GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עלוה קולן: בניגוד לסעיף 13לא(א), שעוסק בערעור בזכות ונקבע בו מועד של 45 ימים, ב-13לא(ב) יש גם לקבוע מועד להגשת בקשות רשות ערעור, כאשר 15 ימים זהו המועד להגשת בקשות רשות ערעור בהליך מנהלי, לפי תקנה 33(ב) לתקנות בית-המשפט לעניינים מנהליים.
עלוה קולן: אנחנו חושבים שמן הראוי להכניס פה את המועד הזה.
עלוה קולן: בנוגע לסעיף 13לד, הסעיף שבו כבודו אמר שלא נותנים מספיק סמכות לוועדה, אנחנו חושבים שהוועדה אמורה לאשר את כל התקנות, לא רק את התקנות בנוגע לאגרות, כפי שכבר הוכנס בתיקון.
עלוה קולן: אנחנו מבקשים שוועדת הפנים תאשר את כל התקנות שיתוקנו, ומעבר לכך אנחנו חושבים לגבי חובת ההתייעצות עם שר הפנים – לא ראוי שהוא יהיה מעורב בניסוח של תקנות שעוסקות בהתדיינות שהוא צד להן.
עלוה קולן: כלומר, שר הפנים הוא צד והוא גם זה שקובע את התקנות, יש פה בעיה מאוד גדולה עם הפרדת רשויות, עדיף ששר המשפטים יתקין את התקנות והן יובאו לכאן לאישור.
עלוה קולן: אחרון, סעיף 10(ד), לא ראיתי אם שינו את זה בנוסח, אתמול זה לא שונה.
עלוה קולן: מדובר בטעות סופר.
עלוה קולן: זה שוּנה.
אמנון כהן: מי עוד מבקש להתייחס?
אמנון כהן: נא לא לחזור על מה שנאמר.
ליאור בכור: שלום.
ליאור בכור: ליאור בכור, המרכז לפלורליזם יהודי.
ליאור בכור: סעיף 13לא(א), דיברנו על כך קודם.
אמנון כהן: המרכז לפלורליזם יהודי קשור לזה?
ליאור בכור: קשור לזה.
ליאור בכור: סעיף 13לא(א) – עניין הערעור לבית-המשפט לעניינים מנהליים בזכות וזה שיש רק רשות ערעור לבית-המשפט העליון.
ליאור בכור: העלינו בפעם הקודמת את הבעיה הרצינית של היעדר תקדים מחייב.
ליאור בכור: אני צריכה לחזור על כך כי זה כל כך חשוב.
אמנון כהן: את לא צריכה לחזור.
אמנון כהן: אמרת מה מפריע לך.
ליאור בכור: אוקיי, אבל רציתם שאנחנו נעשה עבודת בית, עשינו קצת עבודת בית.
אמנון כהן: לא ביקשתי ממך עבודת בית.
ליאור בכור: דיברתי עם הלשכה המשפטית, עשיתי קצת עבודת בית לגבי העניין שלא מדובר ברשות תקינה שמצייתת לפסקי-דין של בית-המשפט לעניינים מנהליים.
ליאור בכור: יש לנו נושאים רחבים, עקרוניים, שמקבלים - - -
אמנון כהן: תצייני סעיפים.
אמנון כהן: אני לא מבקש פילוסופיה עכשיו.
ליאור בכור: סליחה, אני בסעיף 13לא(א).
ליאור בכור: אני רוצה שאנשים יקבלו זכות לערעור לבית-המשפט העליון.
ליאור בכור: הטענה של משרד הפנים, הטענה של הרשות היא שמדובר כאן בהצפה של ערעורים לבית-המשפט העליון.
ליאור בכור: אני רוצה להתייחס לרגע לפיילוט הזה.
ליאור בכור: יש לנו פיילוט של ועדת השגה לזרים, עד אפריל 2011 היא פעלה רק במזרח ירושלים והוקמה בסוף 2008.
ליאור בכור: תיקים שמוגשים לוועדת השגה לזרים, מה ההליך?
