל: הניסיון שלי הוא לנסות לפתור את זה.
רחלה אראל: אני הייתי מציעה כך: את סעיף 1(א) להשאיר על כנו.
רחלה אראל: להוסיף סעיף 1(ב).
אמנון כהן: על מה את מדברת.
רחלה אראל: להוסיף עוד מטרה לסעיף המטרה.
אמנון כהן: אל תסבכי אותי.
אמנון כהן: עד שגמרתי את המטרה הזו.
רחלה אראל: להוסיף את סעיף 1(ב): "כל אסיר זכאי לשיקום בהתאם לתוכנית שיקום, שתוכן בידי הרשות לשיקום האסיר".
רחלה אראל: מה הרציונאל?
רחלה אראל: דרך המלך, הפתוחה לכל אסיר בפוטנציאל, היא לקבל תוכנית שיקום מרש"א.
רחלה אראל: מי שלא רוצה ומוותר על כך – ואפשר להחתים אותם על צטל'ה כזה, ובשב"ס יודעים לעשות את הדברים האלה יפה – פונה למטפל פרטי.
רחלה אראל: איך אני מעגנת את הפיקוח ואת התפעול של מטפל פרטי?
רחלה אראל: אני הייתי מציעה – כמובן שזה לא סגור, וצריך לחשוב על זה שוב עד הסוף.
רחלה אראל: יש לוועדה ייעוץ משפטי מדרגה ראשונה, ואני לא אכנס לגדר סמכויותיו – להוסיף סעיף 3(ג)(1): "תוכנית שיקום, שהוכנה לא בידי עובד הרשות, תוגש לוועדת השחרורים, בידיעת ובאישור הרשות לשיקום האסיר, ותתבצע תחת פיקוחה".
רחלה אראל: כך גם יש לך פיקוח מדינתי על תוכנית שיקום, וגם אתה נותן לחבר'ה האלה לעבוד.
אמנון כהן: לפני שמאשרים את השיקום שלו, זה יעבור את האישור של רש"א?
רחלה אראל: בדיוק.
רחלה אראל: כך יש לך פיקוח מדינתי ברמה של משימת כליאה.
אמנון כהן: הופמן, מה אתה אומר?
אברהם הופמן: אני חושב, שזו הצעה נכונה וריאליסטית.
אברהם הופמן: כל הצעה קיצונית יפה מאוד בשביל לקבל מחיאות כפיים, אבל היא לא תינתן.
אמנון כהן: איך אני מונע את מה שאמרתי?
אמנון כהן: בעצם זה שזה יבוא לאישור של רש"א זה מונע את זה?
רחלה אראל: בן אדם רוצה קודם בחינם.
אברהם הופמן: ליד רש"א תוקם ועדה של רש"א, שתאשר את התוכנית של האדם הפרטי לפני הישיבה בוועדת השחרורים.
אורי מקלב: וגם צריך לפקח.
אורי מקלב: רק לאשר תוכנית בלי לפקח, זה לא טוב.
אמנון כהן: איך הוא יפקח?
רחלה אראל: לא ניתן יהיה להגיש תוכנית שיקום לוועדת שחרורים, לפני שזה עובר את האישור של הרשות לשיקום האסיר.
אמנון כהן: חיים, זה שאתה אישרת זה אחד.
אמנון כהן: עכשיו אני אומר: כותבים תוכנית טובה על הנייר, כאשר בפועל מישהו צריך לבדוק שזה מתבצע.
אורי מקלב: זה צריך להיות: הכנה ופיקוח.
אמנון כהן: חיים, הנקודה הזו חשובה לי.
אמנון כהן: תקבל אישור, ויקום צוות ויבדוק.
אמנון כהן: איך אתה מפקח?
אמנון כהן: בקושי אתה יכול לפקח על העבודה שלך.
אמנון כהן: האם תוכל לפקח גם על זה?
