GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ודים גודון: בוודאי שצריך לראות איך אנחנו פותרים את כל הדברים האלה.
ודים גודון: אנחנו מוכנים לשבת, אנחנו מוכנים לראות איך אנחנו פותרים את כל הסוגיות האלה שהעלאת.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל, למה מלכתחילה, כבר בתזכיר החוק, אתם מביאים למצב של עובדים סוג א' וסוג ב'?
אמנון כהן: לא, בתזכיר החוק כולם יהיו אותו הדבר, רק צריך להגיע להבנות.
רוחמה אברהם-בלילא: לא, לפי מה שהוא אומר זה לא נכון.
אמנון כהן: יש פערים, צריך לגשר.
רוחמה אברהם-בלילא: יש פערים.
רוחמה אברהם-בלילא: אני בכוונה מחריגה את זה ואני אומרת שזה נותן- - -
יואב גדסי: שיבואו כולם ויהיו עובדי איגודים.
יואב גדסי: כשנסיים את כל התהליך כולם יעברו – אם נסיים.
יואב גדסי: אבל, אי-אפשר לעשות מצב כזה.
אמנון כהן: אדוני נציג האוצר, אתה אומר: נשב איתם, נמצא פתרונות.
ודים גודון: אנחנו יושבים, אנחנו מנסים למצוא פתרונות.
ודים גודון: אני לא מבין לגבי שני סוגים של עובדים.
ודים גודון: יש סוג אחד בתזכיר חוק, ולוחמי אש זה לוחמי אש.
ודים גודון: אין סוג א', אין סוג ב'.
אמנון כהן: כרגע, בפועל, עד שלא גמרת איתם שניהם במעמד אחר כרגע.
יעקב גנות: זה ברור שלא יכול להיות מצב אחר, אדוני.
יעקב גנות: אנחנו מממנים את עובדי המדינה האלה.
יעקב גנות: למעשה, אנחנו מבטחים אותם, אנחנו מטפלים בהם.
קריאה: תחזיק אותם אתה עד שנחתום על הרפורמה.
יעקב גנות: אתה לא יכול להחזיק את המקל בשתי קצוות - לבכות שחסרים 300 כבאים, וכשאנחנו מכינים את הכבאים אתה אומר תחזיק אותם.
יואב גדסי: אבל, אל תנצלו את העובדה הזאת בשביל לעשות שתי מעמדות.
יואב גדסי: אל תנצלו את זה.
אמנון כהן: אנחנו עושים סבב בין חברי הכנסת.
אמנון כהן: נשמע את ההערות.
אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, תרשום את ההערות.
אמנון כהן: אתה תצטרך להשיב לחברי הכנסת.
אמנון כהן: חברת הכנסת רוחמה אברהם היא הראשונה, בבקשה.
רוחמה אברהם-בלילא: אדוני, תודה רבה על המפגש הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: התחושה שלי היא שאלמלא אסון הכרמל היה נורא כל-כך, ואלמלא זה שהוא גבה מחיר איום כל-כך של חיי אדם, אז כולנו היינו מתייחסים לזה כאל עוד שריפה.
רוחמה אברהם-בלילא: הרי לאורך השנים היו שריפות רבות יותר גדולות ובשטח גדול יותר במדינת ישראל, וישבו כאן ועדות שונות ומשונות, והזכיר את זה כאן המנכ"ל.
רוחמה אברהם-בלילא: היו החלטות, הוסקו המסקנות, וכל מה שהיה צריך זה להפנים את אותם תהליכים שהיו מזה שנים.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נמצאים בשבוע זה בציון שנה לאסון הנורא הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני שמחה לשמוע מהמנכ"ל שיש הצטיידות.
רוחמה אברהם-בלילא: שמעתי מהשר בשבוע שעבר שישנו חומר מעכב בעירה לעשר שנים, ואתה נקבת בכמות.
רוחמה אברהם-בלילא: השר אמר שנרכשו 88 כבאיות, ואתה אמרת 50, ובסוגיה זו אני רוצה לפתוח את דבריי.
אמנון כהן: לא, 91 נרכשו.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל, המספר הוא לא העניין.
אמנון כהן: הוא אמר ש-60 כבר עברו לחלוקה לאחר שהם עברו את הנושא של משרד התחבורה.
רוחמה אברהם-בלילא: לא לזה אני מתכוונת, אני מדברת על משהו אחר.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מדברת על המשפט שנאמר שחלק מהכבאיות עוכב בשל תקנה מיוחדת שהיה צריך להתקין משרד התחבורה.
רוחמה אברהם-בלילא: היתה איזושהי בעיה.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל, מלבד הסוגיה הזאת, מה שהטריד אותי לאורך השנה האחרונה זה לראות מצב שבו, מצד אחד, יש שני מפעלים שמייצרים את הכבאיות.
רוחמה אברהם-בלילא: שניהם פריפריאליים, שניהם זכו במכרז למשק וכלכלה, ובכל זאת לאחר שהוקמה הרשות בחרתם ללכת למצב שבו קונים את הכבאיות הללו מחו"ל.
רוחמה אברהם-בלילא: איפה בכל זאת ההעדפה לתוצרת כחול-לבן?
רוחמה אברהם-בלילא: אתה חייב לענות.