ליאור בכור: אדם מגיש בקשה, זה מגיע לוועדת השגה לזרים, לאחר מכן הוא צריך לחכות זמן רב, הוא מקבל את ההחלטה שלו, הוא הולך לבית-המשפט לעניינים מנהליים.
ליאור בכור: אנחנו באוגוסט 2011, הוועדה הוקמה בסוף 2008.
ליאור בכור: כמה פסקי-דין יש לנו של בית-המשפט לעניינים מנהליים, שעוסקים בהחלטות של ועדת השגה לזרים?
ליאור בכור: עד היום, ה-1 באוגוסט 2011, יש לנו 17 פסקי-דין.
ליאור בכור: 17 פסקי-דין, אין לנו ערעור אחד לעליון.
אמנון כהן: משפט אחרון.
ליאור בכור: לגבי העניין של חומר חסוי, אני צריכה לתקן.
אמנון כהן: כבר דיברו על זה.
ליאור בכור: לא, יש עניין שלא התייחסנו אליו בדיון הקודם, העניין שמדובר במעט מאוד תיקים.
ליאור בכור: לא מדובר במעט מאוד תיקים, מדובר בהרבה מאוד תיקים, במיוחד במזרח ירושלים, במיוחד לכל אזרח פלסטיני שרוצה להתאחד עם מישהו שהוא לא תושב או אזרח ישראל.
ליאור בכור: לכן, העניין של חומר חסוי מאוד מאוד חשוב לנו, ואנחנו לא מדברים על חומר שקשור לבן-אדם עצמו אלא הקשור לקרוב משפחה, יכול להיות שזה גיס שהוא בכלל לא קשור וקרוב אליו, ועצם זה שאנחנו מדברים בדיין שהוא כמו אלוהים שיכול לראות את החומר ואז להתעלם מהחומר, זה פשוט צחוק בעיני.
אמנון כהן: מספיק, נתתי לך שלוש דקות, את מדברת במשך עשר דקות.
אמנון כהן: דיברת על זה גם בדיון הקודם, את חוזרת על זה שוב.
אמנון כהן: אני מבין אותך, את בסדר גמור.
אמנון כהן: חבר הכנסת הורוביץ, תיכף ניתן לך להסתייג, אבל סיכום הדיון של היום לגבי התשובות שקיבלנו ממשרד המשפטים – אנחנו מדברים על דברים שנותרו פתוחים וקיבלנו תשובה לגבי תנאי כשירות הדיינים.
אמנון כהן: אני מבקש לפחות להעביר את החומרים לאותם דיינים שאמורים לקבל החלטות.
אמנון כהן: אני מבקש שתגידו לפרוטוקול שאתם תעבירו את כל האמנות שמדינת ישראל חתמה עליהן, שהדיין לפחות יקרא אותן, יכיר אותן וידע לקבל החלטה נבונה, שלא יקבל החלטה בלי שהוא יודע, ובסוף נצטרך להתמודד עם זה.
אמנון כהן: לפחות אתם תרכזו – במשרד החוץ או מי שמטפל בכך – את כל החומרים הרלוונטיים לגבי הסכמים בין-לאומיים שלנו, שהדיינים יעברו על החומר, מישהו יעשה להם בחינה, תבדקו.
אמנון כהן: אני מבקש שתגידו לפרוטוקול שאתם תדאגו לנושא הזה.
תומר רוזנר: יש התחייבות כזאת?
גלי בן-אור: אנחנו מתחייבים שתיעשה הכשרה הולמת ומתאימה לדיינים על מנת שהם יכירו את מכלול החומרים הרלוונטיים, לרבות האמנות הבין-לאומיות שיש להן השלכה על הנושא.
תומר רוזנר: אתה מוריד את המלים האלה מהחוק.
אמנון כהן: כן, מוריד את זה.
תומר רוזנר: צריך להגיד את זה לפרוטוקול.
אמנון כהן: כן, אני מוריד את זה מהחוק כי אני רואה כאן פתרון כדי לקדם את זה.
אמנון כהן: אנחנו תיכף נגיד שנעשה התאמות, שלא הצבענו על משהו שלא דיברנו עליו.
