GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אחמד רמיז: אנחנו בקושי מחלקים, כי גם כשרואים את המספרים כאן, יש כאן שתי בעיות: אחת, ההוזלה של 50 אלף שקל שנעשתה במאמצים של כולם כאן, וגם סגן שר הביטחון, שהוביל את העבודה בזמנו, וגם האנשים שנמצאים כאן, חברי הכנסת וראשי הרשויות, אז נכון שיש 50 אלף שקל, ואני מברך על ההוזלה, אבל בסוף השיווק איננו.
אחמד רמיז: במזרע לא משלמים פיתוח שקל אחד.
אחמד רמיז: בסוף הילד מקבל שם אדמה בלי שקל, כי הוא באזור פיתוח א', ולעומת זאת בפקיעין צריך לשלם 110 אלף שקל פיתוח - זה בנוסף לדברים האחרים.
סימונה טסטה: אין דבר כזה במדינת ישראל, לא לשלם הוצאות פיתוח.
סימונה טסטה: גם תאורה עולה כסף, גם כביש עולה כסף.
אחמד רמיז: יש לי הצעה – לקחת את כל העלויות של הפיתוח בתוך הישובים הדרוזים או בתוך הישובים בכלל, גם שנמצאים במישור, ולומר: זה עלות הפיתוח, ולתת את התנופה הזאת במשרד הפנים וגם במשרד השיכון וגם בשאר משרדי הממשלה, כי היום כמנהל מחוז חיפה – אבל מה עם שאר הישובים?
אחמד רמיז: מצבנו מאוד עגום – קח את בית ג'אן, את ג'וליס.
מגלי והבה: אנחנו עכשיו מאשימים את הממשלה ואת המדיניות ואת התקציבים, ואנחנו יודעים איפה הבעיה.
מגלי והבה: יושב פה יושב-ראש הפורום.
מגלי והבה: היה ספר התורה, קראנו לו, של הפורום.
נביה נסראלדין: לא נתנו לי לדבר, וזה מראה בדיוק מה היחס.
מגלי והבה: היה ספר יפה של התקציב, שריכז את כל הסקרים, את כל הבעיות, וידענו לפיו ללכת לכל משרד ולדרוש.
מגלי והבה: לכן אני מבקש מראשי הרשויות – אל תצפו מחברי הכנסת, שנעשה גם את העבודה הזאת.
מגלי והבה: תכינו את הדברים האלה.
מגלי והבה: יחד אתכם נלך למשרדי הממשלה השונים, שממילא לא עושים את העבודה שלהם – יש כאלה שעושים, יש שלא עושים, ויחד ניאבק, כי אם מה שהוחלט ב-2006 – עכשיו 2011 – עדיין לא מיישמים, יש לנו בעיה, ובזה צריך להילחם.
נביה נסראלדין: אני רוצה להודות לכם.
נביה נסראלדין: אני נציג מרכז השלטון המקומי, ראש מועצה לשעבר.
נביה נסראלדין: מרכז השלטון המקומי מציע סקר צרכים במגזר הדרוזי על-ידי ד"ר רמזי חלבי, וכולנו יודעים מיהו, אז התמקדנו בארבעה נושאים: רווחה, חינוך, תשתיות ותקציבים.
נביה נסראלדין: מצאנו פער עצום עד סוף 2009.
נביה נסראלדין: זה הסתכם במיליארד ו-600 מיליון שקל.
נביה נסראלדין: היו שתי בעיות שצצו, והמרכזית ביותר זה בעיית תוכניות המתאר והתוכניות המפורטות וגם התשתיות בתוך הישובים הדרוזיים, ועל זה לא דיברו, גם מבחינת קצה הביוב, ובמיוחד בעוספייה ובישובים אחרים, ועדיין לא יודעים איך לפתור את הבעיה.
נביה נסראלדין: בקשר לחינוך, 139 כיתות, גני ילדים חסר במגזר הדרוזי עד סוף 2009.
נביה נסראלדין: יש לנו יותר מ-60 כיתות לימוד חסרות, עוד 40 כיתות לימוד שנמצאות בחדרי ספח, ואם תיקח את מספר התלמידים, שהוא נמצא במגזר הדרוזי, 133 לעומת 26, ואז תוריד את המספר הזה ותכפיל במספר התלמידים, תראה שחסרות לנו יותר מ-240 כיתות לימוד, כלומר יש פער עצום שאנחנו צריכים לסגור.
נביה נסראלדין: אין ספק שיש התקדמות, במיוחד במשרד החינוך והתרבות ובמשרדים האחרים, אבל אנחנו צריכים לגמור בנושא.
נביה נסראלדין: אני מקווה מהישיבה הזאת שייצא עשן לבן, וצריכים לשבת עם כל משרד לבד כדי לדעת איך לבצע את התוכניות.
חמד עמאר: אנחנו אחרי 11:00, ואסור לנו להמשיך.
נסראללה חיר: אני רוצה רק להזכיר למשרד ראש הממשלה, ייאמר לזכותו של האשם, שהוא באמת עומד על המשמר.
נסראללה חיר: בנוסף, אני רוצה להזכיר את אדון אברהם מונל, שהוא רץ אחרינו, וזה ייאמר לזכותו, וגם משרד השיכון ומשרד התחבורה.
נסראללה חיר: יפה שעה קודם.
נסראללה חיר: הנוער הדרוזי בבעיה חמורה, העסק הולך להתפוצץ.