אורי מקלב: זה יוריד לו מהנטל.
אברהם מיכאלי: זה לא מוריד.
אורי מקלב: זה מוריד מהשיקום.
רחלה אראל: זה לא יוריד.
רחלה אראל: ברגע שאתה אומר שלכולם יש זכות לתוכנית שיקום מרש"א, כולם ילכו על החינם.
רחלה אראל: מי שחושב שמתאים לו בקונסטלציה האישית שלו - - -
אמנון כהן: אני כבר אחרי זה.
אמנון כהן: מי יפקח על זה?
חיים אילוז איילון: אנחנו נפקח על זה.
אמנון כהן: איך תפקח?
אמנון כהן: איך יהיה לך כוח אדם מספיק?
חיים אילוז איילון: אנחנו נצטרך להכניס את זה לתוכנית.
אברהם מיכאלי: מאיפה יש כוח אדם לאחרים?
אברהם הופמן: יהיה עובד מיוחד שיפקח על התוכניות הפרטיות.
בתיה ארטמן: יש לי הערות.
בתיה ארטמן: זה לא כל כך פשוט.
בתיה ארטמן: מול כל זכות עומדת חובה.
בתיה ארטמן: אם סעיף 1(א) עומד כמו שהוא, אני לא יודעת של מי החובה.
בתיה ארטמן: לעומת זאת, בנוסח שלנו אני יודעת על מי החובה להכין את התוכנית.
אורי מקלב: אנחנו לא מחפשים את הדרך הקלה.
בתיה ארטמן: אני רוצה להגיד, שגם היום לא כתוב בשום מקום בחוק – וחגית יודעת את זה – שתוכנית שיקומית יכול שתיעשה על ידי גוף פרטי.
בתיה ארטמן: לכל פורום מעין משפטי אפשר להביא חוות דעת נגדיות.
בתיה ארטמן: במקום בו לא היתה בכלל חוות דעת אחרת, זו אפילו לא היתה חוות דעת נגדית אלא חוות דעת עיקרית.
בתיה ארטמן: אנחנו צריכים לראות, מה אנחנו באמת רוצים.
בתיה ארטמן: אנחנו לא הגבלנו את העיסוק בשיקום.
בתיה ארטמן: אנחנו חשבנו, שלפחות לגבי התוכניות המובאות בפני ועדת השחרורים, מי שצריך לקבוע את התוכנית זו רש"א.
בתיה ארטמן: לגבי דברים אחרים, אולי צריך לחשוב על סידור אחר.
בתיה ארטמן: סדר העדיפויות יהיה כזה שרש"א תצטרך להכין את התוכנית.
בתיה ארטמן: מי שלא רוצה את התוכנית של רש"א, צריך לבחון למה הוא לא רוצה את התוכנית של רש"א.
חגית לרנאו: אני רוצה להגיד מה קיים היום בחוק ובנהלים.
אמנון כהן: שמענו.
אמנון כהן: מה רצית להוסיף, חה"כ מקלב?
אורי מקלב: מחובתה של רש"א להכין גם תבחינים, מה זו תוכנית שיקום.
אורי מקלב: לא רק לפקח ולקבל או לא לקבל תוכנית שיקום.
אורי מקלב: יש תוכניות שיקום, שהרמה שלהן מאוד חריגה.
אורי מקלב: צריך ליצור שוויוניות.
אורי מקלב: רש"א יכולה לקבוע תבחינים.
אורי מקלב: גופים פרטיים יצטרכו לעמוד בסטנדרטים, לא יותר ולא פחות.
אורי מקלב: אם רש"א הוא גוף מקצועי, היא יכולה לקבוע הכל.
אורי מקלב: לא רק שהם יאשרו או לא יאשרו את תוכנית השיקום, לא רק שהם מפקחים, אלא גם יקבעו תבחינים איך גוף פרטי צריך לנהוג.