אמנון כהן: לגבי הימים – בדיון הקודם אתם ביקשתם 30 ימים, אנחנו ביקשנו 45 ימים.
אמנון כהן: אנחנו כוועדה משאירים את זה 45 ימים, אתם יכולים להסתייג במליאה.
דין ליבנה: הגשנו.
גלי בן-אור: זה כלול במכתב ההסתייגות.
אמנון כהן: אתם יכולים להגיש את זה במליאה.
אמנון כהן: המליאה תחליט מה יותר טוב.
אמנון כהן: אני חשבתי שיותר נכון לתת להם עוד זמן, עוד 15 יום.
אמנון כהן: גם כך הבנתי, ושוכנעתי, שהתיקים לא נסגרים בתום 45 ימים, זה עדיין מתדיין עוד חודשים.
אמנון כהן: לכן, עוד 15 ימים זה לא מעלה ולא מוריד, פשוט נותן עוד זמן שיוכל לבוא ולקבל את התשובה שלו ויוכל לערער.
אמנון כהן: לפעמים אין לו עורך-דין, שיוכל להיערך לכך.
גלעד ארדן: אגיד מה הדברים שנשארו.
אמנון כהן: יש אצלי.
אמנון כהן: אם פספסתי משהו, תגיד.
אמנון כהן: נשאר לנו הנושא של רשות לערעור – מצד אחד, אני רוצה לתת כלים למדינה, מצד שני אני גם צריך לדאוג שאין פגיעה אנושה באותו בן-אדם שרוצה להגיש ערעור.
אמנון כהן: פה אני מבקש למצוא נוסח שנוכל לבוא לפשרה, שאני אדע מה אפשר לעשות.
תומר רוזנר: יש שתי אפשרויות.
תומר רוזנר: או לתת לעורר רשות לערער על ההחלטה – רשות, לא זכות – לערער על ההחלטה כהחלטת ביניים;
גלי בן-אור: אנחנו מתנגדים.
גלי בן-אור: אני מצטערת, אדוני.
אמנון כהן: יהיה קשה עם זה?
גלי בן-אור: כיוון שלעוררים תמיד יהיה אינטרס לערער על ההחלטות האלה ולהגיש רשות ערעור, במציאות שבה אנחנו מנסים לצמצם הליכים בבתי-המשפט, אנחנו לא נוכל להסכים לכך, הסברתי בפעם הקודמת.
אמנון כהן: חבר הכנסת הורוביץ, אתה תגיש הסתייגות על כך.
עדי לוסטיגמן: אדוני, אנחנו מבקשים נתונים - - - היו"ר אמנון כהן: את לא מבקשת כלום כרגע.
עדי לוסטיגמן: אנחנו בשלבי סיום, אתם סיימתם לדבר, רק חברי כנסת עכשיו.
עדי לוסטיגמן: אדוני, אבל עולות פה - - -
אמנון כהן: אתה תגיש הסתייגות על הנושא הזה.
אמנון כהן: אני מכוון אותך, תגיש הסתייגות.
אמנון כהן: מתקדמים הלאה.
אמנון כהן: זכויות ערעור ליועץ המשפטי – אנחנו משאירים, אני חושב שיש שיקול דעת.
אמנון כהן: מה עוד נשאר פתוח?
גלעד ארדן: רק העניין של האגרות.
אמנון כהן: בנושא האגרות אני מבקש – תבואו לקראת הוועדה.
אמנון כהן: אני רוצה שתשאירו סמכויות לוועדה ואנחנו רוצים להוריד את המלים "חריגות בלבד".
אמנון כהן: תחייה עם זה, תחייה עם זה פעם אחת.
עמית סדן: אנחנו נגיש הסתייגות על זה באוצר.
אמנון כהן: האוצר יגיש הסתייגות?
אמנון כהן: למה אתם מוכנים?
אמנון כהן: להוריד את המלה "בלבד"?
עמית סדן: את המלה "בלבד" אנחנו מוכנים.
אמנון כהן: אז מה זה אומר, על מה בלבד?