נסראללה חיר: קחו את הדברים ברצינות.
נסראללה חיר: מספיק עם הדרוזים, אין דרוזים יותר במדינה.
נסראללה חיר: קחו את העניינים ברצינות.
נסראללה חיר: מצבנו גרוע.
חמד עמאר: אני רואה חשיבות רבה בקיום הדיון הזה.
חמד עמאר: הכנסת היא לא הגוף המבצע, אבל הכנסת יכולה לעקוב אחר המשרדים, להביאם לכאן ולשמוע.
חמד עמאר: אני הבטחתי כל חצי שנה לקיים דיון, ומשרדי ממשלה היום יודעים שיש מעקב אחרי התוכנית שלהם, וצריכים לתת דין וחשבון לכנסת, ואם נצטרך לעשות זאת בוועדת הכספים, נעשה זאת, ונעקוב אחר הביצוע של התוכנית.
חמד עמאר: לא נוותר לראשי הרשויות וגם לא למשרדי הממשלה.
חמד עמאר: אני רוצה בשנת 2014 לא לעמוד כאן ולדבר, שהייתי צריך לקבל ב-2011 תקציב, כמו ששמעתי עכשיו שב-2006, רק עכשיו מאושר תקציב.
חמד עמאר: שמעתי היום מנציג משרד ראש הממשלה, שרק בנובמבר הכסף שהיה אמור לעבור, עבר.
חמד עמאר: אני מקווה שכבר בדיון הבא שנקיים, דיון המעקב הבא, נשמע על ביצוע של התוכנית בכל שלב, ואני מבקש מראשי הרשויות, להכין לנו את הביצוע – כמה הועבר, כמה לא הועבר וכמה צריך לעבור.
חמד עמאר: אני רוצה מספרים, ואני מבקש מהנציג של ראשי הרשויות, ראש הפורום, להכין נתונים לישיבה הבאה, שמשרדי הממשלה יגיעו מוכנים, עם כל הנתונים, כמו שמשרד הפנים נתן נתונים מדויקים.
חמד עמאר: בנוסף, ככנסת, ואני מציע עם ראשי הרשויות לקיים ישיבות נפרדות, ואני אתחיל ליזום את זה עם חבריי חברי הכנסת – אני רוצה גם ליזום עם הפורום ישיבות, עם השרים.
נסראללה חיר: תנו מספיק זמן, התרעות.
חמד עמאר: כל חצי שנה נקיים.
חמד עמאר: לא יתבצע שום דבר, אני אומר לך.
חמד עמאר: צריך להיות אופטימיים.
אמנון כהן: שלום לכולם, ברוכים הבאים.
אמנון כהן: ברוכים הבאים לכנסת ישראל, לועדת הפנים והגנת הסביבה.
אמנון כהן: במסגרת יום הבינלאומי לזכויות אנשים עם מוגבלות אנחנו מקיימים את הדיון הזה ואנחנו חייבים להעלות את המודעות בנושא של מוגבלות ואנשים עם מוגבלויות.
אמנון כהן: אני יודע שועדה זאת לדורותיה טיפלה בנושאים האלה.
אמנון כהן: אני זוכר את החוק החשוב והמורחב עוד בשבתו כאן, חבר הכנסת יהלום, נדמה לי, עבר איזה חוק חשוב בנושא נכים.
קריאה: עבודה,
אמנון כהן: עבודה זה היה?
אמנון כהן: בכנסת אבל, אני זוכר שהצבענו ואני חושב גם הועדה הזאת גם בנושא תכנון ובניה אנחנו יש לנו סעיף מיוחד שמטפל לתת מקום ראוי בתוך החברה שלא תהיה תופעת "הנימבי" כמו שכבר נאמר, נגד מיקום בחצרי.
אמנון כהן: שאנחנו לא רוצים את המבנים שניתנים, שרוצים לבנות את המבנים לאותם אוכלוסיות שלמעשה הם חלק מבשרנו, בצלם אלוקים ברא את האדם, כל אדם באשר הוא, הוא אדם.
אמנון כהן: כל אחד נולד איך שהקב"ה קבע איך שהוא ייוולד ואנחנו צריכים לחבק את כולם, לקלוט אותם בקהילה, לשתף איתם פעולה, ולהיות מעורים יחד איתם ולסייע.
אמנון כהן: גם אני מברך את כנסת ישראל שגם היא קלטה לשורותיה מספר לא מועט של אנשים שבאמת אנחנו רואים אותם במסדרונות הכנסת, מקבלים גם מהם את השירות.
אמנון כהן: התופעה הזאת אנחנו מודעים לה, ואני מודה למרכז מידע ומחקר של הכנסת שהכינה נייר מפורט ומעמיק ובאמת היא ריכזה את כל האזורים שבהם יש בעיה, התנגדויות להקמת מבנים ומוסדות באזורים קהילתיים שבאמת אפשר היה לפתור את הבעיה, שבאמת היו מרגישים, גם האוכלוסייה הזאת שהם בתוך הקהילה.
אמנון כהן: גם בנושא השיקום ובנושא הפיגור, גם בנושא של אוטיזם שאנחנו רוצים לשלב אותם בתוך השכונות, בתוך אזורי המגורים שגרים בהם אנשים, ואנחנו רואים פה התנגדויות של לפעמים זה שכנים, תושבי המקום.
אמנון כהן: לפעמים זה אפילו ראש עיר שהוא מתנגד שבאזור מסוים, בשכונה מסויימת ייבנה מבנה כזה או אחר שנותן מענה לאותם אנשים.