אורי מקלב: כלומר, הנחיות לגופים פרטיים.
אורי מקלב: אנחנו נעשה את הדבר הזה בצורה מסודרת, ואז תהיה שוויוניות.
חגית לרנאו: אדוני, חשוב לדעת מה קיים.
חגית לרנאו: יש נוהל היום במשרד משפטים.
אמנון כהן: אנחנו לא משרד המשפטים.
אמנון כהן: אנחנו בכנסת ישראל.
חגית לרנאו: לגבי ועדת שחרורים, שני משפטים.
חגית לרנאו: תראה שיש פתרון.
אמנון כהן: נתתי לך לדבר, ולא נתת לי פתרון.
חגית לרנאו: לפי הנוהל היום, כאשר אסיר מגיש לוועדת השחרורים תוכנית שיקום פרטית, תוכנית השיקום הפרטית עוברת לחוות דעת של רש"א, ורש"א יכולה להגיב עליה.
חיים אילוז איילון: היום?
חיים אילוז איילון: אבל זה לא עובד.
חגית לרנאו: זה נוהל שעובדים עליו שנים, והוא לאט-לאט יעבוד.
חגית לרנאו: הוא לא עובד, בין היתר, בגלל שמדובר על אסירים שרש"א לא מכירה אותם ואין טעם להעביר את זה לרש"א.
חגית לרנאו: ברגע שמדובר באסירים שרש"א מכירה, מוגשת תוכנית פרטית ורש"א יכולה להגיב על התוכנית הפרטית.
חגית לרנאו: גם אין שום בעיה שרש"א תפקח על התוכנית הפרטית.
חגית לרנאו: לבוא ולהגיד שלאדם אין זכות לתוכנית פרטית, זה לא נכון.
אמנון כהן: יועץ משפטי של הוועדה, מה הבנת?
עידו בן-יצחק: אם אני מסכם את מה שנאמר פה, אנחנו בעצם מדברים על מהלך דו שלבי: האחד, כל אסיר זכאי לתוכנית שיקום של רש"א.
עידו בן-יצחק: אם הוא לא רוצה את רש"א אלא מישהו אחר, זכותו עומדת.
עידו בן-יצחק: תוכנית של גוף, שאינו רש"א, תהיה לפי כללים שתקבע רש"א לתוכנית שיקום.
עידו בן-יצחק: היא תהיה טעונה את אישורה של רש"א ותפוקח על ידי רש"א.
רחלה אראל: יפה מאוד.
אברהם מיכאלי: רש"א יכולה לבוא ולהגיד, שהיא לא מסכימה לתוכנית של אותו אסיר.
אמנון כהן: משרד הרווחה, מה היה בסעיף 3(ד), לגבי הפעלת מעונות באמצעות עובדי רשות?
בתיה ארטמן: זאת שאלת השאלות.
אמנון כהן: אני אכוון אותך.
אמנון כהן: אני דיברתי עם השר והמנכ"ל, ואמרתי שלא יכול להיות שכל ההוסטלים יופרטו.
אמנון כהן: דיברנו על כך שחלקם יהיו באחריות הממשלה והמדינה.
אמנון כהן: לכן, אני חושב שצריך לתת כיוון.
אמנון כהן: אנחנו היינו רוצים שזה יהיה באחריות מדינה.
אמנון כהן: כולם באחריות מדינה, אבל אני מדבר על ההפרטה.
בתיה ארטמן: אני הבנתי מחיים, שהסוגים שנמצאים בסעיף 3(ד) זה כמעט כולם.
בתיה ארטמן: אני הייתי משאירה לשיקול דעת של השר, שהם יופעלו שלא באמצעות עובדי המדינה.
בתיה ארטמן: הוא חייב לקבוע מהם מעונות שיישארו בידי המדינה, ומהם מעונות שלא יישארו בידי המדינה.
אמנון כהן: היום השרים לא קובעים במשרד שלהם.