תומר רוזנר: זה לא אומר כלום.
עמית סדן: להשאיר "נסיבות חריגות".
תומר רוזנר: הבעיה זה החריגות.
עדי לוסטיגמן: זה לא קיים בשום מקום אחר.
עדי לוסטיגמן: סליחה, אדוני, אבל זה מאוד בעייתי.
עמית סדן: היושב-ראש, כשדנו בסעיף, למיטב הבנתי, זו היתה הצעתך.
עמית סדן: יכול להיות שלא הבנתי נכון.
אמנון כהן: את החריגות רציתי גם להוריד.
אמנון כהן: אמר לי הת"פ שלך.
אמנון כהן: אפשר?
עמית סדן: אם זה בלי החריגות, אנחנו נגיש הסתייגות על זה.
אמנון כהן: אז תשאיר את זה עם חריגות.
אמנון כהן: אתם לא סומכים על הוועדה, ניקח את זה בחשבון.
עמית סדן: לא שלא סומכים.
תומר רוזנר: אם כך, מורידים את "בלבד".
אמנון כהן: נוריד את "בלבד".
אמנון כהן: לגבי "בלבד" הם הסכימו, אני לא רוצה יותר מדי להקשות על הממשלה.
אמנון כהן: חבר הכנסת הורוביץ, נצביע קודם כול על מה שאתה מבקש ואחר כך נצביע על החוק.
גלעד ארדן: יש הסתייגויות נוספות של חברי כנסת.
אמנון כהן: צריך להצביע עליהן?
אמנון כהן: קודם כול, אלה שלא נמצאים.
אמנון כהן: בבקשה, מה ההסתייגות של חבר הכנסת צרצור?
תומר רוזנר: ההסתייגות הראשונה היא לשם החוק.
תומר רוזנר: ההסתייגות הראשונה היא פסולה כי היא מבקשת לבטל את שם החוק בלי להציע שם אחר לחוק, לכן אין להצביע עליה.
תומר רוזנר: יש עוד שלוש הסתייגויות שמבקשות לבטל חלקים שונים מההצעה.
אמנון כהן: מי בעד ההסתייגויות של חבר הכנסת צרצור?
אמנון כהן: מי נגד ההסתייגויות?
אמנון כהן: הצבעה בעד ההסתייגויות – אין נגד – פה אחד נמנעים - אין ההסתייגויות של חבר הכנסת אברהים צרצור לא נתקבלו.
אמנון כהן: ההסתייגויות לא אושרו.
תומר רוזנר: יש שורת הסתייגויות של חבר הכנסת חנין.
אמנון כהן: הוא לא נמצא.
גלעד ארדן: הוא ביקש לדון בהיעדרו.
גלעד ארדן: אציג אותן.
גלעד ארדן: ההסתייגות הראשונה, הוא מציע שסעיף 13כו יימחק ובמקומו יבוא: (א) העורר זכאי להרצות את טענותיו בעל פה, להציג את ראיותיו בכתב בפני בית הדין לעררים ולסכם את טענותיו לאחר הבאת הראיות, בסדר ובדרך שבית הדין קבע, ככל שלא נקבעו בתקנות.
אמנון כהן: חבר הכנסת הורוביץ, אתה צמוד עם חבר הכנסת דב חנין, נכון?
ניצן הורוביץ: לא, יש לי הסתייגויות נפרדות.
גלעד ארדן: (ב) בית הדין לעררים רשאי לקבוע כי טענות מסוימות או ראיות מסוימות יגיש בעל דין, בכתב, בתצהיר או בדרך אחרת שיקבע.
גלעד ארדן: (ג) על פי בקשת כל בעלי הדין רשאי בית הדין לעררים לדון ולהחליט בערר על פי טענות וראיות שהוגשו בכתב בלבד.
גלעד ארדן: (ד) אין בהוראה זו כדי לגרוע מהוראות סעיף 24 לחוק בתי דין מינהליים.