אמנון כהן: אבל בגדול אני רואה שנבנים, עם כל הקושי ועם כל הדברים, אבל זה לוקח יותר זמן כי יש הרבה התנגדויות לכל התהליכים האלה במדינה דמוקרטית שיש הרבה בירוקרטיה בה לוקח המון זמן ויש גם פה ציון של מסגרות שלא נפתחו עקב התנגדויות באזור בית השיטה, דירות המשך בקיבוץ בית השיטה לאחר שהיה משא ומתן, דירות של מסגרת בהרצליה, גם שם לא רצו להקים את המסגרות האלה.
אמנון כהן: גם באזור, ניסיון להקמת דירה לאוכלוסייה חרדית בפרדס כץ, שגם שם נעשו מעשי ונדליזם כלפי הדירה.
אמנון כהן: בקיצור, לא רוצים, לא בבית שלי, לא השכן שלי, לא בשכונה שלי, כי זה מבחינת האזרחים אומרים שהמחירים ירדו וכל הדברים מסביב, מבחינה כלכלית לא מתאים.
אמנון כהן: אנחנו רואים פה בנושא של המוסדות סיוע הקהילתיים שבמוסד שיקומי יותר, אור עקיבא גם התנגדה, ראש העיר התנגד שרצו להקים שם נושא של נוער עם ליקויי למידה, קשיי תפקוד והפרעות נפשיות.
אמנון כהן: רצו להקים באור עקיבא, וכמובן ראש העיר התנגד, כמו שאמרתי, הנושא של קריית חיים, שכנים התנגדו.
אמנון כהן: רצו להקים שם מוסד לבוגרים עם ליקויי למידה, קשיי תפקוד והפרעות נפשיות, גם שם התנגדו.
אמנון כהן: התנגדו שכנים גם בכרמיאל.
אמנון כהן: המסגרת שרצו לבנות בה לצעירים עם ליקויי למידה וקשיי תפקוד על רקע אורגני, גם בהוד השרון השכנים התנגדו כאשר שם רצו להקים מוסד של בוגרים עם ליקויי למידה וקשיי תפקוד על רקע אורגני.
אמנון כהן: אנחנו ככה רואים גם רמת גן, בת ים, רחובות, אשדוד, אשקלון, כפר סבא, עוד פעם רחובות, נושא של פיגור צעירים בעלי פיגור שכלי.
אמנון כהן: בחולון – צעירים בעלי פיגור שכלי רצו להקים להם מוסד, התנגדו.
אמנון כהן: פתח תקווה, כפר סבא, אבן יהודה, ראשון לציון, ירושלים – רצו להקים לאוטיסטים, בוגרים עם אוטיזם.
אמנון כהן: גם שם התנגדו.
אמנון כהן: אנחנו רואים תופעה לא פשוטה שיש לנו קושי בחברה לקלוט לבנות להם מסגרות ואני מקווה שאנחנו צריכים או על ידי חקיקה, או על ידי כל דרך אחרת, לחייב גם את הרשויות, גם את מוסדות התכנון.
אמנון כהן: אני מגיע לכאן נושא של מוסדות התכנון, שהועדה דנה ברפורמה לתכנון ובניה בועדה שלנו, ועדה משותפת לפנים וכלכלה.
אמנון כהן: שם דיבר אחד הסעיפים, 224, נידון בנוגע לנושא הזה של מוגבלים לבנות שם, שכל הנושא הזה ייכנס לטווח של תכנון ובניה.
אמנון כהן: היו שם נימוקים שמצד אחד טוב ששני משרדי ממשלה יטפלו בדבר הזה, זה רווחה ובריאות, אבל בגלל שיש קושי בין המשרדים לפעמים למצוא את הדברים.
אמנון כהן: יש בירוקרטיה בין המשרדים, אז הרפורמה דיברה שלהעביר את הנושא התכנוני לועדה מקומית לתכנון.
אמנון כהן: דווקא נימקו שם בדיון, כשהדיון התקיים אצלנו, שדווקא זה יכול להיות כן להוות בעיה, כי רשות מקומית בלחץ אזרחים, בלחץ נבחרי ציבור וחברי מועצה ימנעו, להיפך, ימנעו, לכן פה הויכוח, אנחנו צריכים למצוא את האיזון הנכון, המטרה שלנו שיאפשר, שיאפשר בניית מוסדות קהילתיים ושיקומיים באזור מגורים בתוך הקהילה.
אמנון כהן: אנחנו נמצא כמובן את האיזון הזה.
אמנון כהן: אנחנו רואים שמדינה וממשלה יש לה חשיבה, רוצים לתת פתרון ואני מקווה שבעזרת ה' נמצא את הנוסחה המתאימה.
אמנון כהן: אנחנו שמענו גם את ארגוני הנכים שישבו בדיונים, את כל אלה שייצגו אותם.
אמנון כהן: שמענו את הנימוקים.
אמנון כהן: אני מקווה שבסוף נגיע להחלטה נכונה ונבונה שנקל במקצת את הבירוקרטיה ואת ההחלטות לטובת הנושא הזה.
אמנון כהן: חבר הכנסת אורי מקלב משתתף איתנו כאן, רצית גם להבהיר את העמדה, את הדברים שלך.
