GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן לוין: אנשים רוצים לבוא לארגון שיש לו תוחלת קידום, הם לא רוצים להיות איזשהו דור הולך ונעלם.
אילן לוין: צריך לייצר לאנשים חדווה בעיניים.
אילן לוין: אם אני יודע שלא קולטים אנשים נוספים למערך, אז על כל אחד שפורש מסיבה כזאת או אחרת נוצרת בעיה בתפקוד.
אילן לוין: זה יפגע בתפקוד של המערך ועלול לפגוע במיצוב שלהם, בכבוד ובהערכה.
יעקב גנות: הרוב רוצים לעבור.
אילן לוין: אני חושב שצריך למצוא פתרון לכאן או לכאן.
אילן לוין: בסופו של יום, החיבוק שלהם לתוך המשטרה – כמו שעשה שירות בתי הסוהר – הוא מבורך.
אילן לוין: אפשר למצוא גם פתרונות לעניין הוותק.
אילן לוין: אם יש פה אנשים ותיקים יותר, אנחנו יודעים לעשות שמירות שכר, אנחנו יודעים לתת דרגות שכר.
יעקב גנות: פתרון נקודתי.
אילן לוין: אנחנו נמצא את הפתרונות הללו.
אמנון כהן: חבר הכנסת ביבי, בבקשה.
אמנון כהן: יש לך ניסיון רב בתחומים האלה, אולי תיתן לנו איזשהו כיוון.
אריה ביבי: לא כמו שני החברים האלה.
אריה ביבי: גם את אילן לוין אני מעריך מאוד, בטח ובטח את גנות.
אמנון כהן: פתרון יצירתי יש?
אריה ביבי: זה שהביא את ההפרטה הוא גם זה שהביא את עובדי הקבלן – אני מכיר אותו, והוא עשה רק נזק במשטרה.
אמנון כהן: לא, זה בכל מקום.
יעקב גנות: אז, היחס היה אחד לשלושה.
אילן גילאון: מי זה?
אריה ביבי: אנחנו מכירים אותו.
אריה ביבי: עזוב.
אריה ביבי: גם גנות, גם אני, מכירים אותו.
אריה ביבי: אדם שעושה כסף, שיהיה לו לבריאות- על חשבון המשטרה עשה הרבה כסף.
אריה ביבי: הוא גם נכנס בדלתיים האחוריות היום בכל מיני מקומות, אבל לא משנה.
מאיר אסרף: אני עוד נער, אני רוצה לדעת במי מדובר.
מאיר אסרף: גם אם אני אחפש בגוגל, אני לא אמצא.
אילן גילאון: אתה תינוק, אני עוד נער.
אריה ביבי: אתה נער.
אריה ביבי: נער הייתי וגם זקנתי, ולא ראיתי צדיק נעזב.
אילן גילאון: תגידו כבר, אני חושד בהמון אנשים עכשיו, לא יודע מי זה.
אריה ביבי: לא משנה.
אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, האנשים האלה, אחרי שהם נתנו את מיטב שנותיהם, הם עם ותק.
אמנון כהן: אנחנו רוצים לעזור.
אריה ביבי: להשאיר להם את הוותק.
אמנון כהן: משאירים להם את הוותק.
אריה ביבי: חד וחלק.
אמנון כהן: בכל מקרה משאירים את הוותק.
אריה ביבי: להכניס אותם למשטרה, לא כצולעים, אלא כאנשים כמו כל שוטר.
אריה ביבי: להתגמש על הקריטריונים, כי באותה עבודה שבה עבדו הם ימשיכו לעבוד.
אריה ביבי: לא מדובר בכך שפתאום לוקחים מישהו ממחשבים, הוא נעשה טייס מסוקים.
אריה ביבי: הוא נשאר במחשבים, השנייה נשארת כמזכירת מפקד, וכולי.
אריה ביבי: לכן, קצת להגמיש את הקריטריונים.
אריה ביבי: זה דור, כפי שאני קורא לו – לא יודע אם זה נכון, דור מדבר או לא דור מדבר, אבל זה הדור האחרון שיצטרך לסבול את נושא עובדי הקבלן.
אריה ביבי: ומספיק כבר המדינה הזאת עם עובדי הקבלן.
אריה ביבי: באמת, אילן, מספיק עם עובדי הקבלן.
אמנון כהן: הוא בעד.
אמנון כהן: הוא רוצה לקלוט.
אילן לוין: אנחנו מציעים לקלוט אותם.
אריה ביבי: מה קורה?
אריה ביבי: לא ראיתי מישהו שעושה הפרטה, שרוצה להפסיד כסף.
אריה ביבי: אלה צריכים להתגמש, לתת להם, ואני חושב בצדק.
אמנון כהן: ירון, תשלים את הדברים.
ירון קרילה: לפי מה שנאמר פה - - -
אמנון כהן: הוא אומר שניקח בחשבון את הוותק, נתגמש היכן שאפשר להתגמש כי בסך הכול מדובר באנשים.
אמנון כהן: הרעיון המרכזי – לקלוט אותם במשטרה, עם כל העיגונים מסביב, מה שלא קיים במשטרה היום.
אמנון כהן: אומר ידידי לוין: נשמור להם, אם יחסרו כמה שנים עד הפנסיה, נתגמש גם בכיוונים האלה.