אסי לוי: רוחמה, את צודקת.
אסי לוי: האיגודים רכשו משם בגלל זה - - -
אמנון כהן: אתה לא מפריע, אתה לא עברת פריימריז.
רוחמה אברהם-בלילא: לסוגיה של מערך כוח-האדם – אני מבינה את הבעיות שיש בין האיגודים לבין הסוגיה של תזכיר החוק, ואני לא אגע שוב בסוגיה של עובדים סוג א', סוג ב', ובכל מה שקשור בתזכיר הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל, בכל זאת קרה כאן משהו.
רוחמה אברהם-בלילא: למה אנחנו לא נכנסים למערך מזורז יותר של גיוס כוח-אדם?
רוחמה אברהם-בלילא: אם אתה אומר שיש צורך ויש צפי, אז במקום 130 או 150 תעשה קורסים של 300, של 200.
רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לשמוע למה אנחנו לא יכולים, למה אנחנו לא ערוכים לזה.
רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא "תודה".
רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, זה נושא חשוב.
רוחמה אברהם-בלילא: אתה לא רוצה שאני אגיד שאתה מנסה - - -
אמנון כהן: רוחמה, מה שלומך?
רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לגעת בסוגיית הזאת בערים הגדולות מכיוון שהיא סוגיה חשובה מאוד גם בהיבט של שעת חירום.
רוחמה אברהם-בלילא: המזרח התיכון הולך ומשתנה, אנחנו מאוימים בהפגזות טילים כאלו ואחרים.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו רואים שבערים הגדולות בונים בעיקר בנייה לגובה גם לעסקים וגם לדירות.
רוחמה אברהם-בלילא: חסרים לי שני דברים.
רוחמה אברהם-בלילא: ראשית, אני אשמח מאוד אם תיתן לי דיווח כמה סולמות לגובה יש, והאם בכלל נרכשו סולמות.
רוחמה אברהם-בלילא: שנית, אני רוצה לדעת איך אנחנו ערוכים באמת למצב של שריפה, או למצב של חירום, או למצב של מתקפת חירום על אותם בניינים.
רוחמה אברהם-בלילא: איך אנחנו מפנים את אותם אנשים שגרים או את אותם אנשים שבאים לעבודה?
רוחמה אברהם-בלילא: האם אנחנו בכלל ערוכים לסוגיה הזאת?
רוחמה אברהם-בלילא: הדבר הנוסף הוא לגבי כל מה שקשור להפרדה בין האחריות לסמכות.
רוחמה אברהם-בלילא: אני יושבת-ראש השדולה לעסקים קטנים ובינוניים בארץ, אדוני היושב-ראש.
אמנון כהן: אנחנו תמיד מחזקים את ידייך.
רוחמה אברהם-בלילא: אני עדה למצב שבו כל הרישיונות של בתי העסק עדיין נמצאים בכל מה שקשור למשרד הפנים.
רוחמה אברהם-בלילא: זה לא עבר למשרד לביטחון הפנים.
רוחמה אברהם-בלילא: זאת אומרת, בעל עסק שרוצה לפתוח עסק נמצא היום במצב שהוא לא מקבל את האישור הנכון מהאיש הנכון.
אמנון כהן: האם את מתכוונת במערך הכבאות?
רוחמה אברהם-בלילא: במערך הכבאות.
רוחמה אברהם-בלילא: שנית, כמה עסקים קטנים ובינוניים פועלים בישראל נכון לכמעט סוף שנת 2011 ללא אישור כבאות?
רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לדעת גם מה היעדים שהצבתם - - -
אסי לוי: ברשותך, אבל אם לאדם אין אישור כמו שצריך - - -
רוחמה אברהם-בלילא: אסי, יש עסקים שהם פתוחים, ועם כל הכבוד הם מקבלים אישור ממערך הכבאות ו/או לא, כאשר בפועל הם יודעים שאין להם את הציוד, את היכולת להתמודד.
אסי לוי: חמור מאוד, חמור מאוד.
רוחמה אברהם-בלילא: יש כאלה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מודעת למצב שיש כאלה, ואני רוצה לשמוע מהם את התשובה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני גם רוצה לדעת מה הם היעדים שהצבתם לעצמכם בשנת 2012.
רוחמה אברהם-בלילא: כמובן שחשוב לראות איך מגיעים למצב שבו מסיימים את תזכיר החוק הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: איך מקימים את הרשות הזאת, ואיך בכל זאת לוקחים את אותם אנשים שמסכנים את חייהם?
רוחמה אברהם-בלילא: הם לא חושבים פעמיים בשעה שפורצת אש האם הם יקבלו הטבת שכר כזאת או אחרת בעוד שלוש שנים.
רוחמה אברהם-בלילא: הם יודעים שהם צריכים, יש מערך חירום והם מוכנים לתת את נפשם לצורך העניין הזה.
רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר שבסוגיה כזאת חשובה, אותם לוחמי אש ירגישו שיש איפה ואיפה בכל הסכם אשר לא יהיה.
רוחמה אברהם-בלילא: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציעה כמה דברים.
רוחמה אברהם-בלילא: דבר אחד, שבעוד חודש וחצי - בסוף ינואר - הוועדה תתכנס שוב כדי לשמוע את אותן המלצות.