אורי מקלב: קודם כל באמת מילות תודה על זה שאתה נאותת לקדם דיון במסגרת ועדת הפנים שבראשותך בנושא הזה ביום הבינלאומי לזכויות לאנשים עם מוגבלות.
אורי מקלב: הכנסת אוהבת יותר, או יותר חייבת לדון לפעמים בדברים שהם מעשיים יותר, ולא בדברים שהם עקרוניים וערכים.
אורי מקלב: במקרה הזה אנחנו באמת דנים בנושא ערכי, בנושא עקרוני.
אורי מקלב: זאת הגישה שלנו לחצר האחורית שלנו.
אורי מקלב: אני לא יודע אם אפשר לקרוא לזה ככה והפוך.
אורי מקלב: הגישה שלנו, של אנשים, איך מקבלים את הנושא של משהו שהוא לא בסטנדרט בעזרה לזולת בנושא וולונטרי, בנושא של לקבל את האנשים עם מוגבלות במגוון של נושאים, אבל במיוחד בנושאים האלה של להביא ולקדם בברכה, ולהכניס ולפתוח את הבית שלנו, את הסביבה שלנו למען האנשים האלה.
אורי מקלב: לפעמים יש איזה סתירה ופרדוקס בחברה שלנו.
אורי מקלב: מצד אחד אני חושב שאנחנו נמצאים היום בתקופה שהיא דווקא כן, שהיא מיוחדת בעזרה וברצון לעזרה לזולת.
אורי מקלב: תיראו כמה אנחנו מוכנים לעשות למען ילדים של עובדים זרים שבאו, או מסתננים שבאו באופן לא לגאלי ויש על זה, והתופעה הזאת היא לא מבורכת, ואנחנו דוחים אותה, ואנחנו רוצים למגר אותה, אבל עם כל זה, כשמגיע נושא של ילדים וכדומה, אנחנו מרחמים עליהם.
אורי מקלב: אחרי הכל כל אחד הוא בן אנוש.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לעשות מעבר למה שאנחנו צריכים, למה שאנחנו עושים באופן רגיל, אפילו שאנחנו לא רוצים לקבל אותם, אבל כשזה מגיע לדברים אנושיים אנחנו צריכים חייבים להיות אנושיים קודם כל.
אורי מקלב: איך זה יכול להיות אנחנו רואים היום מצד אחד את ההרחבה של המוסדות במגזר השלישי, מוסדות שהם רווחה, עם לעזור במגוון נושאים שיש במדינה, הנושא הזה רק מתפתח והנה, כשמגיעה התופעה הזאת שרוצים להביא כבר בקרוב, לשלב, פעולות מאד חיוביות שלא היו פעם, היום ידוע שכמה אנשים מביאים את כל האנשים המוגבלים, מחזיקים אותם בבית, מה שפעם היו שולחים למוסדות, מחזיקים אותם בבית למען לעשות להם טוב יותר, לפתח אותם יותר.
אורי מקלב: אבל כשזה מגיע לסביבה שלנו אנחנו לא רוצים אותם.
אורי מקלב: יש כאן סתירה.
אורי מקלב: אז אם זה מגיע רק לאנטנה של פלאפון, אדוני היושב ראש, שאנשים כולם רוצים לדבר עם כמה פלאפונים ורוצים שתהיה קליטה טובה.
אורי מקלב: ... שהאנטנה לא על יד הבית שלי, אני יכול להבין את זה.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על משהו אנושי, על משהו שכל השילוב הזה.
אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על הוסטלים, למשל, לאנשים עם מוגבלויות, שכל המטרה היא לשלב אותם בתוך החברה.
אורי מקלב: אם אנשים מתנגדים למפעל, לחנות, למשהו שמפריע, לתעשייה, למסחר על יד הבית, אני אומר: הגם שאדם רוצה, נניח, את המסחר על ידו וכל אחד רוצה שזה לא יהיה רחוק, אבל הוא אומר: לא על ידי, ואולי יש באמת חשיבה גם של מוסדות החינוך לייחד מקומות מיוחדים לנושא הזה.
אורי מקלב: אבל כשזה מגיע לנושא של שילוב בתוך החברה, של המטרה היא לא לשים אותם בצד ולא לדחות אותם החוצה, אלא לשים אותם כאן על ידינו, לשלב אותם בחברה, איך זה יכול להיות שאנחנו מתנגדים?
אורי מקלב: התשובה היא וזה מה שאני חושב, יש פרשת שבוע ואני לא אאריך בזה, יש ראיה מפרשת השבוע, הנושא של לבן עם יעקב, איך שהוא בא ורדף אחריו אחרי שהוא עזב את הבית שלו, את הבית של לבן עם נשותיו וילדיו, הוא אומר לו: למה ברחת?
אורי מקלב: למה לא אמרת לי, הייתי מוציא אותך במחולות כמו מלך?
אורי מקלב: איך שקרן כזה, שידוע שהיא שיקר, לא אמר מילה אמת, אתה יודע מה שעשית לו, איך אתה בא בפנים של יעקב אתה אומר לו: אני הייתי מוציא אותך בתופים ובמחולות?
אורי מקלב: התשובה היא, שאחר כך כתוב.
אורי מקלב: הוא אומר לו: הבנים זה שלי, בניך – בני, בנותיך – בנותיי.
אורי מקלב: אדם לפעמים כותב לעצמו תזה שהוא בעצם מאד רוצה את החברה הזאת, אבל זה לא טוב לילדים שלו שיראו דבר כזה.