אמנון כהן: לכן, צריך גם להיות יצירתי, לא להיות מקובע בנושא מסוים, ואולי רוצים להציל כמה אנשים אבל בסוף כל הספינה טובעת.
ירון קרילה: בצה"ל יש מודל שנקרא אזרחים עובדי צה"ל.
ירון קרילה: גם בצה"ל, צה"ל מחבק את האזרחים, ולא ברור לי מה שונה ממה שקורה היום במשטרה.
ירון קרילה: נאמר פה קודם שתיבחן ותישקל קליטה והתאמה של כל אזרח ואזרח לתנאי גיוס.
ירון קרילה: אני משוכנע מעל לכל ספק, ולמיטב ידיעתי – ואני לא אומר את זה סתם – לפחות 20% ימצאו את דרכם החוצה.
אריה ביבי: הם אומרים לך שאת כולם יגייסו.
ירון קרילה: דובר קודם על עובדי כוח-אדם.
ירון קרילה: הרי המשטרה ביום בהיר אחד תצטרך לאייש בחזרה את ה-20% משרה.
ירון קרילה: מה שיקרה פה זה הדלת המסתובבת, ה-20% האלה ייקלטו שוב כי צריך לאייש את המשרות האלה.
ירון קרילה: ייקלטו שוב, באמצעות מה?
ירון קרילה: באמצעות חברות כוח-אדם.
ירון קרילה: אז מה עשינו?
ירון קרילה: שוב יצרנו מנגנון ואנחנו שוב נצטרך להתמקד בבעיה הזאת בהמשך.
ירון קרילה: הרי הבעיה הזאת לא תיפסק.
ירון קרילה: הצרכים של המשטרה הם צרכים ברורים וקיימים.
אמנון כהן: תדאג לעובדים כרגע.
אמנון כהן: אני אומר – יש פה מספר אופציות, בסופו של התהליך רוצים לסיים את העניין.
אמנון כהן: אנחנו כמובן גם כוועדה נלווה את זה – אם יש עוול שנעשה למישהו, אנחנו נקיים דיונים נוספים, לא נשאיר אף אחד.
אמנון כהן: אפילו אם הוא לא מתאים לשורות המשטרה, אם רוצים שהוא יעזוב, שייצא בכבוד, עם תקופת הסתגלות, עם הפיצויים הנדרשים.
אמנון כהן: לא נפקיר אף אחד.
אמנון כהן: אנחנו נלווה את הנושא הזה אחד-אחד, עד אחרון העובדים, שנדע – והשאיפה היא כמה שיותר עובדים לקלוט למערכת הזאת.
אמנון כהן: הלכתי לכיוון שלך, שאלתי את השאלות.
אמנון כהן: הוא אומר שבמשך תקופה רק אתם תהיו כאזרחים עובדי משטרה, ואחרים שייקלטו.
אמנון כהן: מבחינת המנגנון קשה כנראה להשתלט על זה – החדש שיבוא, הוא כבר לא ייכנס כאזרח אלא ייכנס כשוטר.
אמנון כהן: יש פה איזושהי בעייתיות מבחינה היררכיה.
אמנון כהן: לכן אני אומר שצריכים להיות יצירתיים, ואנחנו לא עוזבים אתכם.
אמנון כהן: אני אומר לכם – אנחנו לא רק קידמנו את הצעת החוק, אין-ספור פעמים דיברתי עם מר לוין, עם המנכ"ל, איך זה מתקדם – כי פונים אלי המון אנשים, ויש כמה דברים ששמנו בסדר עדיפות של הוועדה.
אמנון כהן: זה אחד הנושאים שהוא בסדר עדיפות של הוועדה, עד שלא ייפתר.
אמנון כהן: יש כמה נושאים שהם על סדר-היום.
אמנון כהן: נושא שכר השוטרים – עזרנו לשר ולמנכ"ל ולמפכ"ל – אלה שעומדים בשורה הראשונה, בסיור מול האזרחים, שיהיה להם תקציב ראוי ושכר ראוי, אנחנו רוצים גם לגייס למשטרה אנשים ראויים וטובים.
אמנון כהן: ברוך השם, יש לנו הצלחות.
אמנון כהן: גם פה, אנחנו לא נעזוב עד אחרון העובדים.
אמנון כהן: נלווה אתכם.
אמנון כהן: במידה שבאמת הוא לא מתאים, נדאג לו שייצא באופן מכובד וראוי, אבל סתם להתעקש כרגע – שיקול שלכם, אנחנו רוצים לעזור.
אמנון כהן: אם תגידו, תיכנסו למשא-ומתן אינטנסיבי על כל עובד, והתפקיד שלך לדאוג לכל אחד ואחד, הרי השאיפה היא לקלוט כמה שיותר, ונשארו קומץ – אתה אומר 20%, אני חושב שזה הרבה פחות, כי השאיפה היא לקלוט – אפילו את אלה המבוגרים רוצים לקלוט שיהיו להם מספיק שנים כדי שיקבלו את הפנסיה שלהם.
אמנון כהן: לכן, תחליטו אתם, אנחנו רוצים רק לעזור.
אמנון כהן: חבר הכנסת גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: לכאורה, זה נראה כהצעה מגניבה, באמת, מגייסים את כל האנשים.
אילן גילאון: עולות כאן כמה בעיות שעלולות לשים את האנשים האלה, את הקבוצה הזאת, במצב הכי גרוע בכל הצדדים, מכל הכיוונים, זאת אומרת אתם לוקחים את הרע בכל העולמות כי יש כאן כמה דברים בלתי מסודרים.