אמנון כהן: את מבקשת.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מציעה.
רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע, אתה יכול להחליט שכן ואתה יכול גם להחליט שלא.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל, אני מציעה שקודם כל נעקוב מקרוב אחרי כל הקמת הסוגיה הזאת.
רוחמה אברהם-בלילא: שנית, אני ממליצה לאמץ את הקמת הוועדה המיוחדת שתהווה גישור בין האוצר לבין מערך רשות הכבאות לבין האיגודים המקצועיים כדי שנוכל להגיע לסיטואציה שבה השלמת תזכיר החוק תהיה כפי שצריך.
דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני המנכ"ל, אדוני הנציב, חברי חברי הכנסת, אני רוצה, קודם כל, לברך על הסקירה ששמענו כאן מהמנכ"ל, מר גנות, על רכישות בצורה מסיבית, הצטיידות, כוח-אדם.
דוד אזולאי: אם הדברים הללו היו קורים לפני השריפה, סביר להניח שהשריפה הזאת היתה נמנעת.
דוד אזולאי: רבותי, מי שמכיר אותי יודע שאני לא אומר את הדברים האלה באוויר.
דוד אזולאי: יש להם כיסוי, וחברי הכבאים יעידו על כך שבמשך שנים ישבו כאן בבית הזה וזעקו לשמיים ואמרו: צריך להחליף את הציוד המיושן, להגדיל תקנים וכו'.
דוד אזולאי: אני באמת שמח, ואני לא אומר את זה בציניות, יעקב.
דוד אזולאי: אני אומר את זה בשיא הרצינות.
דוד אזולאי: אני באמת מברך על כך שבמשך שנה עשיתם מה שלא נעשה במשך עשרות שנים בשירותי הכבאות.
דוד אזולאי: אבל, יחד עם זאת, אדוני המנכ"ל, זה מזכיר לי את סיפור החתן והכלה.
דוד אזולאי: ההורים הכינו את החתונה, קנו כל מה שצריך, וקנו להם אפילו דירה.
דוד אזולאי: אבל, בסופו של דבר, הזוג לא רוצה להיכנס לבית החדש.
דוד אזולאי: הם אפילו לא מדברים.
דוד אזולאי: זה מה שבדיוק קורה לנו כרגע, אדוני.
דוד אזולאי: יושבים כאן איתנו נציגי מרכז השלטון המקומי.
דוד אזולאי: רבותי, בואו לא נזלזל בשלטון המקומי.
דוד אזולאי: השלטון המקומי הוא אחת החוליות הראשיות במערך הכבאות במדינת ישראל.
דוד אזולאי: במשך שנים הם השקיעו מכספי משלם המיסים ומכספי מדינה לרכישות, זכויות, וכל מה שאתם רוצים.
דוד אזולאי: אמר כאן נציג השלטון המקומי שכרגע יש נתק ושאין הידברות.
דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת לבוא לראש רשות ולהגיד לו: מרגע זה איגוד ערים לכבאות X, Y, Z, לא שייך לך.
דוד אזולאי: אם אתה רוצה להלאים בצורה כזאת, בבקשה.
דוד אזולאי: אבל, תבוא ותעשה.
דוד אזולאי: נכון לרגע זה, זה לא נעשה.
דוד אזולאי: שנית, יושבים כאן כבאים שמסרו את נפשם.
דוד אזולאי: אני אומר לך, הכבאים עשו עבודת קודש, במסירות נפש, תוך כדי סיכון עצמי במשך שנים, וכל זאת בתנאים דלים ובכלים עלובים.
דוד אזולאי: אבל, הם יצאו לשריפות והצילו.
דוד אזולאי: אבל, מה לעשות שלצערנו הרב רק לאחר שנספו 44 איש בשריפה קשה ביותר כל המערכות התעוררו.
דוד אזולאי: אנחנו יושבים ומדברים שנה לאחר השריפה.
דוד אזולאי: הדבר המרכזי הוא אותה חקיקה שהופכת את שירותי הכבאות לשירות ממלכתי במדינת ישראל.
דוד אזולאי: לא התקדמנו בזה.
דוד אזולאי: אדוני יכול לקחת את הפרוטוקול של הדיון שניהלתי בשנה שעברה.
דוד אזולאי: נאמרו דברים ברורים – שהממשלה והמשרד לביטחון הפנים אמורים לנהל ולקדם את החקיקה.
דוד אזולאי: אבל, שום דבר לא נעשה.
דוד אזולאי: יכול להיות שהיו ישיבות, אבל בתכל'ס נכון להיום לא התקדמנו, לצערי הרב, אדוני המנכ"ל.
דוד אזולאי: אתה תוכל לענות לי אחר כך.
אמנון כהן: יהיו גם חברי כנסת שירצו לשאול את אותן השאלות.
אמנון כהן: אין צורך שתחזור על הדברים פעמיים.
אמנון כהן: תרכז את התשובות.
דוד אזולאי: שוחחתי מחלק מראשי הרשויות המקומיות.
דוד אזולאי: בצדק הם אומרים: אנחנו מפסיקים להשקיע באיגודי ערים לכבאות.
דוד אזולאי: אנחנו לא יודעים מה קורה.
דוד אזולאי: אנחנו לא יודעים האם אנחנו בעלי הבית או לא בעלי הבית, האם אנחנו שותפים, כן או לא.