אורי מקלב: הוא מכניס לעצמו שקרים, הוא משקר את עצמו, שהוא רוצה לעזור לעצמו, הוא אומר: אני נכון, אבל פשוט הערך של הדירה, אז אני חייב את זה, אני לא יכול, הערך של הדירה ירד.
אורי מקלב: הוא מכוון את הדבר הזה, את מה שהוא לא רוצה לדברים אחרים והוא מרמה את עצמו שבאמת הוא עושה מעשה טוב.
אורי מקלב: החובה שלנו כאן, וזה ...
אורי מקלב: אני חושב שחשיבות להוציא את הדבר הזה החוצה.
אורי מקלב: באמת להציף את זה החוצה ולהגיד שאנשים האלה, הדבר הזה שעושים את זה שאף אחד לא ירמה את עצמו ולא ירמה אחרים שכל מה שהוא עושה הוא באמת חושב לטובה ויש לו סיבות עקרוניות אמיתיות, אלא מי שעשה את זה שידע שמי שמוציא את האנשים האלה החוצה הוא מוקיע את הדבר הכי ערכי אצלנו, הכי ארכי אצלנו לקבל את הזולת כמו שהוא.
אמנון כהן: אנחנו ניתן נציג מכל ארגון, כי לא נוכל לשמוע את כולם, צריך לעמוד גם בלוח הזמנים.
אמנון כהן: אז אקי"ם, נציג אחד מאקי"ם.
אמנון כהן: מי שרוצה בבקשה.
אמנון כהן: אקי"ם מי מדבר?
אמנון כהן: בבקשה גבירתי, תציגי את עצמך.
סיגל פרץ יהלומי: שמי סיגל פרץ יהלום.
אמנון כהן: מה תפקידך?
סיגל פרץ יהלומי: מנכ"לית אקי"ם ישראל.
אמנון כהן: בבקשה גברת.
סיגל פרץ יהלומי: הייתי רוצה שבשולי דברי ידברו גם שני דיירים שהבאנו.
אמנון כהן: אם יישאר זמן.
אמנון כהן: אני צריך לתת לארגונים.
סיגל פרץ יהלומי: או.
סיגל פרץ יהלומי: קיי.
סיגל פרץ יהלומי: אני אקצר כדי לאפשר את זה.
סיגל פרץ יהלומי: אז כמו שבאמת חבר הכנסת מקלב אמר, באמת מדובר כאן בדיון ערכי ואנחנו באמת נתקלים בתופעה הזו בצורה מאד קשה ברחבי הארץ.
סיגל פרץ יהלומי: המיוחד בתופעה ואני חושבת שראיתם את זה גם במרכז מידע ומחקר של הכנסת שמציג את זה שלאחר שמכירים את האנשים עם המוגבלות התופעה נעלמת.
סיגל פרץ יהלומי: כלומר, מבינים כמה באמת אין שום בעיה, וההיפך, זו מתנה גדולה שנכנסת לחיים שלהם לגור לצד האנשים האלה.
סיגל פרץ יהלומי: מאד חשוב שמועדת הפנים תצא הקריאה הזו לראשי הרשויות ולכלל האזרחים שאומרת ההיפך, אנשים שגרים בשכנות לאנשים עם מוגבלות, ערך דירותיהם צריך לעלות והאמת היא שכך קורה.
סיגל פרץ יהלומי: אני יכולה לספר לכם מהרבה מאד דירות שאקי"ם מפעילה בצפון תל אביב, ברעננה, באזורים היוקרתיים ביותר, שהרחובות הללו, שמכבדים את האנשים שלנו, וגרים בשכנות מופלאה איתם, ערך הדירות האלה עולה.
סיגל פרץ יהלומי: כלומר, די לאגדה הזו של ירידת ערך דירות בגלל אנשים עם מוגבלויות.
סיגל פרץ יהלומי: אנחנו ראינו תופעה ממש מצמררת בשנה האחרונה, דווקא הרשות המקומית עמדה לטובתנו.
סיגל פרץ יהלומי: שכנים שהתנגדו להקמת גן ילדים ברחובות.
סיגל פרץ יהלומי: גן ילדים, ובעתירתם לבית המשפט הם אמרו: גן ילדים עם ילדים רגיל אין לנו בעיה, זה בסדר.
סיגל פרץ יהלומי: זה שטח חום, צבוע לפעילות ציבורית.
סיגל פרץ יהלומי: שיהיה גן ילדים רגיל, אבל גן ילדים עם פיגור שכלי שילדינו ייחשפו לילדים כאלה?
סיגל פרץ יהלומי: איך נוכל לעבור איתם ברחוב?
סיגל פרץ יהלומי: זה היה באמת אחת העתירות הכי מזעזעות שאני קראתי.
סיגל פרץ יהלומי: עיריית רחובות התגייסה וטיפלה בנושא בצורה יפה מאד.
סיגל פרץ יהלומי: הפעם צריך לומר את שבחה בנושא הזה, ובית המשפט כמובן קבע שהגן קום יקום והשיפוצים ימשיכו.
סיגל פרץ יהלומי: בחולון לפני ממש כחודשיים היה לנו מקרה שעליו אני רוצה לספר, דירות חדשות שנפתחו שהשכנים עשו אסיפה ואמרו: לא רוצים.
סיגל פרץ יהלומי: לא רוצים.
סיגל פרץ יהלומי: זה קרה ממש לפני כחודש.