אמנון כהן: מי שקובע במשרדים של הממשלה זה היועץ המשפטי של המשרד.
אמנון כהן: ראינו שיועץ משפטי בא, זורק מרגמה והולך.
בתיה ארטמן: אל"ף, אני מזכירה לאדוני שאנחנו עוד מחכים לחוות דעת של משרד המשפטים.
אמנון כהן: את רואה?
אמנון כהן: מי קובע?
בתיה ארטמן: אדוני ביקש את חוות דעת.
אמנון כהן: יש לי עוד חוק היום, שביטלתי את הדיון בו היום – חוק מסתננים, חוק מאוד חשוב למדינה.
אמנון כהן: ראש עיריית תל אביב זועק בגלל מסתננים – בגלל שיש פולמוס בין היועצים המשפטיים.
אמנון כהן: אנחנו צריכים להסתכל על טובת המדינה.
אמנון כהן: אני ביטלתי דיון, בגלל שהשקואפה יגמור את הסיפור שלו.
אמנון כהן: אנחנו רוצים שבסוף ייצא חוק טוב.
אמנון כהן: גם פה אנחנו רוצים שיהיה חוק טוב.
אמנון כהן: לכן, אנחנו לא רצים.
אמנון כהן: אנחנו רוצים שבסוף יהיה חוק טוב: שנדאג למעמד העובדים, שיהיה תקציב למי שצריך לפקח, שמי שעושה מעבר למסגרת זה יהיה באחריות המסגרת, שיתקבלו הדברים הנכונים.
אמנון כהן: לגבי הוסטלים – המחוקק מבקש – ודיברנו גם עם השר וגם עם המנכ"ל - שחלק מהשירות יהיה לילדים, לאנשים עם מגובלות, לאנשים שנמצאים בתקופה ברישיון במערכת של המדינה.
אמנון כהן: אנחנו לא רוצים, שמי שיש לו כסף יחפש לו דרכים אחרות.
אמנון כהן: אני לא יודע כמה הוסטלים יש.
אמנון כהן: אני יוצא מנקודת הנחה, שזאת צריכה להיות אחריות המדינה.
אמנון כהן: יכול להיות שיש 4-8 הוסטלים.
אמנון כהן: יכול להיות שיהיו 50 הוסטלים, ויישארו רק 4-5 הוסטלים כאלה.
אמנון כהן: הבנתי מהמנכ"ל שבסך הכל 10% מהפעילות של רש"א זה בהוסטלים.
אמנון כהן: 90% מהפעילות זה בקהילה.
אמנון כהן: בשביל 10% אני לא צריך עכשיו להחזיק את כל ה-90% למטרת רכזים בשכונות, בערים, איפה שצריך חיזוקים.
אמנון כהן: זו הראייה שלי – לטובת כלל האסירים ולא רק לטובת 10% שנמצאים כרגע בהוסטלים.
אמנון כהן: גם בתוך ה-10% האלה שנמצאים בהוסטלים יש קטגוריות שונות, והייתי רוצה שהמדינה תהיה אחראית.
אמנון כהן: אני דיברתי עם השר.
אמנון כהן: השר צריך לשכנע את שר האוצר.
אמנון כהן: זה ברמה כזו עכשיו.
אמנון כהן: דב בארי צריך לעשות את העבודה שלו.
אמנון כהן: מה אתם, כמשרד ייעודי שצריך לקלוט, אומרים?
בתיה ארטמן: גם במציאות היום, חלק מהמעונות מופעלים על ידי גופים מפעילים בפיקוח רש"א.
בתיה ארטמן: משרד הרווחה מפעיל הרבה מאוד מעונות עם אוכלוסיה די דומה, וגם הם נמצאים בפיקוח, חוץ מהנעולים.
עידו בן-יצחק: למה הנעולים לא?
בתיה ארטמן: כי נמצאים שם בצו בית משפט.