דוד אזולאי: מישהו צריך לבוא ולתת תשובה לאותם ראשי רשויות.
דוד אזולאי: לו הייתי ראש רשות הייתי נוהג בדיוק אותו הדבר, לא הייתי מתעלם מכך.
דוד אזולאי: אדוני דיבר כאן, ואולי אני טועה ואולי לא שמעתי נכון.
דוד אזולאי: אני שומע שיהיו שני סוגים של כבאים.
דוד אזולאי: יהיו כבאים מהדור הישן שימשיכו לעבוד באותם תנאים, ויהיו גם כבאים מהדור החדש שיהיו עובדי מדינה עם כל הזכויות של עובדי מדינה.
דוד אזולאי: אני שואל, איך אפשר שיהיו שני כבאים באותה אכסניה?
דוד אזולאי: אם אתה רוצה להפוך את כל הכבאים לעובדי מדינה אז אני רוצה להפנות את תשומת ליבך, אדוני, לאזרחים עובדי המשטרה שאנחנו במשך שלוש שנים מנסים להעביר אותם מעובד קבלן לעובדי מדינה אזרחיים בתוך המשטרה.
דוד אזולאי: לצערי הרב, 700 עובדים עד היום - - -
אמנון כהן: זה עומד להסתיים.
אמנון כהן: תעדכן אותנו.
דוד אזולאי: אני רוצה לקוות שאכן הדבר הזה עומד להסתיים.
דוד אזולאי: אני אברך על סיום העניין בצורה טובה.
דוד אזולאי: אסור שאנחנו נעשה רפורמות על חשבון עובדים שמסרו את עצמם במשך שנים בתנאים קשים.
אמנון כהן: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, בבקשה.
אמנון כהן: לאחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ' יושבת-ראש מפלגת העבודה.
אבישי ברוורמן: אני שמח שאני מדבר אחרי חבר הכנסת דוד אזולאי.
אבישי ברוורמן: הערה ראשונה – אני מחכה לדוח מבקר המדינה.
אבישי ברוורמן: אני רואה פה את ידידי יואל חסון.
אבישי ברוורמן: בזמנו הייתי שר בממשלה ובזמן האסון ביקרתי וראיתי את העבודה הנפלאה של הכבאים.
אבישי ברוורמן: כזכור לכם, הממשלה רצתה להעביר אז במחטף בוועדת הביקורת שתהיה רק חוות דעת, ובתיאום עם החבר יואל חסון הגשנו ערר וכתוצאה מזה יש ביקורת של מבקר המדינה אותה אני מצפה לשמוע.
אבישי ברוורמן: כאן אני מגיע לנקודה שאני רואה בשולחן זה, וזה הכשל של הממשל הישראלי.
אבישי ברוורמן: אני רואה את מה שקרה, לדוגמה, עם המתמחים וההסכם בתחום הבריאות.
אבישי ברוורמן: ישבו קבוצה של אנשים, ובמובן מסוים היתה גישה של כוחנות.
אבישי ברוורמן: זה בשלו וזה בשלו.
אבישי ברוורמן: בזבזו חודשים, ובסוף בתהליך לא בריא, לא טוב, יצא פתרון חצי עקום.
אבישי ברוורמן: כשאתה יושב עם כל אלה שפעלו בנושא ואתה שואל אותם - את הממונה על השכר, את המתמחים, את הרופאים - מה היו צריכים לעשות, אז מההתחלה היו צריכים לשים בורר, וזאת במקום מצב שבו זה לא יושב עם זה וזה.
אבישי ברוורמן: אני מכיר את החבורה הזאת כבר שנים, מדובר באנשים יוצאים מהכלל, ואתה יודע את זה.
אבישי ברוורמן: אתה בעל ניסיון עשיר בניהול.
אבישי ברוורמן: אבל, הגישה שהתפתחה בישראל שראשי הרשויות הם בצד אחד, וזה בצד אחד, וזה בצד שני, וההקשבה היא שבסוף גומרים דבר רק בכוח, מביאה לכוח.
אבישי ברוורמן: תהיה שביתה של הכבאים, ואז יקראו לבורר.
אבישי ברוורמן: מה שצריך לעשות עכשיו הוא לחסוך את הזמן הזה פעם אחת ולתמיד.
אבישי ברוורמן: אם צריך ועדת גישור, אנחנו מוכנים לעזור.
אבישי ברוורמן: אנשים צריכים לשבת עם מישהו שבמהירות יפתור את הנקודה הזאת שבה העובדים מקבלים הזכויות, ושבה יש לך סמכויות לשכור כמה שיותר אנשים במהירות.
אבישי ברוורמן: מהצד השני, שיחה עם ראשי רשויות.
אבישי ברוורמן: אם לא נלמד ממה שהיה לנו בעבר אנחנו נפגע בכבאים, אנחנו נהרוס את התמריצים לראשי הרשויות, כפי שאמר ידידי דוד אזולאי.
אבישי ברוורמן: והתוצאה - יהיה פה עוד משבר, ועוד מעט יחפשו את המגשר החדש שיגיע.
אבישי ברוורמן: לכן, אני חושב שזה הזמן להתנהל אחרת כי ההתנהלות במדינת ישראל היא כושלת, ולכבאים מגיע.