אילן גילאון: אמר כאן ירון כמה דברים שאני מאוד מסכים אתם.
אילן גילאון: אני בטוח לגבי הנושא הזה של ה-20%, מה יקרה ואיפה ייקלטו, והרי אנחנו רוצים להעביר את הרעה החולה הזאת מן העולם בכלל – כל הנושא של עובדי הקבלן.
אילן גילאון: הבעיה המרכזית, אם הולכים להשוואת תנאים, איך ייקבעו דרגות השכר לצורך חישוב של פרישה, ומי ייפגע קודם.
אילן גילאון: וזה ברור לי לגמרי שמי שייפגע קודם זה בעיקר מי שהוא מת מוות קליני מבחינת שוק העבודה בסופו של דבר.
אילן גילאון: איך יקבעו מי רב-סמל, מי רס"ר?
אילן גילאון: האם יש לכם איזשהו מתווה לגבי הנושא הזה?
אריה ביבי: לא ליד השולחן הזה.
אילן גילאון: שמע, לא ליד השולחן הזה, זה משום שאני בסופו של דבר יודע איך מסתכמים הדברים.
אילן גילאון: ולכן, אני חושב שבסופו של דבר, לא דור מדבר ולא דור ביניים, צריך לתת לאנשים האלה את החופש להתארגן בצורה מסודרת ולהמשיך ככה.
אילן גילאון: לגבי הנקלטים הבאים, מהתחלה ועד הסוף שיידעו את התנאים שלהם.
אילן גילאון: לא משנים כללים באמצע המשחק, בעיקר כאשר קיימת מערכת כפיפויות שבדרך כלל – או יותר מזה, תמיד, אילן – תמיד, לא טובה כלפי הבן-אדם המועסק.
אילן גילאון: תמיד עבורו יש את החשבונות הגדולים.
אילן גילאון: ולכן, איך אמר השופט?
אילן גילאון: אם יש תמרור שעומד פה 30 שנה, למה להזיז?
אילן גילאון: תאפשרו לאנשים האלה להתארגן, כי אחרת זה באמת נראה, אל"ף, שרוצים למנוע מהם את חופש ההתאגדות; בי"ת, שמבקשים מן הצד לגייס כוח-אדם מזדמן.
אילן גילאון: ושוטרים הודים יש לנו...
ענבל רונן: אני מהלשכה המשפטית לממונה על השכר.
ענבל רונן: אני רוצה לומר שכאשר העניין הזה התחיל להתברר, חוות דעתה של היועצת המשפטית לכנסת דאז, עורכת-הדין אלשטיין, היתה שמן הראוי, ככל הידוע לי – לעניין הזה לא שמעתיה באוזניי, אבל דווח לי כך – עמדתה לכתחילה היתה שאין ליצור שני מעמדות בחצרי המשטרה, ויש לשטר את כולם.
ענבל רונן: זה לא שמדובר בעובדים מאורגנים כיום, שאנחנו באים בלהט החרב המתהפכת ואנחנו משנים את עולמם.
ענבל רונן: העובדים האלה היו כך – הם היו עובדי חברות כוח-אדם, הם זכו להשוואת תנאים ביחס לדרגות של דומיהם במשטרה, הם נקלטו כתוצאה מסעיף 12 לחוק פרץ, הם לא היו מעולם עובדים מאורגנים.
ענבל רונן: גם כשניסינו לעשות הסכם קיבוצי, וניסינו, נתקלנו בכל מיני אנומליות.
ענבל רונן: במשטרה יש תנאים עודפים לעניינים מסוימים, למשל השתתפות בגני ילדים, השתתפות חד-פעמית כל שנה כשילד נמצא במסגרות של בתי-הספר, ימי חופשה שונים.
ענבל רונן: גם כך נוצרה איזושהי אנומליה, וכל הזמן ניסינו להלך בין שתי צורות ההעסקה האלה, כשכל פעם אמרו האזרחים: אבל אני יושב לידו, אתה רוצה לתת לי פחות כי אני אזרח?
ענבל רונן: ההסדרים יצטרכו להיקבע, כמו שאמר הממונה על השכר ואמר גנות המנכ"ל - יכול להיות שנצטרך להפגין גמישות, יכול להיות שנצטרך למצוא פתרונות יצירתיים לאוכלוסייה הזאת, אבל בל תקל בעיניכם הסיטואציה שיושבים גם אזרחים ליד שוטרים באותם חצרים וחלים עליהם כללים שונים, לעתים כללים מרעים לעניין האזרחים.
אמנון כהן: האם מישהו מהעובדים רוצה להתייחס?
חנה כהן: שלום, אני עובדת במשטרה, אזרחית, עובדת בחשבות.
חנה כהן: רציתי להגיד שהדעה הזאת שלא לגייס היא לא דעת הכלל.
חנה כהן: לפי מה שאני יודעת, אני יכולה להגיד לך שמאה אחוז מהאזרחים אצלנו במחלקה רוצים להתגייס.
חנה כהן: כפי שהיא אמרה אנחנו רוצים להרגיש שווים בין שווים, אנחנו רוצים שתהיה לנו אפשרות התקדמות, מה שהיום אין.
חנה כהן: אני הגעתי למשטרה, אין לי אפשרות להתקדם.
חנה כהן: אני יושבת בכיסא שלי ללא אפשרות קידום.