בתיה ארטמן: זה חלק מהליך פלילי, שנמצא בבתי משפט.
קריאה: ומה זה ועדת שחרורים?
רחלה אראל: רש"א מבצעת משימת כליאה.
בתיה ארטמן: אם אתה בורח מבית כלא או ממעון נעול זו עבירה פלילית.
אמנון כהן: אנחנו מעלים את זה כל דיון.
בתיה ארטמן: אנחנו מחכים לחוות דעת של משרד המשפטים.
אמנון כהן: עוד פעם משרד המשפטים?
אמנון כהן: הם לא נותנים חוות דעת.
אמנון כהן: הם באים לא מוכנים.
בתיה ארטמן: יש להם מחר דיון על זה.
אמנון כהן: אני לא עובד לפי לוח זמנים שלהם.
אמנון כהן: יש לנו ועדה.
רחלה אראל: יש ייעוץ משפטי של הוועדה.
רחלה אראל: זה מספיק.
בתיה ארטמן: אני הבנתי מחיים, שכל אלה שנמצאים פה הם אלה שנמצאים במעונות.
אמנון כהן: זה 10%.
בתיה ארטמן: אבל מכלל המעונות זאת האוכלוסייה.
קריאה: אלה 10% הכי מסכנים.
בתיה ארטמן: זאת אומרת, שרוב המעונות יהיו מעונות ממשלתיים.
בתיה ארטמן: לאוצר יש גם כן עמדה, שהם יגידו.
אמנון כהן: אני מכיר את העמדה שלהם.
אמנון כהן: מה לגבי סעיף 4(א) בדבר עידוד תעסוקה?
בתיה ארטמן: לנו אין התנגדות שיהיה עידוד.
אמנון כהן: למי מחכים?
בתיה ארטמן: אנחנו לא מחכים.
בתיה ארטמן: אני אומרת, שמבחינתי זה בסדר שהחוק יכלול גם תמריצים למעסיקים.
אמנון כהן: לגבי התקציב – יענה האוצר.
אמנון כהן: לגבי העובדים, אני שמעתי אתכם.
קריאה: לגבי התעסוקה – זה חייב להיות באמצעות הרשות לשיקום האסיר.
בתיה ארטמן: היות ורש"א הופכת להיות חלק מהמשרד, מי שאחראי על הפעילות של רש"א זה השר.
בתיה ארטמן: בנוסח הקודם של החוק, היה כתוב שהרשות מדווחת לשר ולוועדה לאיכות הסביבה.
בתיה ארטמן: ברגע שרש"א הופכת להיות חלק מהמשרד, אני תמהה אם עדיין צריך שיהיה כתוב שהיא תדווח לשר.
בתיה ארטמן: השר יכול לדרוש דיווח מתי שהוא רוצה.
אמנון כהן: מה את רוצה, שהוא ייכנס גם לסעיפים הבטלים?
אמנון כהן: לאיזה סעיף את מתכוונת?
בתיה ארטמן: סעיף 25.
אמנון כהן: הוא מחוק.
בתיה ארטמן: אבל עכשיו החזרתם אותו.
בתיה ארטמן: כתוב: "בסעיף 25 לחוק העיקרי.
בתיה ארטמן: " החזרתם את הסעיף.
עידו בן-יצחק: בסעיף 25 עדיין יש את האלמנט של דיווח לוועדת הפנים.
בתיה ארטמן: אז אם כבר: "השר ידווח אחת לשנה".
עידו בן-יצחק: אבל שימשיך פיקוח של הוועדה על הדוחות.
בתיה ארטמן: לזה אין לנו התנגדות.
בתיה ארטמן: שהשר ידווח.
עידו בן-יצחק: הבעיה שלה, שהרשות תדווח לשר.
אמנון כהן: את רוצה שהשר יבוא אלינו?
אמנון כהן: הוא עסוק במיליון דברים.