אמנון כהן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ', ולאחר מכן חבר הכנסת יואל חסון.
שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני שמעתי את מר גנות מתאר תיאור מאוד משמח על שיקום, על בינוי, על רכישת ציוד חדש, כבאיות חדשות, סולמות חדשים, על סיום של קורס או טו טו.
שלי יחימוביץ': והנה כל הדברים האלה שהם בעצם יישום של דוח מבקר המדינה קורים בלי רפורמה.
שלי יחימוביץ': המילה "רפורמה" הפכה כבר לאובססיה.
שלי יחימוביץ': הרי למה היה האסון בכרמל, ולמה היה שנה קודם אסון בצפת?
שלי יחימוביץ': לא בגלל שלא היתה רפורמה, אלא בגלל שלא היו כבאיות ולא היו כבאים.
שלי יחימוביץ': כבאי אחד במשמרת, יחד עם מתנדב, נאלץ ללכת לכבות שריפה ולחרף את נפשו עם חליפות שכבר לא היו בתוקף.
שלי יחימוביץ': זאת היתה הסיבה.
שלי יחימוביץ': האם הפתרון הוא רפורמה שבמהלכה ייפגעו במי?
שלי יחימוביץ': באנשים היחידים, היחידים שאותם אי-אפשר להאשים.
שלי יחימוביץ': חבר הכנסת דוד אזולאי בשבתו כיושב-ראש ועדה ואנוכי ישבנו כאן בוועדות במשך שנים.
שלי יחימוביץ': הם באו עם דמעות בעיניהם, והזהירו ואמרו שאי-אפשר ושהאסון קרוב.
שלי יחימוביץ': אבל, איש לא שמע את קולם, וכולם אטמו את ליבם.
שלי יחימוביץ': מה אמר שר האוצר יובל שטייניץ באחת הפעמים כשהיה דיון בלשכתו, וזה היה לפני האסון בכרמל?
שלי יחימוביץ': קיבלתם כבר מספיק, עד שלא תלכו לרפורמה לא תראו גרוש.
שלי יחימוביץ': אז מה אנחנו מסיקים מכל הדברים הזה?
שלי יחימוביץ': שהנה הכול מסתדר, ורוכשים ציוד כמו שהיה צריך לרכוש, ודברים מתיישרים.
שלי יחימוביץ': אבל, יש אשמים שאיתם צריך לבוא חשבון.
שלי יחימוביץ': זה לוחמי האש, הם האשמים.
שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אתה אמרת את המשפט הזה שאותו רשמתי: "אף אחד לא יעכב פה פרויקטים בגלל זה או בגלל אחר".
שלי יחימוביץ': אני נורא מקווה שלא התכוונת לכבאים.
אמנון כהן: התכוונתי שניכנס למשא-ומתן, ושאנחנו נעזור למשא-ומתן.
אמנון כהן: אנחנו נקים צוות שלנו לגישור.
אמנון כהן: אמרת גישור?
שלי יחימוביץ': קודם כל, אני לא בטוחה שהם זקוקים לגישור.
שלי יחימוביץ': יש להם יושב-ראש איגוד מעולה.
אמנון כהן: שניהם לא מוצאים את הזמן המתאים, ודוחים.
שלי יחימוביץ': מתי בדרך כלל מביאים סכסוכים לגישור?
שלי יחימוביץ': כשאין ארגון יציג לעובדים.
שלי יחימוביץ': לשמחתנו הרבה מאוד, כאן יש ארגון יציג.
שלי יחימוביץ': יושב כאן יואב גדסי שהוא היושב-ראש שלו.
שלי יחימוביץ': זה בן אדם שמעולם לא סבל מחוסר זמינות, תנסה אותו.
שלי יחימוביץ': הוא פה כל הזמן, הוא בשטח כל הזמן.
שלי יחימוביץ': הוא יענה לך מייד לטלפון, הוא יבוא לכל ישיבה שיקראו לו.
שלי יחימוביץ': לא יכול להיות שמביאים תזכיר חוק שבאופן כל-כך עמוק הוא פוגע בזכות להתאגד, פוגע במעמד שלהם, ומאפשר לזרוק ככלי אין חפץ עובדים שבאמת חרפו את נפשם.
שלי יחימוביץ': זה לא יכול להיות שהם ישלמו את המחיר, זה בלתי אפשרי.
שלי יחימוביץ': אני באמת קוראת לכל הצדדים לא להתקדם בתזכיר החוק, אלא בשיתוף פעולה עם איגוד הכבאים.
שלי יחימוביץ': זה א', ב', זה לא איזה בקשה שהיא בשמיים.
שלי יחימוביץ': בינתיים מה אנחנו רואים?
שלי יחימוביץ': בינתיים אתם יוצרים דור א' ודור ב', בכלל בלי לדבר עם אף אחד.
יואב גדסי: כבר ג'.
שלי יחימוביץ': כבר ג', נכון - בלי לדבר עם אף אחד.
שלי יחימוביץ': אני מפצירה בכם, המשיכו במעשים הטובים של יישום דוח מסקנות המבקר.
שלי יחימוביץ': אבל, אתם יודעים מה?
שלי יחימוביץ': אם היו שומעים אותם לא היה צריך דוח מבקר.