סיגל פרץ יהלומי: אם הם ייכנסו לכאן אנחנו נקלל אותם, אנחנו נשים זבל ליד מפתן ביתם.
סיגל פרץ יהלומי: לא ניתן שזה יקרה.
סיגל פרץ יהלומי: אנחנו מאד מאד נרעשנו ואני אגיד לכם את האמת, אני כמנכ"לית אמרתי לעצמי: לילדי אני לא יודעת אם הייתי מעבירה אותם לשם, כי אני לא רוצה שמישהו לא יחייך לילדים שלי בחדר מדרגות ואני מתייחסת לילדי ובוגרי אקי"ם כאילו הם ילדי מהבחינה הזו ואני מאד מאד, ככה, התלבטנו בתוך אקי"ם.
סיגל פרץ יהלומי: עמי איילון, היושב ראש שלנו, אמר לנו: תפנו לדיירים ותשאלו אותם, והייתי שמחה שהדיירים, שהם שני אנשים יקרים, הילי תתחילי.
אמנון כהן: לא, אני אתן להם בסוף אמרתי לך.
סיגל פרץ יהלומי: לא עכשיו?
סיגל פרץ יהלומי: כי זה חלק מהעניין?
סיגל פרץ יהלומי: אז כבוד היושב ראש ינהל את הנושא.
סיגל פרץ יהלומי: עשו דיון והחליטו: אנחנו עוברים.
אמנון כהן: יכולים?
אמנון כהן: אז בקצרה, כי אני פשוט מדלג על ארגונים פה.
סיגל פרץ יהלומי: אז במשפט, כי אני אסיים.
סיגל פרץ יהלומי: אני אגיד רק משפט אחר כך.
סיגל פרץ יהלומי: בקשה רמי.
רמי הנר: בוקר טוב.
רמי הנר: שמי רמי הנר, ואני דייר בהוסטל אקי"ם חולון.
רמי הנר: כשגברת שוורץ הודיעה לנו בישיבת דיירים בהוסטל שהדיירים האלה באמת לא רוצים אותנו, אני אמרתי: להתעקש וננסה לשכנע אותם.
רמי הנר: עבר באמת ... ואיך שנכנסנו ראינו חיוכים.
רמי הנר: פשוט.
אמנון כהן: ברוך השם.
אמנון כהן: מה את רוצה להוסיף?
אמנון כהן: או.
אמנון כהן: קיי.
אמנון כהן: אנחנו נמשיך הלאה.
סיגל פרץ יהלומי: אני רק רוצה לספר שביום שני הם נכנסו לדירה, ובינתיים זה הרמוניה.
סיגל פרץ יהלומי: חשוב לי מאד לעשות קלוז'ר לסיפור 224, כבוד היושב ראש.
אמנון כהן: זה לא הדיון.
אמנון כהן: זה אחר כך.
אמנון כהן: אנחנו שמענו.
אמנון כהן: אנחנו נעשה שסעיף יהיה כמו שצריך.
אמנון כהן: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.
סיגל פרץ יהלומי: שזכותם תהיה כמו זכותי האישית לגור.
סיגל פרץ יהלומי: תודה רבה.
אמנון כהן: מטה מאבק הנכים, אחד מכם.
אמנון כהן: תחליטו מי.
אמנון כהן: מטה מאבק הנכים.
אמנון כהן: יש פה אבנר בסיסט, בת חן ניסים, ענת, מי שתחליטו.
אמנון כהן: ארגון נכי שיתוק מוחין.
אברהם יוסף סלומה: אני רוצה להתנצל שֶחורֶה לנו, לפני כשש שנים התחלנו במאבק לפתוח מעון יום טיפולי בחולון.
אברהם יוסף סלומה: העירייה, בוא נאמר, היא לא כל כך התלהבה מזה.
אברהם יוסף סלומה: לפני כשנה נפתח המעון יום הטיפולי.
אברהם יוסף סלומה: באמצע אזור התעשייה בחולון.
אברהם יוסף סלומה: לא חצר, לא שמש.
אברהם יוסף סלומה: לאסירי עולם נותנים מקום לזוז, חצר.
אברהם יוסף סלומה: לנו לא מגיע.
אברהם יוסף סלומה: כי אנו לא זקוקים לשמש, לאוויר.
אמנון כהן: עצוב.
אמנון כהן: עצוב מאד.
אמנון כהן: אוניברסיטת בן גוריון, נציג.
אמנון כהן: לא חייב.
אמנון כהן: האוניברסיטה העברית בירושלים.
אמנון כהן: המכללה האקדמית ספיר.
אמנון כהן: מי שביקש לבוא, אנחנו הזמנו, או.
אמנון כהן: מרכז עדאללה.
אמנון כהן: עכשיו אתה אדוני, רצית לדבר.
יהודה דורון: שמי דורון יהודה, מנכ"ל ארגון נכי הפוליו, ונציג פורום ארגוני הנכים.
יהודה דורון: מה שאני רוצה לגעת זה בנקודה מאד כואבת.
יהודה דורון: אנחנו המוגבלים מבחינה מוטורית נתקלים בתופעה שדיירים בבניינים רגילים לפעמים לא מעוניינים שנכים ייכנסו לדירות, במיוחד כאשר אנחנו מדברים עם רשויות לבנות דירות בקומות הקרקע בין העמודים.
יהודה דורון: אנחנו בעקבות סגירת עמודים בזמן הבניה אנחנו מוזילים את מחיר הדירה ב – 50 אחוז, דבר שאנחנו מדברים עליו היום בנושא החברתי וישנם תושבים באותו בניין, או דיירים באותו בניין, שמתנגדים להכנסת נכים לאותן דירות.