אמנון כהן: כמה שנים את במערכת?
חנה כהן: אני היום ארבע שנים במערכת.
חנה כהן: יש נשים שנמצאות הרבה יותר שנים ממני, והן באותו סטטוס.
חנה כהן: אין אפשרות קידום מבחינה כלכלית, אין אפשרות קידום מבחינה מקצועית – לא יכולים להתקדם לא לקצונה, לא לתפקיד פיקודי, אין להם שום התקדמות.
חנה כהן: בנוסף, היחס מבחינת המפקדים זה לא אותו יחס – לא בעבודה ולא היחס האישי, זה לא אותו יחס.
חנה כהן: אנחנו פשוט קבוצה מנודה, אפשר להגיד, באיזשהו אופן.
חנה כהן: אני חושבת שהרבה אזרחים שלא נמצאים פה, כן רוצים את הגיוס הזה ומוכנים לקבל את כל המשתמע מכך.
הנאוה לוית: אבל לא בכל מחיר.
חנה כהן: אני דיברתי עם אזרחים, גם אזרחים שיודעים על השכר.
חנה כהן: הם רוצים להיות שווים בין שווים.
אמנון כהן: הם כן רוצים להיכנס.
חנה כהן: כן.
חנה כהן: גם במידה שצריך לעשות תגבורים.
חנה כהן: תודה.
אמנון כהן: האם עוד מישהו רוצה להתבטא בנושא?
אהרון לוי: אהרון לוי, עובד כנהג ביחידת תחבורה במטה הארצי מזה 14 שנה.
אמנון כהן: גם כאזרח.
אהרון לוי: כאזרח חברת כוח-אדם, וגם כאזרח עובד משטרה מאפריל 2009, אני גם חבר ועד העובדים.
אהרון לוי: אני לא יודע איך להשוות את עצמי למה שאמרה הדוברת כשהיא אמרה השוואת תנאים.
אהרון לוי: אני יכול להגיד שמאפריל 2009 – ירון, תקן אותי אם אני טועה – אנחנו נלחמנו על ההשוואה הזאת למעשה כי כל פעם מחדש כשהגיע הזמן – נקרא לזה בשמות הנכונים, החזר קייטנות או גני ילדים וכן הלאה – לא תמיד קיבלו את זה.
יעקב גנות: אז עכשיו נותנים.
אהרון לוי: אם נולד ילד, לא תמיד החזירו את מה שהחזירו, השתתפות בגני ילדים כדוגמה.
אמנון כהן: אבל עכשיו זה יוסדר.
אהרון לוי: השאלה תמיד תישאר השאלה המרכזית – אחרי 14 שנה שאני עובד, ומחר בבוקר אני הולך להתגייס למשטרת ישראל – אין לי בעיה, אני מוכן להתגייס, השאלה איזה קריטריונים המערכת, המשטרה והמשרד לביטחון הפנים, הכנסת – לא יודע מי – איזה קריטריונים באים ומציבים בפניי.
אהרון לוי: האם היום בגיל 45 יבואו ויציבו בפניי מבחן שאני לא יכול לעמוד בו או יגידו לי השכלה וכן הלאה וכן הלאה.
אהרון לוי: אני חושב שזה מהות העניין, בעיני האדם הפשוט.
אריה ביבי: תהיה גמישות בקליטה שלכם, ונושא הוותק.
אהרון לוי: סליחה, אדוני, אבל מה שקורה, שמפיצים שמועות – אני לא יודע אם לקרוא לזה שמועות או לא- אולי זה לא המקום.
אריה ביבי: אתה במקום הנכון, אין פה שמועות.
אהרון לוי: אולי זה המקום הנכון גם להגיד.
אהרון לוי: תבואו, תגידו מה אתם רוצים לעשות בצורה נכונה, לא כל שני וחמישי דברים שמשתמעים לשתי פנים.
אילן גילאון: אדוני, אתה מבין את הבעיה שלו?
אילן גילאון: ברגע שאתה אומר שחלק לא ייקלטו, שאלה איזה חלק.
אילן גילאון: אותו זה לא מרגיע כי יכול להיות שהוא בקריטריונים של אלה שלא ייקלטו.
אמנון כהן: עוד מישהו מעוניין להתבטא?
אמנון כהן: לא ועד.
אמנון כהן: עובד מהשורה.
אמנון כהן: האם אתה עובד מהשורה, לא מהוועד?
יאיר מרוז: שמי יאיר, אני עובד 12 שנים במטה בתחזוקה.
אמנון כהן: ממה אתה מוטרד, ידידי?
יאיר מרוז: באתי לפה מאוד עצוב, מאוד קשה לי בחיים היומיומיים, ואני מאוד שמח עכשיו.
יאיר מרוז: אני פשוט שמח כי אני שומע מה שהם אומרים.
אמנון כהן: אתה רוצה להיקלט בשורות המשטרה?
יאיר מרוז: מאוד.
יאיר מרוז: זה מעודד אותי.
יאיר מרוז: אני פשוט שמח.
יאיר מרוז: זה יום שאני ארים שמפניה.
אמנון כהן: אני שמח ששימחתי אותך.
יאיר מרוז: כי משכורת כמו שלנו – אתם לא מבינים – יש לי פה תלושי משכורת של החבר'ה שלי בתחזוקה, אתם תקבלו צמרמורת.