גלעד ארדן: במידה והשינוי המוצע לא יתקבל, יוסף לנוסח הקיים: ניתנת לעורר זכות לערור לפני בית משפט לעניינים מינהליים במידה והחליט הדיין לדון ולהחליט בערר על פי טענות וראיות שהוגשו בכתב בלבד.
גלעד ארדן: הסתייגות שנייה: הסתייגות לסעיף 13כח(א) – סעיף 13כח(א) ימחק ובמקומו: מי שזכאי להגיש ערר על החלטתה של רשות מינהלית, זכאי לעיין במסמכים שבידי הרשות הנוגעים להחלטה (להלן – התיק), ולהעתיק מסמכים מן התיק.
אמנון כהן: כמה הסתייגויות יש בסך הכול?
גלעד ארדן: חמש הסתייגויות.
אמנון כהן: אם הוא לא פה, שיציג במליאה.
גלעד ארדן: חייבים להצביע.
אמנון כהן: הסתייגות לסעיף 13כט; הסתייגות של חבר הכנסת דב חנין לסעיף 13לא(א).
אלכס מילר: מי הגיש את ההסתייגויות?
קריאה: חבר הכנסת דב חנין.
אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, אנשים לא נמצאים בוועדה, מגישים הסתייגויות, אנחנו יושבים פה.
יפה שפירא: הוא יכול.
אמנון כהן: יש לנו תקנון, חבר הכנסת מילר.
אלכס מילר: בסדר, שיעלה למליאה.
אלכס מילר: אנחנו צריכים להיות חלק מהאבסורד הזה, לשבת פה ולשמוע?
גלעד ארדן: סעיף 13כט ימחק ובמקומו יובא הנוסח מחוק בתי דין מנהליים (סעיף 31) – אני לא מקריא את כל הנוסח.
גלעד ארדן: הסתייגות לסעיף 13לא(א), יש להוסיף א(1).
אלכס מילר: אני רואה שחבר הכנסת דב חנין לא מגיע לכאן, והוא עושה פה את כל העבודה.
קריאה: הוא היה בכל הדיונים.
אמנון כהן: תאפשר לקרוא, אתה מבזבז את הזמן.
אמנון כהן: הוא היה פה כל הדיונים.
יעקב אדרי: דווקא דב מקפיד לבוא ולהשתתף.
גלעד ארדן: יש להוסיף א(1): החלטה של בית המשפט לעניינים מינהליים ניתנת לערעור בזכות לפני בית המשפט לערעורים מינהליים; ערעור לפי סעיף קטן זה יוגש בתוך 30 ימים מיום מתן החלטת בית הדין לעררים, אם ניתנה לפני העורר, ואם לא ניתנה לפניו – מיום שהומצאה לו.
גלעד ארדן: הסתייגות לסעיף 13כג(10)(ד) - סעיף 13כג(10)(ד) ימחק.
אמנון כהן: מי בעד ההסתייגויות של חבר הכנסת דב חנין?
אמנון כהן: הצבעה בעד ההסתייגויות – 1 נגד – 2 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת דב חנין לא נתקבלו.
אמנון כהן: חבר הכנסת הורוביץ, ההסתייגויות שלך, בבקשה.
ניצן הורוביץ: אדוני, אני אחלק את ההסתייגויות לשניים.
ניצן הורוביץ: אני מוכן שנצביע על כל ההסתייגויות בחלק האחד, ואחר כך על סעיף מסוים בנפרד.
ניצן הורוביץ: רק שתי מלים קצרות, אני לא אתעכב יותר מדי, הדברים נדונו.
ניצן הורוביץ: אנחנו חושבים שבחוק הזה יש סטייה מסוכנת מהליכים, אנחנו אמרנו את זה כאן במהלך הדיונים.
ניצן הורוביץ: אנחנו חושבים שאין לזה הצדקה.
ניצן הורוביץ: יש כאן סטייה מסדרי דין, שעלולה לגרום לעיוותי דין, למשל בכל הקשור ל - - -
אמנון כהן: אתה אמרת את זה, דיברת.
אמנון כהן: עכשיו רק הסתייגויות.
ניצן הורוביץ: אני אומר באופן כללי, וזה חשוב.