שלי יחימוביץ': הם כבר אמרו קודם כל מה שהמבקר כותב, באמת.
שלי יחימוביץ': תמשיכו ליישם את מסקנות המבקר, אבל תשכחו בדרך את החתן והכלה, כפי שקרא להם חבר הכנסת אזולאי.
אמנון כהן: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.
יואל חסון: קודם כל, באופן נדיר ויוצא דופן אני מסכים עם רוב דבריה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ'.
שלי יחימוביץ': אני נרגשת.
יואל חסון: האמת - גם אני.
יואל חסון: אני חושב שהיא נגעה בנקודות הנכונות והברורות.
יואל חסון: מי שהיה בדיונים בוועדה לביקורת המדינה, וחלקם היו גם באולם הזה - בעיקר לאחר אסון הכרמל, אבל היו גם לפני אסון הכרמל - יודע כי היה אותו דיון מפורסם של אלי לוי שדרש דיון בנושא הזה.
יואל חסון: התחלת הניצנים של חשיפת הנתונים ומצב שירותי הכבאות היתה שם.
יואל חסון: אז זה היה ספציפית לדרום, אבל זה חשף בעיה כללית.
יואל חסון: נאמרה אז אותה אמירה ואותו תקליט של רפורמה, רפורמה, רפורמה, ושעד שלא תהיה רפורמה לא יהיה גרוש, כמו שנאמר פה.
יואל חסון: ואז קרה באמת האסון הנורא הזה שהעיר את כולם, וגרם למערכות להתכנס.
יואל חסון: מצד אחד, אני שומע פה דברים באמת חיוביים על התקדמויות מבחינת רכש וכל הדברים האלה.
יואל חסון: אבל, המנגינה לא משתנה בדבר המרכזי, בנושא הרפורמה ובנושא כוח-האדם.
יואל חסון: זוהי אותה מנגינה של לנצל את הכאוס, לנצל אולי, ואני מצטער לומר, אפילו את האסון ולהגיד: לפני האסון היתה כאן מערכת קורסת, צריך לעשות רפורמה כדי שיהיו עובדים אחרים מסוג א' ומסוג כזה, וכדי שלא יהיו יותר התנאים שהיו קודם.
אמנון כהן: המנכ"ל "מת" לענות לך.
אמנון כהן: אבל, הוא מחזיק את עצמו.
יואל חסון: ואז היה האסון.
יואל חסון: שימו לב, בתחילת האסון מייד כולם התכנסו והצהירו הצהרות, ואמרו שהם מייד ייתנו, ושיישבו עם העובדים ועם כולם.
יואל חסון: המנגינה לא השתנתה, אנחנו יושבים פה ושומעים.
יואל חסון: שמענו את מי שהיה לפי מר גנות, ואת מי שנמצא עכשיו.
יואל חסון: כולם מדברים אותו הדבר, וכאילו שום דבר לא השתנה.
יואל חסון: אנחנו לפני דוח מבקר המדינה.
יואל חסון: חלק כבר מכירים את דוח מבקר המדינה, וחלק קראו את הטיוטות.
יואל חסון: יכול להיות שהן יותר חמורות, פחות חמורות.
יואל חסון: אל תחכו עוד הפעם למכה התקשורתית שתבוא בעקבות מבקר המדינה, לטענות הקשות.
יואל חסון: הלחצים אז יהיו עוד יותר קשים, אנשים יאחזו בכיסאות.
יואל חסון: מה שיקרה בסוף הוא שמה שאפשר היה להשיג בשקט, בהידברות, בשיח, יושג בכוח, במאמץ, וגם לא בטוח שבצורה הנכונה.
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, יש לך משקל בדבר הזה.
יואל חסון: ועדת הפנים היא חשובה בעניין זה, לפני שזה יגיע לוועדת הביקורת בראשות רוני בר-און.
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אתה צריך עכשיו לכפות על הממשלה ועל המערכת להיכנס להידברות עם העובדים.
יואל חסון: צריך שתהיה לך רמה טובה של לוחמי אש, של כבאים, של עובדים במערך הכיבוי באופן שווה, אמיתי, ולנצל גם את אלה שהיו בתקופות הקשות.
יואל חסון: הם צריכים להיות גם בתקופות שהולכות להיות עכשיו יותר טובות מבחינת הציוד – כך אני מקווה – וגם ליהנות מהניסיון שלהם.
יואל חסון: את הניסיון הזה לא קונים בקורס של חודשיים.
אמנון כהן: חבר הכנסת זאב בילסקי, בבקשה.
זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להסכים, קודם כל, עם דבריו של ידידי יואל חסון, ולכן גם אקצר.
זאב בילסקי: בעבר הייתי חלק בלתי נפרד מהאיגודים.
זאב בילסקי: אני רואה את הבעייתיות שבזה.
זאב בילסקי: חבל שקרה מה שקרה כדי שהממשלה תעשה את מה שהיא עושה, אבל בסדר.
זאב בילסקי: אני רוצה לפנות אליכם, ידידי המנכ"ל וידידי נציב הכבאים.
זאב בילסקי: אתם באמת אנשים שעשיתם הרבה בחיים שלכם.
זאב בילסקי: אני רוצה לפנות גם אליך, נציג האוצר.
זאב בילסקי: מעברים כאלה הם טראומתיים, הם קשים.