אמנון כהן: אתה חושב שזה ישתפר כשתיקלטו?
יאיר מרוז: אני בטוח.
אילן גילאון: הוא אומר שאין לו יותר לאן לרדת.
יאיר מרוז: אני מאושר עכשיו.
יאיר מרוז: מה שאני שומע פה – אני מקווה שזה באמת יהיה ככה – זו בשורה.
אמנון כהן: אני יכול להבטיח לך ולכל החברים, תמסור להם, שהוועדה הזאת לא תעזוב אתכם עד שנדע, אחרון העובדים, מה גורלו.
אמנון כהן: הוועדה תלווה אתכם עד אחרון העובדים.
יאיר מרוז: אני גאה.
אמנון כהן: כולל הוועד, כולל העובד האחרון.
אמנון כהן: אנחנו נקיים דיונים ברצף, כל פעם נשמע ונתעדכן, ונתערב במידת הצורך איפה שצריך.
אמנון כהן: אנשים נתנו ממיטב שנותיהם, ואם חס וחלילה מסיבה כזאת או אחרת אדם לא יכול להיקלט, המטרה היא שיפרוש בכבוד, שהכול יהיה כפי שצריך.
אמנון כהן: כפי שציינו כאן, אין פה שאיפה להוציא את האנשים אלא לקלוט, כי צריכים אתכם – כי אתם עובדים מסורים – צריכים אתכם כמה שיותר, אבל אם מבחינת קריטריון כזה או אחר, לא יתאפשר, גם אז אנחנו רוצים להיות בטוחים שהכול על הצד הטוב ביותר.
מאיר אסרף: אדוני היושב-ראש, יש לך ניסיון רב ביחסי עבודה בוועדה הזאת, למרות שהנושא של הוועדה הוא לא עבודה, רווחה ובריאות, אבל מהניסיון הרב שיש לך אתה יודע שבדרך כלל אנחנו מוסיפים לא כדי לגרוע אלא כדי להוסיף ולתת ברכות.
מאיר אסרף: אבל, קשה לי לברך כשלא שמעתי תשובה לשאלה הכי חשובה – האם המשרד לביטחון הפנים יקלוט את כל העובדים שמועסקים.
אמנון כהן: לא היית פה, הוא אמר.
מאיר אסרף: שמעתי שהשיבו לגבי זה.
אמנון כהן: מנכ"ל המשרד התחיל עם זה.
מאיר אסרף: מדוע אני שואל לגבי כל האזרחים עובדי משטרה?
מאיר אסרף: ישנם אזרחים שהעסקתם נולדה בחטא, שהם עבדו כעובדי קבלן במשך שנים רבות, ונכון וצודק יהיה אם קולטים את אותם עובדים כשוטרים, להכיר בתקופת הוותק גם כעובדי קבלן באותו מקום עבודה, כי אם חברתי מהאוצר דיברה על כך - - -
אריה ביבי: על זה מדובר.
מאיר אסרף: לא, אני מדבר על הכרה בתקופת הוותק כעובדי קבלן באותם חצרים של המשטרה.
אריה ביבי: על זה דובר.
מאיר אסרף: כי אם אנחנו משווים בין תנאי העבודה של השוטרים לתנאי העבודה של האזרחים שקולטים אותם, הרי שחייבים לקבל איזושהי התחייבות, אולי הרגעה לוועד נקרא לזה, כדי להבין שיש כאן מהלך שבבסיסו מתכוונים להיטיב עם העובדים ולא רק לשלול את הזכות שלהם להתאגד ואת הזכות שלהם לנהל משא ומתן.
מאיר אסרף: אדוני היושב-ראש, שמעתי אותך בוועדת הכספים בנושא שכר השוטרים – זו היתה ועדה משותפת- אומר שאתה ועד העובדים של השוטרים.
מאיר אסרף: אמרו בוועדה עוד חברי כנסת – אנחנו ועד העובדים של השוטרים.
מאיר אסרף: אז כאן יש לך ארגון, יש לך גוף, שמיוצג על-ידי ההסתדרות, שיש לו ועד עובדים, וועד העובדים מנסה שלוש שנים להגיע להסכם.
מאיר אסרף: בהסכם יש שני צדדים – זה לא רק דרישות של הוועד, זה גם הסכמות שצריך להשיג מהאוצר.
מאיר אסרף: לא הושגה טיוטת הסכם, לא נחתם הסכם.
מאיר אסרף: אני יכול לחשוב על כמה סיבות אבל אני לא הייתי חלק מהמשא ומתן.
מאיר אסרף: אני רק אומר שאם משווים בין תנאים של - - -
אריה ביבי: אל תקלקל את מה שהושג.
אריה ביבי: שמע ממני.
אמנון כהן: האם אתה מדבר עכשיו בכובע של ההסתדרות?
מאיר אסרף: לא, לא, בכובע של הוועד.
אמנון כהן: כי יש לך כמה כובעים.
מאיר אסרף: אני מייצג בדרך כלל את הוועד, למעט מקרים בהם ההסתדרות מבקשת למסור הודעות.
אמנון כהן: אתה כל כך מוכשר, שכולם לוקחים אותך לייצג אותם?
מאיר אסרף: אדוני היושב-ראש, יש סקטור בצה"ל של אזרחים עובדי צה"ל – מר אילן לוין מכיר היטב את האזרחים עובדי צה"ל.