ניצן הורוביץ: ההסתייגויות האלה נועדו לתקן פגמים מאוד מהותיים לגבי חיסיון, לגבי ראיות, לגבי קיום דיונים שלא במעמד הנדון, וכו'.
אמנון כהן: תגיד סעיפים.
ניצן הורוביץ: יש לנו מספר הסתייגויות לכותרת החוק.
ניצן הורוביץ: יש לנו הסתייגויות לגבי סעיפים 13כג(א), 13כו.
ניצן הורוביץ: למשל, שבית-הדין רשאי לדון על-פי טענות וראיות שהוגשו בכתב.
אמנון כהן: שים עוד הסתייגות – ביטול החוק.
ניצן הורוביץ: 13כט(א), כט(ב), כט(ד), 13לב(א) – זו הקבוצה הראשונה של ההסתייגויות.
אמנון כהן: אפשר להצביע על זה קודם?
ניצן הורוביץ: על זה אפשר להצביע קודם.
אמנון כהן: מי בעד ההסתייגויות של חבר הכנסת הורוביץ?
אמנון כהן: הצבעה בעד ההסתייגויות – 1 נגד – רוב נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת ניצן הורוביץ לא נתקבלו.
ניצן הורוביץ: אדוני, יש לי הסתייגות נוספת.
ניצן הורוביץ: אני פה מסתמך על נוסח הוועדה, ואנחנו מבקשים להסתייג לסעיף 13לא(ב), וכפי שהייעוץ המשפטי של הוועדה קבע, שייקבע שיוסף: וכן החלטה לפי סעיפים 13כח ו-13כט לחוק הזה.
אמנון כהן: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת הורוביץ?
אמנון כהן: אני רוצה שזה יעלה במליאה, אני אעזור לך שם בנושא הזה.
אמנון כהן: הצבעה בעד ההסתייגות – 1 נגד – רוב נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ניצן הורוביץ לא נתקבלה.
אמנון כהן: אנחנו רוצים להצביע על הצעת החוק, כפי שהבאנו אותה וכפי שתיקנו מספר סעיפים.
אמנון כהן: אני מסמיך את הייעוץ המשפטי של הוועדה, שיישב עדיין עם משרד המשפטים לניסוחים סופיים לגבי מה שרצינו ולגבי סעיפים שאמרנו שנכניס בתקנות.
אמנון כהן: אנחנו מסמיכים אתכם לעבור שוב על הניסוחים הסופיים, אבל בכללותו, לגבי כל מה שהגענו להבנות, אנחנו מצביעים על הצעת חוק הכניסה לישראל, (תיקון מס' 20) (בית דין לזרים), התשע"א-2011, עם כל התיקונים וההערות, ומסמיכים את הייעוץ המשפטי של הוועדה מול משרד המשפטים, משרד האוצר ומי שצריך לתת את הדברים.
אמנון כהן: הצבעה בעד – 4 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 20) (בית דין לזרים), התשע"א-2011 נתקבלה.
אמנון כהן: הצעת החוק אושרה ותעבור להכנה לקריאה שנייה ושלישית למליאת הכנסת.
אמנון כהן: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה של והגנת הסביבה.
אמנון כהן: הנושא הראשון: צו הסדרת הטיפול בחופי הכינרת, שינוי תפקידי איגוד ערים כנרת, התשע"א-2011.
מיכל צברי-דוד: הבקשה היא אכן של שר הפנים בהסכמת שר האוצר, וגם בהסכמת שר התחבורה על מנת שכולנו נהיה אכן מרושתים.
מיכל צברי-דוד: חוק הסדרת הטיפול בחופי הכינרת בעצם הקים את איגוד ערים כינרת, ונתן לו כל מיני סמכויות, חלקן סמכויות של רשויות מקומיות, לדוגמה, סמכויות לפי חוק רישוי עסקים, סמכויות לפי עוד חוקים אחרים שכתובים שם להסדרה בטיפול בחופים.
מיכל צברי-דוד: המטרה הייתה שסוף סוף יקום איזשהו איגוד שיסדיר את הטיפול בחופים של הכנרת.