זאב בילסקי: אתה לא יכול לקחת עובד שבמשך עשרים-שלושים שנה עבד בדפוס פעולה מסוים בו הוא דיווח לראשי הערים ודיווח לאיגודים, הוא חי במסגרת של ארגונים, ולומר לו: מעכשיו אתה תהיה משהו אחר.
זאב בילסקי: יש פה שני דברים.
זאב בילסקי: מצד אחד, אתה הולך קדימה.
זאב בילסקי: אתה מעביר קורס, אתה לוקח אנשים ואתה שם אותם במעמד מסוים.
זאב בילסקי: מצד שני, יש לך את הרוב המכריע של אנשים שהם במעמד אחר.
זאב בילסקי: אדוני המנכ"ל, זה המצב היום.
יעקב גנות: אני עושה חשבון בראש כמה זה 1,600 לעומת 300 – 400.
יעקב גנות: אני אתייחס לזה.
זאב בילסקי: אדוני המנכ"ל, ידידי הטוב, כשמדברים פה על אנשים האחוזים לא משחקים.
זאב בילסקי: כל אדם הוא 100% בעסק הזה.
זאב בילסקי: נציג האוצר, תקשיב לי טוב.
זאב בילסקי: חבל שתצטרכו לקחת אחר כך את השופט זמיר ואת מירוני.
זאב בילסקי: זה סיפור שצריך לגמור אותו.
זאב בילסקי: הוא יעלה כסף.
זאב בילסקי: אני כבר אומר לך שהסיפור הזה פעם אחת יעלה כסף.
זאב בילסקי: פעם אחת עשית את זה, הגעת להסכמה, ובסופו של דבר יהיה לך פה שירות שהיינו צריכים לעשות כבר לפני חמישים שנה.
זאב בילסקי: הדבר האחרון –אני רוצה להזהיר את כולם.
זאב בילסקי: השריפה לא קרתה בגלל שמישהו תכנן אותה.
זאב בילסקי: למרות כל מה שנעשה, אנחנו עדיין לא נמצאים היום במצב שאם חס וחלילה יש מחר אסון, אם זה בבתים רבי קומות, אם זה משהו אחר.
זאב בילסקי: בואו נעשה הכול היום כדי שלא נצטרך אחר כך לתפוס את הראש.
אמנון כהן: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לחזור על דברי חבריי.
מגלי והבה: אבל, אנחנו לפעמים זריזי בדיקות, מה שנקרא.
מגלי והבה: אדוני המנכ"ל, אמרת שישנם 100 תקנים לכבאים מבני מיעוטים.
מגלי והבה: בבדיקה שנעשתה עכשיו, תוך כדי ישיבה, עם כוח-אדם בכבאות עולה הדבר הבא שהם אומרים, ואני מקריא לך: "לא מקבלים מועמדים חדשים, רק דנים בחריגים, כאלה שכבר הגישו מועמדות ולא עברו, ועכשיו הוגש ערר עליהם".
מגלי והבה: אני מכיר אותך שנים, וכשאתה אומר משהו אתה עומד מאחוריו.
מגלי והבה: אבל, כנראה שבין ההחלטות למעלה לבין אלה- - -
יעקב גנות: סליחה שאני אומר, יש אי-הבנה.
יעקב גנות: יש הבדל בין כבאים.
יעקב גנות: אתה צודק – כבאים סיימנו, סגרנו את הרשימה.
יעקב גנות: דיברנו פה על מתנדבים, דיברנו על שירות אזרחי.
יעקב גנות: אני יודע מה שאמרתי.
אמנון כהן: דיברנו על שירות אזרחי, אני מצדיק.
מגלי והבה: אם אתה יודע מה שאמרת אז עוד יותר גרוע, וזאת מסיבה אחת פשוטה.
מגלי והבה: אנחנו הרי עכשיו דנים בוועדת החוץ והביטחון בהצעת חוק שרוצה לבטל.
מגלי והבה: אתה יודע שאת כל ההקצאה הזאת של מתנדבים מעבירים לשירות שח"ם.
מגלי והבה: קם מישהו וביטל את זה.
מגלי והבה: אני מערבב פה בין שני דברים.
מגלי והבה: בואו לא נסמוך על כך שהשמיכה הזאת תכסה את כולם.
מגלי והבה: כשהיתה השריפה כולם התגייסו, כולם ביקרו, ומתחילים לתקן.
מגלי והבה: כשאנחנו באים לטפל בסוגיית המחסור בכוח-אדם וכבאים, אז צריך להשלים אותה בהתאם להחלטות הממשלה, בהתאם לצרכי מערך הכיבוי.
מגלי והבה: אם אנחנו רק מדברים למראית עין – אני יודע שאתם רציניים.
מגלי והבה: אבל, זו בדיוק הנקודה.
מגלי והבה: זו דוגמה אחת.
מגלי והבה: הדברים לא ברורים לי היום.
מגלי והבה: אם ישנו גיוס רק בהתאם לצרכים של להשתיק אותנו אז עברתם את זה ונתתם את המכסה, והכול עובד.
מגלי והבה: אבל, אם זה בא לפתור את בעיית כיבוי האש בישראל אז יש פה כן בעיה, ואנחנו לא הצלחנו להגיע לפתרון.