מאיר אסרף: יש גם שם בעיות, זה לא סקטור שהוא חף מבעיות, אני גם משמש כיועץ משפטי של אותו ארגון.
מאיר אסרף: העניין הוא שכשבאים ומבקשים להשוות בין תנאים של אזרחים עובדי משטרה במהלך כל תקופת המשא ומתן, יש לבחון גם את האופציה הזאת – להשוות אותם לאזרחים עובדי צה"ל, שיש להם זכות התאגדות, ובצד הזכות להתאגדות יש להם גם חובות למערכת שמבטיחות את הקיום של מערכת ביטחונית.
מאיר אסרף: כן הייתי מבקש מהמערכת שתבחן את הנושא ואת מודל ההעסקה הזה, בטרם תתקבל החלטה לשלול את הזכות שלהם להתאגד.
אריה ביבי: אנחנו כבר עברנו את הגלגל הזה, אנחנו כבר נמצאים במקום אחר.
אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, רציתי לשאול לגבי לוח הזמנים, אחרי שאתם יושבים עם ההסתדרות.
אמנון כהן: לשאלתך, אני אענה במקום המנכ"ל, שדיבר על שאיפה כרגע, סיכום עם האוצר ועם כולם לקלוט את כל העובדים לשורות משטרת ישראל.
אמנון כהן: כמובן, יש להם קריטריונים כאלה או אחרים ויש כאלה שלא מתאימים בגיל – השאיפה היא להיות פתוחים לקלוט כמה שיותר אנשים.
אמנון כהן: רק אם בקצה נשארים עדיין אנשים, השאיפה לדאוג להם בפרישה מכובדת.
אמנון כהן: זה הכיוון כרגע.
אריה ביבי: שאיפה לבית הלל.
אילן גילאון: אדוני, אתה מבין ששאיפה, אי-אפשר לכמת אותה.
אילן גילאון: אני הייתי יוצא מודאג מדבר כזה – שיש שאיפה ורצון טוב.
אילן גילאון: אם היינו אומרים באופן גורף שמדובר flat על כולם וגם יש חישוב מדויק מהיום הראשון שבן-אדם נכנס ועד בכלל, זה היה קצת מרגיע.
אילן גילאון: שאיפה – אתה יודע, שאיפות, אני צריך להגיד לך איזה שאיפות טובות יש בכל מקום, ומה קורה בסופו של דבר?
אילן גילאון: ואני אומר לך שאני כתוצאה מזה רואה את האנשים מופקרים בסופו של דבר, והכי בעייתי מבחינת היכולת שלהם להיקלט באיזשהו מקום אחר, כי זה שאיפה.
אילן גילאון: לכן, הרעיון עם אזרחים עובדי צה"ל – אולי הוא לא הכי טוב, אבל יכול להיות שהוא טוב יותר, לפחות לדור הזה.
אילן גילאון: ומי שמעכשיו והלאה צריך לקלוט אותו למשטרה בתור שוטר, אין בעיה.
אריה ביבי: אילן, אל תיכנס לזה.
אריה ביבי: בשום אופן לא.
אמנון כהן: אני מבקש לדעת את לוח הזמנים, פחות או יותר, לדעת איפה אנחנו עומדים כי אני רוצה לסיים את הנושא הזה.
יעקב גנות: אני רוצה לציין עובדה אחת, אני חוזר על נושא אחד.
יעקב גנות: לפני כשבועיים שבתו האזרחים עובדי המשטרה.
יעקב גנות: חזרתי למשרד לביטחון הפנים, בחוץ היו – אני לא רוצה להגיד מאות – אבל הרבה מאוד אנשים.
יעקב גנות: מה שהם ביקשו באותו מעמד – תגייסו אותנו למשטרה.
יעקב גנות: אז אני מופתע קצת, אני חשבתי שברגע שאנחנו סיכמנו עם משרד האוצר, שמשרד האוצר מסכים מפני שעלות המעבר הזה היא לא דבר של מה בכך.
אמנון כהן: והאוצר הסכים.
יעקב גנות: האוצר הסכים, חשבתי שתהיה התלהבות אדירה.
יאיר מרוז: יש.
קריאות: בטח שיש - - -
ודים גודון: - - - בין ההסתדרות לבין העובדים.
יעקב גנות: אני חשבתי שעשינו דבר גדול.
אבנר סולטני: סליחה, אל תדבר בשמנו.
יעקב גנות: אני חשבתי שאנחנו עשינו דבר גדול.
אריה ביבי: גדול מאוד.
יעקב גנות: אני חשבתי שעשינו דבר גדול, שהמשטרה רצתה והסכימה.
אמנון כהן: דבר על לוח הזמנים.
יעקב גנות: הבוקר חזר המפכ"ל.
יעקב גנות: אני מניח שבמהלך השבוע הוא ידבר עם מזכיר ההסתדרות.
יעקב גנות: ברגע שיסכמו- ואני יודע, עם המפכ"ל דיברתי הבוקר – זאת הכוונה, לא לשנות את ההחלטה.
יעקב גנות: ברגע שלא משנים את ההחלטה, יושבים ויוצאים לדרך.
אריה ביבי: צריך לרוץ כמה שיותר מהר.
יעקב גנות: אמרתי, מיידי.
אמנון כהן: מי קובע את הקריטריונים, למעט הקריטריונים הקבועים שיש לגבי מי יכול להיקלט כשוטר?