יהודה דורון: מדובר בקניין, בדבר שהנכה רוכש אותו בזכות, כמו כל אדם רגיל ולכן אני חושב שצריך לעשות תיקון בועדות המקומיות, באמצעותכם, שבכל בניין שבונים, שר השיכון גם דיבר על זה בטלביזיה, שבכל דירה שבונים היום, וקבלן מוכן לבנות דירת נכה, לאפשר לבנות דירה שמותאמת מראש למגבלות הנכה עם כיסא גלגלים.
יהודה דורון: לא פעמיים עלויות.
יהודה דורון: כי מה קורה?
יהודה דורון: אתה בונה בית, אחר כך צריך להרוס אותו ולסדר את הבית ולהתאים אותו למוגבל.
יהודה דורון: אנחנו אומרים מראש, אנחנו חוסכים גם כסף למשרד השיכון, מבקשים שזה ייכנס בתור תיקון ברשויות המקומיות לאפשר בנית דירות לנכים בקומות מפולשות, שזה גם מוזיל את המחיר, גם עוזר לנכה, גם עוזר למשרד השיכון.
אמנון כהן: יש לנו שר שיכון מוכשר, אם הוא אמר – הוא יעשה.
אמנון כהן: אני בטוח.
אמנון כהן: ואנחנו נעקוב.
יהודה דורון: צריך לדאוג לזה שזה יהיה בועדות המקומיות.
אמנון כהן: אנחנו נעקוב.
אמנון כהן: כמובן אנחנו נעקוב.
אמנון כהן: משרד הפנים נמצאים פה?
אמנון כהן: מיכל?
מיכל מריל: כן, אני.
אמנון כהן: איך אנחנו מתמודדים עם בעיות?
אמנון כהן: איפה אתם נתקלים בבעיות?
אמנון כהן: האם צריך שינוי חקיקה?
אמנון כהן: האם יש מקומות.
מיכל מריל: תראה, הנושא הזה של, קודם כל נגישות למוגבלים מעוגן בתקנות התכנון והבניה, שאושר לפני כ – 3 שנים בערך ומאפשר, בעצם אנחנו מטמיעים בתכניות סטטוטוריות סעיפים שנוגעים לקביעה של הוראות שקובעות שתהיה חובת נגישות למבני ציבור, לכל מבנה ציבור שקיים.
אמנון כהן: איך מתמודדים עם התנגדות של ראש עיר, נגיד?
אמנון כהן: איך מתמודדים?
מיכל מריל: קודם כל התנגדויות – יש מנגנון מוסדר בחוק של התנגדויות שהם, יכול מי שיש עניין בתכנית יכול להגיש התנגדות במסגרת 60 היום שהתכנית מופקדת.
מיכל מריל: ההתנגדויות נשמעות ומקבלות התייחסות מפורטת בהחלטה.
מיכל מריל: חלקן מתקבלות, וחלקן לא מתקבלות.
מיכל מריל: להגיד לך באופן ספציפי לגבי התחום הזה אני לא יכולה לומר לך איך זה.
אמנון כהן: אתם לא נתקלים בקשיים?
מיכל מריל: אבל אני מניחה שבסך הכל הועדות מקבלות החלטות מאוזנות.
מיכל מריל: עכשיו בחוק החדש סעיף 224 שציינת, יתווסף סעיף נוסף בעקרון והחוק הקיים יש אפשרות כל ייעוד של מגורים למעשה הוא כולל בתוכו גם מגורים של חוסים.
סיגל פרץ יהלומי: זה נכון להיום גם.
מיכל מריל: כן, זה נכון להיום ונוסף סעיף חדש שבעצם מאפשר לועדה המקומית לקבוע את הפריסה של המעונות האלה באישור של ומשרד הרווחה.
אמנון כהן: שיתוף פעולה.
מיכל מריל: זה סעיף שהוא כרגע לא ירד.
מיכל מריל: הוא סעיף שיכול להיות שיעלה לבחינה נוספת.
מיכל מריל: הוא לא סגור.
מיכל מריל: אנחנו רואים בזה יתרון.
מיכל מריל: אנחנו חושבים שדווקא מהטעם שצריך דווקא לשלב אותם בקהילה.
מיכל מריל: זה נכון שתיקבע איזה שהיא פריסה בראייה כוללת, ולאו דווקא של גוף פרטי שרואה, לא יודעת אם מסתכל על זה אולי בראייה צרה יותר.
מיכל מריל: אנחנו חושבים שכן נכון שהועדה המקומית היא זו שתקבע.
אמנון כהן: אבל אם הוא קיים בצד השני, בדיון, שאחד מעורכי הדין דיבר, ייצג אותם, הוא אמר: דווקא שם יכול להיות קושי בגלל לחץ של התושבים מול חברי מועצה, שהם יסכלו כל תכנית כזאת.
מיכל מריל: קיימנו דיון מאד ארוך על הנושא הזה כאן בראשות היושב ראש.
אמנון כהן: אבל זה אצלנו, עדיין זה אצלנו, זה עדיין בדיונים פנימיים.
אמנון כהן: עוד לא סיימנו את זה.
מיכל מריל: למיטב ידיעתי הוא נושא שהוא עדיין לא סגור הרמטית.
אמנון כהן: לא סגור.