בתיה ארטמן: השר ידווח.
בתיה ארטמן: הוא לא צריך לבוא.
חיים אילוז איילון: הרשות תדווח לוועדה.
בתיה ארטמן: אתה הפכת להיות חלק מהמשרד.
חיים אילוז איילון: חשוב לנו הקשר איתו.
אמנון כהן: אתה תבוא להציג את זה.
בתיה ארטמן: אתה תבוא במקום השר.
אמנון כהן: דב, דעתכם חשובה מאוד לקידום החוק.
דב בארי: אנחנו מנסים לשלב פה את קידום החוק בעקבות המתווה שהממשלה קבעה.
דב בארי: לעניין מטרת החוק – צריך להבין מהי מטרת החוק, במה החוק צריך לדון ואיזה נושאים לא צריכים להיות נדונים בחוק.
דב בארי: החוק בא, באופן פשוט, להסדיר את תחום השיקום ואת המעמד של רש"א, ולא להסדיר כיצד ואיך יטופל.
דב בארי: זה החוק.
דב בארי: אם נסתכל על החוק המקורי של רשות שיקום האסיר, נראה שלא מדובר שם איך יטופל ובאיזה אופן יטופל.
אמנון כהן: אז מה אם לא כתוב?
אמנון כהן: האם אני עובד אצלך?
אמנון כהן: יש פה ועדה, שמאירה את עיני הממשלה בדברים חשובים.
אמנון כהן: גם המדינה מעוניינת בהם.
אמנון כהן: אל תהיה מקובע במה שהיה בחוק.
אמנון כהן: בשביל זה עושים דיונים.
דב בארי: אני לא מקובע.
אמנון כהן: אני מדבר על הממשלה.
דב בארי: אני או הממשלה לא מקובעים.
דב בארי: אני לא באתי ואמרתי: "בואו נפסול את כל ההערות שיש פה, אף אחת מהן לא רלוונטית".
דב בארי: זה לא מה שאמרתי.
דב בארי: אמרתי, שיש פה הערות, וצריך להפריד בין הערות מקובלות ושומרות על מטרת החוק הנוכחי והתהליך שמתכוונים לעשות, ובין דברים חורגים שאני רוצה להשאיר בסמכות של רש"א ולא לקבוע אותם בחוק.
דב בארי: אני רוצה את הגמישות הניהולית ואת הגמישות התקציבית של מנהל הרשות, כמו שהיא קיימת היום.
אמנון כהן: מראש אמרתי, שישנה כוונת מחוקק.
אמנון כהן: למשל, בנושא העובדים - אם אתם, נציגי משרדי הממשלה, תבואו ותגידו שמבחינת
אמנון כהן: כם אתם קולטים את כולם במערכת, ולמי שפחות מתאים יש לכם תוכנית מיוחדת שתסדיר את הדברים כך שהאנשים האלה ייצאו ברכוש גדול כך או אחרת, אז גמרתי.
אמנון כהן: אם תבוא אליי עכשיו ותגיד לי: נושא תעסוקה, נושא השיקום וכל הנושא של תוכנית שיקום, בחוץ ובפנים, מטופל ותראה לי שיש סעיף המטפל בזה, אפילו לא בחוק הזה אלא בחוק אחר או בנהלים אחרים שקבעתם, אין לי בעיה.
אמנון כהן: לדבר בסיסמאות, לא.
אמנון כהן: האם סעיף מטרות חייבים?
אמנון כהן: בשביל מה יש חוק לשיקום האסיר?
דב בארי: אם רוצים לכתוב מטרה, המטרה צריכה לקלוע לתיקון החוק ולצעדים.
אמנון כהן: האם מה שכתוב פה טוב, עם התוספת?
דב בארי: מה שכתוב פה מדבר על כיצד ייעשה הטיפול.
דב בארי: זו לא היתה הכוונה מלכתחילה, וזו גם לא כוונת החוק היום.