אמנון כהן: לגבי העובדים האלה ייתכן שצריכה להיות פה גמישות מבחינת גיל, ייתכן שצריכה להיות גמישות מבחינת השכלה, אולי עוד כמה פרמטרים שהם לא כל כך מהותיים מבחינת המשך ההעסקה שלהם.
אמנון כהן: כפי שציין חבר הכנסת ביבי, אם הוא היה עובד מחשבים, הוא ממשיך באותו תפקיד; אם הוא היה אפסנאי, הוא ממשיך להיות אפסנאי; אם היה נהג, ממשיך להיות נהג.
אמנון כהן: כרגע לא צריך לבדוק את הפרמטר הזה של השכלה כי הוא ממשיך באותו תוואי מקצועי שלו.
אמנון כהן: להבא, כשתקלוט אחרים, תוכל לשים קריטריונים.
יעקב גנות: אדוני, אנחנו מבינים את זה.
אמנון כהן: אני רוצה לדעת האם אתם בונים קריטריון מורחב יותר לקליטת העובדים.
אריה ביבי: לי יש הצעה.
אריה ביבי: אני מציע להקים ועדת משנה.
אמנון כהן: לא קיבלתי.
אמנון כהן: הוועדה שלי תטפל בזה.
אילן גילאון: הוועדה שלך תהיה ועדת החריגים.
אמנון כהן: מליאת הוועדה תטפל בזה, זהו נושא חשוב.
אמנון כהן: להקים ועדת משנה זה נקרא "להרוג" נושא.
אילן גילאון: אמנון, אתה הוועדה – ועדה שכל מי שהוא חריג, מתוך ה-640 האלה – שיגיע לפה.
אילן גילאון: אז מה.
אילן גילאון: אם כך, אתה יכול לפטר 300 איש מתוכם.
אמנון כהן: ידידי היקר, אני אסכם, אתה תראה שהכול יהיה כמו שצריך.
אילן גילאון: לוין, אתה רוצה שנדבר על מילה?
אילן לוין: לא, אני לא רוצה לדבר כי אני פקיד ציבור.
אילן לוין: אני מעדיף לא לדבר.
אילן גילאון: לא, אתה יכול.
אילן גילאון: אנחנו לא נאשים פקידי ציבור.
אילן לוין: אחר כך במסדרון אני אגיד לך.
אילן גילאון: אני לא מדבר במסדרונות.
אילן גילאון: אני מדבר On record.
אבנר סולטני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להתייחס.
אבנר סולטני: שמי סולטני אבנר, אני נציג ההסתדרות.
אבנר סולטני: אני קודם כול מתנצל על האיחור, הגעתי באיחור.
אמנון כהן: סיכמנו כבר הכול.
אמנון כהן: יש פגישה, הבנתי.
אבנר סולטני: יש פגישה, יש סיכום של ישיבה שהיתה ביום חמישי, וזו כרגע עמדת ההסתדרות – שממתינים לשיחה של עופר עיני מול המפכ"ל.
אבנר סולטני: סוכם שם – אנחנו מדברים פה על חריגים – שבמידה שיוחלט על קליטה של העובדים, ידובר גם על התאמה של ותק במשטרה, בחברות כוח-אדם, ביחס לקליטה במשטרה שלהם.
אבנר סולטני: מה שאנחנו מבקשים – ואני שמעתי את המנכ"ל – להיכנס לנושא הזה כמה שיותר מהר, כדי לגמור את הסאגה הזאת.
אבנר סולטני: אם מדברים על גיוס, שיהיה גיוס, ומהיר, כי אנחנו נמשכים עם הסיפור הזה שלוש שנים.
אמנון כהן: חבריי, אתם תשמעו את הסיכום.
אמנון כהן: אם תרצו להוסיף, בשמחה אנחנו נוסיף.
אמנון כהן: קודם כול, אני שמח לשמוע שיש החלטה שכל האזרחים שנתנו ממיטב שנותיהם לטובת המערכת, ייקלטו בשורות משטרת ישראל, עם כל הדברים הנוספים, יקבלו את המעמד שלהם לאחר שנים ארוכות.
אמנון כהן: לגבי הסיכומים וההסכמים, אני מבקש – לכל אחד פה יש אינטרס.
אמנון כהן: אנחנו כחברי כנסת, בסופו של דבר האינטרס שלנו שאחרון העובדים ימצא את מקומו.
אמנון כהן: זה האינטרס היחיד שלנו.
אמנון כהן: לנו אין אינטרסים – לא תאגוד כזה או אחר, לא ועד כזה או אחר – אלא העובד כעובד, עד העובד האחרון, שנדע שדאגנו לו, שחס וחלילה הוא לא נפגע כתוצאה מהמהלך הזה.
אמנון כהן: לכן, אנחנו מגבים אתכם שתעשו את העבודה.
אמנון כהן: אני מבקש להיות גמישים לגבי קליטתם לתוך שורות המשטרה – מבחינת גיל, השכלה, כפי שציינו.
אמנון כהן: אותם אנשים שעבדו במקצועות, הם ממשיכים באותה עבודה, הם לא הולכים מחר להיות בתפקיד אחר – כפי שנאמר, אותו אחד שהיה אפסנאי לא הולך מחר להיות טייס.
אמנון כהן: לכן, אנחנו מבקשים מכם להתחשב כמה שיותר.
אילן גילאון: היושב-ראש, דבר גם על הוותק.
אמנון כהן: תן לי לסכם, תוסיף בסוף.