מיכל צברי-דוד: במסגרת החוק הזה, ניתנו לאיגוד סמכות של רשות תמרור מקומית לפי פקודת התעבורה, שהמשמעות של הדברים היא שהאיגוד אכן מוסמך להציב תמרורים במקום, לקבוע את הסדרי התנועה, כי אלו הסמכויות של רשות הימור מקומי על פי תקנות התעבורה.
אמנון כהן: לעירייה יש ועדת תמרור, בשביל מה צריך להקים במיוחד איגוד לזה?
מיכל צברי-דוד: קודם כל בגלל כל הסיטואציה של חופי הכנרת, הרי החופים של הכנרת זה לא אך ורק בטבריה.
אמנון כהן: תמרור של רחוב מה קשור לכנרת?
מיכל צברי-דוד: כיום בעצם לפי הדין, יש לי בכל רשות מקומית יש לי רשות תמרור מקומית, אבל רשות מקומית זה דבר אחד, רשות תמרור מקומית היא רשות שמי שבעצם ממנה אותה ונותן לה סמכויות זה המפקח על התעבורה, זה לא משהו מכוח פקודת העיריות.
מיכל צברי-דוד: מי שבעצם מוסמך לתת לה סמכויות, להקים אותה, לבטל אותה, להורות לה, אך ורק מפקח על התעבורה, זה לא שר הפנים לדוגמה, לא חל בעניינה פקודת העיריות.
אמנון כהן: מה ההבדל בין הוועדה שהיא עירייה שהיא נותנת את השמות לרחובות ולאיגוד הזה שיש לו סמכות אחרת, למה?
אמנון כהן: בשביל מה צריך?
מיכל צברי-דוד: באיגוד ערים כנרת, מה שנוצר במצב הזה, שבעצם החופים של הכינרת הרי חלקם נמצאים בשטח השיפוט של טבריה, חלקם נמצאים בשטח השיפוט של מועצות אזוריות אחרות.
אמנון כהן: לצורך זה נתנו איגוד כמו איגוד הכבאות אזורי?
מיכל צברי-דוד: בדיוק, בגלל כל הבלגאן שנוצר, ראינו את הפסולת שהייתה, את ההשתלטות של שטחים.
אמנון כהן: בכל החופים גובים 50 שקל כניסה, לא לעירייה זה הולך, זה הולך למקום אחר, הבנתי.
אמנון כהן: הייתי שם וראיתי.
מיכל צברי-דוד: יש פה מהלך של הממשלה, מהלך מאוד מקיף שנעשה, הקימו את זה גם בחוק, והקימו בעצם איגוד שהוא חדש.
אמנון כהן: אנחנו רוצים לתת סמכויות, אבל אנחנו רוצים לדעת שהסמכויות הולכות למקום הנכון, זאת הנקודה.
מיכל צברי-דוד: מה שקרה, נתנו להם סמכות של רשות תמרור מקומית.
מיכל צברי-דוד: על פי הברורים שאנחנו ערכנו, אנחנו בדין ודברים עם משרד המשפטים, משרד התחבורה, עם האיגוד בתקופה מאוד ארוכה, עם משרד האוצר שבאמת ניסינו להבין האם הייתה כאן יד מכוונת, האם הייתה כאן איזושהי לאקונה שאנחנו צריכים לתקן אותה.
מיכל צברי-דוד: באמת עלה שכן הייתה כוונה לתת בזמן חקיקת החוק לאיגוד את הסמכויות של רשות מקומית וסמכויות של רשות תמרור מקומית.
מיכל צברי-דוד: בפועל נתנו להם אך ורק סמכויות של רשות תמרור מקומית.
מיכל צברי-דוד: אז הגענו למצב – איך בעצם עלינו על זה.
מיכל צברי-דוד: האיגוד אכן התחיל להציב תמרורים במקום, להסדיר את התנועה, כאן תחנה לא תחנה, פה תמרורי עצור ועוד הסדרים אחרים, שזה הסמכות שלו על פי רשות תמרור מקומית, אבל בפועל כאשר הוא בא מבקש לבצע את האכיפה, לבוא לגרור את הרכב, לתת דוחות, לממש את ההסדרים שהוא קבע, הוא פתאום גילה שאין לו סמכות מאחר והוא לא קיבל סמכות של רשות מקומית.