מגלי והבה: אני יכול להגיד לך שלפני שבוע השתתפתי בחנוכת תחנת הכיבוי החדשה בין עוספיה ודליה.
חמד עמאר: זה לא חנוכת התחנה אלא התחלת עבודה.
מגלי והבה: אני חשבתי שאני הולך לראות את הכבאיות ואת זה שכולם עומדים הכן לשריפה הבאה שלא תהיה.
מגלי והבה: אבל, כשהיינו שם אמרו שאולי בינואר 2013 נחנוך ונחתוך סרט.
מגלי והבה: זאת אומרת, אם עוד הפעם תהיה שריפה בפאתי עוספיה או בפאתי הכרמל יאשימו איזה ילד.
מגלי והבה: אחר כך יתברר שזה לא הוא או שלא יודעים מי עשה את זה.
מגלי והבה: ואז יגידו שהכבאית מנשר או מטירה, או אני לא יודע מאיפה, תגיע לשם.
שלי יחימוביץ': אם היתה כבאית אחת בדליה או בעוספיה לא היה אסון הכרמל – בלי רפורמה.
קריאה: יש כבאית באוניברסיטת חיפה.
קריאה: אבל, זה לא עוספיה.
קריאה: יש מרחק גדול.
שלי יחימוביץ': זה כאילו שתגיד שמספיקה כבאית בחדרה בשביל שריפה בתל-אביב.
מגלי והבה: אנחנו לא נמצאים פה על מנת להעניש מישהו או בשביל לתלות מישהו.
מגלי והבה: אנחנו נמצאים פה על מנת לוודא שכל ההחלטות שהתקבלו בנושא תיקון הליקויים בעקבות השריפה בכרמל, וגם בעקבות החלטת מבקר המדינה, וגם בוועדה לביקורת המדינה וגם בוועדת הפנים, יהיו.
מגלי והבה: חברת הכנסת רוחמה אברהם המליצה שנעשה דיון, אבל אנחנו לא רוצים לחזור ולדבר בעוד חודש וחצי על אותן נקודות.
מגלי והבה: לגבי סוגיית הגיוס - לדעתי, אנחנו היום על מדברים על מספרים שנוחים לאלה שקולטים ויכולים לעמוד בזה.
מגלי והבה: לא פתרנו את הצורך האמיתי בכוח-אדם לכיבוי.
מגלי והבה: לגבי נושא התחנות הכיבוי או התוספות – זה נכון שקיבלו 92 רכבים.
מגלי והבה: אבל, עדיין משחקים על המזל.
מגלי והבה: בפועל יש הרי שריפות שהן לא רק כתוצאה מזה שמישהו ניסה להדליק.
מגלי והבה: תסתכלו מה קורה מסביב, ואני לא רוצה להוסיף מילה אחת על כל הסכנות המתוכננות ועל התסריטים שאנחנו שומעים ויודעים עליהן.
מגלי והבה: הם יכולים לקרות אפילו מחר בבוקר – אני מקווה שלא.
מגלי והבה: אנחנו צריכים להיות ערוכים לנושאים האלה מהר ככל האפשר.
אמנון כהן: מנכ"ל אוניברסיטת חיפה, בבקשה.
ברוך מרזן: תודה רבה שהזמנתם אותי.
ברוך מרזן: רציתי לדבר על המצב הייחודי של אוניברסיטת חיפה בסביבת הכרמל.
ברוך מרזן: באופן אישי, חוויתי ארבע שריפות באוניברסיטת חיפה: מ-1989, 1998, 2005 ו-2010.
ברוך מרזן: ב-2005 השריפה הגיעה לאוניברסיטת חיפה והיא כובתה על-ידי אוניברסיטת חיפה.
ברוך מרזן: ב-2010 נספו 44 אנשים, לצערנו.
ברוך מרזן: אם השריפה היתה במקום אחר, בצפון אוניברסיטת חיפה, התוצאות היו הרבה יותר חמורות.
ברוך מרזן: באוניברסיטת חיפה יש קהילה של 25,000 איש.
ברוך מרזן: למעלה מ-20,000 סטודנטים, כ-4,000 - 5,000 מקבלי שכר ומבקרים.
ברוך מרזן: זו האוניברסיטה של הצפון.
ברוך מרזן: אם חלילה יקרה משהו לאוניברסיטה, האוניברסיטה הצפונית במדינת ישראל תהיה אוניברסיטת תל-אביב.
ברוך מרזן: אנחנו חייבים לתת את הדעת על המיקום המיוחד של אוניברסיטת חיפה בלב הכרמל.
ברוך מרזן: אני מדבר על משהו מאוד ספציפי – אזורי חיץ.
ברוך מרזן: גם אם יהיו עוד 100 כבאיות אם לא יעשו אזורי חיץ, יהיה קשה מאוד להגיע לכבאיות.
ברוך מרזן: חייבים להיות אזורי חיץ.
ברוך מרזן: אין אזורי חיץ סביב אוניברסיטת חיפה.
ברוך מרזן: אני מאוד מבקש שיתנו את הדעת לנושא הזה.
ברוך מרזן: זה צריך להיות כמו ביישובים אחרים.
ברוך מרזן: אבל, לגבי אוניברסיטת חיפה הדבר הוא מאוד מאוד ברור.