אמנון כהן: הוועדה מבקשת מכם להתחשב בכל הצרכים של אותו ציבור רחב.
אמנון כהן: כפי שציינתי, אנחנו מסתכלים עד אחרון העובדים, לא יהיה מצב שאנחנו זנחנו מישהו.
אמנון כהן: הוועדה תלווה את המהלך הזה.
אמנון כהן: תוך שלושה שבועות אנחנו נקיים דיון מעקב – לאחר שההסתדרות והמפכ"ל יישבו, יישרו את ההדורים, אנחנו כבר נדע שקלטתם כך וכך עובדים, ואנחנו רוצים לדעת מה נקבע לגבי אותם עובדים שאין באפשרות
אמנון כהן: כם לקלוט אותם בגלל סיבות א', ב', ג', ד', ומה תוצאות הנושא הזה.
אמנון כהן: אני לא יודע אם מדובר על 20%, אם זה 2%, אם 100% שייקלטו.
אמנון כהן: לכן, אנחנו כרגע נותנים לכם את הכלים.
אמנון כהן: אחרי שתעשו את הבדיקות שלכם, תגידו לנו מה עומד על הפרק.
אמנון כהן: בעוד כשלושה שבועות נקיים דיון, ואם בשוטף תוכלו לעדכן אותנו, אנחנו נשמח – טלפונית או במסמך.
אמנון כהן: אם תגידו – סגרנו את הכול, אין צורך בדיון – גם ייתכן, אבל בכל מקרה, דיון שבו אנחנו נשב פה עוד פעם ונשמע את הדברים, ואז נדע שסיימנו את הסאגה הזאת, אנחנו נהיה שמחים.
אילן גילאון: היושב-ראש, אני מבקש שתוסיף, שלצורך העניין, הוותק ייחשב מהיום הראשון שהבן-אדם הגיע לעבודה.
אמנון כהן: אני חושב שההסתדרות לוקחת זאת בחשבון.
אילן גילאון: טוב שזה יופיע בסיכום שלך, אני בטוח שאתה בעד זה.
אמנון כהן: כל הדברים שנאמרו גם על-ידי חברי הכנסת – לקחת בחשבון.
אמנון כהן: אילן, אם אפשר לבדוק שהם יהיו עובדי המשרד לביטחון הפנים, לא עובדי משטרה.
אמנון כהן: אומרים שאולי היה פה פעם דיון בנושא הזה, הוועדה פעם ביקשה זאת, אם זה עדיין אקטואלי.
אילן גילאון: מה ההבדל?
אמנון כהן: בתוך השיקולים הכוללים - - -
אילן גילאון: שיהיו עובדי משרד האוצר, זה הכי טוב.
אמנון כהן: אני רוצה שאחרון העובדים לא ייפגע, והם ייקלטו ויתנו שירות טוב למשטרה ולתושבים.
אמנון כהן: בוקר טוב, אני פותח את הדיון של ה והגנת הסביבה, הנושא של היום הוא בעיות ביישום תמ"א 38.
אמנון כהן: הוועדה עוסקת ברפורמה חשובה בנושא תכנון ובנייה.
אמנון כהן: אני כל הזמן מחפש שם פרקים אחרים, כי כאשר אני מגלה כשלים או אי יישום, או אי ביצוע של נושא חשוב כמו שאנחנו מקדמים כרגע גם ברפורמה את הנושא של הדיור בר-השגה, עם כל ההשלכות, כולל הנושא הקנייני, מצאתי לנכון גם לבדוק את הנושא של תמ"א 38.
אמנון כהן: כידוע לכולנו אנחנו נמצאים באחד האזורים שיש בהם סכנה בסמוך לשבר הסורי אפריקאי, שלמעשה באזור הזה יש לו אפשרויות של סכנה, של רעידות אדמה, והאזורים שהכי מסוכנים במתווה הזה זה מקריית שמונה, בית שאן, עד כל האזור של ים המלח, אילת, בקעת הירדן וכל מה שסמוך לאזורים האלה.
אמנון כהן: אני מברך את הממשלה שקיבלה החלטה שאמרה שבאזור יכול להתרחש מצב כזה, אנחנו עוזרים למדינות שנקלעות לקשיים של רעידות אדמה.
אמנון כהן: לאחרונה קרו מספר מקרים בתורכיה.
אמנון כהן: גם הלילה הבנתי, היתה שם רעידת אדמה, אנחנו לא רחוקים.
אמנון כהן: חס וחלילה אנחנו מתפללים כל בוקר שהכול יעבור בשלום, השנה בשלום, היום בשלום, אבל דברים מתרחשים.
אמנון כהן: אנחנו כנבחרי ציבור צריכים להאיר את עיני מקבלי ההחלטות בממשלה.
אמנון כהן: יש החלטת ממשלה משנת 2005 שהגדירה את הנושא של תמ"א 38 כאחד היעדים החשובים.
אמנון כהן: לאחר קבלת החלטה צריך פעם בשנתיים, שלוש, לקיים דיון בממשלה, לראות אם זה מתקיים, לא מתקיים, מהם הקשיים, אם יש.
אמנון כהן: בוועדה שלנו מתקבלות המון פניות גם מראשי עיר, גם מאזרחים, גם מקבלנים שאי אפשר לבצע את תמ"א 38 במתכונתה הנוכחית, או אפשר לבצע אבל קשה ביותר.