אמנון כהן: דרך אגב, יש לכם איזה הצעה קונקרטית, לא עכשיו, תעבירי לי את זה בכתב.
אמנון כהן: יש לי צוות ייעוץ משפטי מיוחד בנושא הזה.
אמנון כהן: אנחנו נבחן את הסוגיה.
אמנון כהן: אני בדיון שמעתי את כל הטיעונים.
אמנון כהן: לאחר מכן אני יושב עם הממשלה לשנות.
אמנון כהן: אז אם יש לכם איזה שהוא פתרון יצירתי לנושא הזה, אני מאד מאד אשמח, תעבירי את זה בכתב, ואני אבחן אותה לטובת העניין.
אמנון כהן: אני רוצה לטובת העניין, אפילו אם יהיה מנוגדת לממשלה, לטובת העניין אנחנו נעביר.
סיגל פרץ יהלומי: הממשלה בצד שלנו, אני חייבת להגיד.
סיגל פרץ יהלומי: ומשרד הרווחה בצד שלנו.
אמנון כהן: ככה, את רוצה שזה יהיה ככה?
סיגל פרץ יהלומי: משפט אחד, אתה ביקשת בסיום הדיון הקודם להגיד שאנחנו בדיון הקודם להגיד שאנחנו, הארגונים, ניפגש עם היועצת המשפטית שלך.
אמנון כהן: ישבתם?
סיגל פרץ יהלומי: היא לא היתה מוכנה לקבל אותנו ונאמר לנו שזה מטופל, וזה ירד מהפרק, הנושא הזה לא עלה לדיון וחשוב לי שבוועדה הזו נסגור.
אמנון כהן: את אחרי הדיון הזה תיגשי אליה, אני אתן לך, תיפגשי.
אמנון כהן: חשוב לי האמרה שלכם בתוך החוק.
אמנון כהן: האמרה שלכם מאד חשובה לי.
אמנון כהן: יכול להיות שפתרו את זה.
אמנון כהן: רק תוודאי.
סיגל פרץ יהלומי: לא, לא פתרו את זה.
אמנון כהן: תבדקי, תבדקי.
אמנון כהן: יכול להיות שפתרו.
אמנון כהן: לא דרכך, אולי יש ארגון אחר שבא והציג, יכול להיות.
סיגל פרץ יהלומי: לא, לא, אנחנו מייצגים את העניין - - -
אמנון כהן: אז אני אומר אחרי הדיון נשב.
אורי מקלב: האם יהיה אפשר לקבל, זאת אומרת, החוק פשוט מאד: שהתנגדות שהיא בגלל, לאותו גן ילדים, אבל אם הוא גן ילדים בגלל שהוא לאוכלוסייה מיוחדת, זה לא תיחשב התנגדות בכלל.
אורי מקלב: אותו דבר גם, אף אחד לא יכול, בחוק התכנון והבניה.
אמנון כהן: לא, היא תישמע, אבל ההתייחסות - - -
אורי מקלב: הבעיה, היא לא התנגדות תכנונית, זה התנגדות אחרת.
אורי מקלב: לכן צריך לקבל את זה בתוף ...
אורי מקלב: שההתנגדויות האלה.
אמנון כהן: הועדה צריכה לשמוע, ואז היא מפעילה שיקול דעת.
אמנון כהן: זה לא יהיה בקריטריון שבכלל ... אבל נשמע אותו.
אורי מקלב: היא בכלל לא התנגדות.
אמנון כהן: משרד הרווחה.
אורי מקלב: מסיבות כאלה בכלל.
אמנון כהן: משרד הרווחה, בבקשה אדוני.
שלומי אליישר: שמי שלומי אליישר ואני מנהל את אגף השיקום.
שלומי אליישר: אגף השיקום אמון על בערך כ – 300 אלף אנשים עם נכויות במדינת ישראל.
שלומי אליישר: אנחנו מידי שנה מקימים מספר גדול מאד של מסגרות חוץ ביתיות.
שלומי אליישר: אנחנו למעשה למעלה מ – 17, 18 שנה כבר לא מקימים מוסדות.
שלומי אליישר: כל המסגרות שלנו הם, על פי ההגדרה, מסגרות קהילתיות, כלומר, אנחנו מדברים כאן בעיקר על פעילות שנעשית בתוך הקהילה, בתוך שכונות מגורים, בתוך מקומות שבהם אנשים - - -
אמנון כהן: איך אתם עוברים את ההתנגדויות האלה?
אמנון כהן: איך אתם מסייעים?
שלומי אליישר: אנחנו נתקלים, קודם כל אנחנו נתקלים במגוון רחב של התנגדויות.
שלומי אליישר: יש לנו מאבקים משפטיים הרבה פעמים שמקבלים תמיכה.
שלומי אליישר: למעשה, הגופים המפעילים, אנחנו מפרסמים מכרזים להפעלת מסגרות.
שלומי אליישר: הגופים שזכו במכרזים זוכים לתמיכה של המחלקה המשפטית שלנו.
שלומי אליישר: היה לנו משפטים כגון: משפט גדול מאד מול עיריית כרמיאל ...
שלומי אליישר: אשפוזי, אתה ציינת מקודם את בית השיטה.
שלומי אליישר: באשדוד לא מזמן היה לנו מאבק לא פשוט.
אמנון כהן: זה כל זה זמן.
אמנון כהן: מאבק משפטי זה הרבה זמן.
שלומי אליישר: בבקשה.