אמנון כהן: איך זה התגלה?
מיכל צברי-דוד: זה פשוט הגיע אליי באמצעות בקשה להתקין חוק עזר.
אמנון כהן: איך זה היה בפועל, כי הרי לא ידעו.
אמנון כהן: גררו רכב, ואז מישהו התלונן - - -
מיכל צברי-דוד: לא, הרשות הבינה שהיא צריכה להתקין חוק עזר.
מיכל צברי-דוד: בחוק הזה יש סעיף ספציפי שמדבר על כך, שהרשות איגוד ערים כינרת יהיה מוסמך להתקין חוקי עזר בנושאים שבסמכותו, אז האיגוד סבר שאכן יש לו סמכות להתקין חוקי עזר לעניין חנייה, מאחר והוא אמר, אני רשות תמרור מקומית אז יש לי את הסמכות.
מיכל צברי-דוד: אני חייבת לציין, גם אנחנו במשרדנו התלבטנו בנושא, היה לנו עוד התלבטויות בקשר לחוק העזר, אבל בהחלט התלבטנו בנושא, אז באמת אמרנו, רגע, כנראה יש בעיה.
מיכל צברי-דוד: אין להם סמכות כי הם לא רשות מקומית, הם רשות תמרור מקומית.
מיכל צברי-דוד: זה מתקשר לדיון שלנו, מהי הרשות המקומית, מכאן אני כל כך מתעקשת, אדוני יודע על מה אני מדברת.
מיכל צברי-דוד: אז הגענו למצב שאנחנו צריכים לקבל הסכמות של שרים, וליזום תיקון באמצעות צו, פעולה מאוד ארוכה, כי אם לא, הרשות יוצאת שהיא פועלת שלא כדין, במידה והיא אכן תבצע אכיפה היא פועלת שלא כדין.
מיכל צברי-דוד: כיום האיגוד לא פועל על פי חוקי עזר של חנייה, לא אישרנו לו הוא לא פועל, הוא ממתין עד אשר הכנסת תאשר את הצו הזה, במידה והיא תאשר, אז יוכל להתחיל לפעול בסמכות אכיפה.
אמנון כהן: איגוד ערים, נשמע אתכם.
תומר אדטו: כמו שאמרה עו"ד צברי, על מנת להגשים את המטרה שמאחורי החוק, חוק הסדרת הטיפול בחופי הכנרת, האיגוד צריך שיניים, אם אין לו שיניים, החוק מתרוקן למעשה מתוכן.
תומר אדטו: חסר לנו את האפשרות לפעול כרשות מקומית ולא רק כרשות תמרור, כי רשות תמרור כבודה במקומה מונח, וכבר התחלנו לפעול כרשות תמרור, אבל חסרה לנו האפשרות לפעול כרשות מקומית על מנת להגשים את מטרות החוק הזה.
תומר אדטו: בין היתר, לפי סעיף 9 לחוק, חקיקת חוקי עזר שעל זה אנחנו עובדים עם משרד הפנים, וכבר למעשה חוק העזר מוכן והוסכם על ידי כל משרדי הממשלה הדרושים.
תומר אדטו: אם לא תהיה לנו האפשרות הזאת, הרי שלמעשה יש פה איזשהו ריקון מתוכן של המטרה של החוק, שבאה להציב מצב של אחידות סביב כל החופים של הכינרת.
תומר אדטו: הרי מה יהיה אם מועצה אחת תחוקק חוק כזה לחוף שבתחומה, מועצה אחרת תחוקק חוק כזה לחוף אחר שבתחומה, למעשה לא תהיה לנו אחידות.
תומר אדטו: הרי אז יבואו כל מיני תביעות למיניהן, יגידו, רגע, למה זה גובה כך, הרי אנחנו מדברים על אותה כנרת, מלכתחילה הרי הוקם האיגוד בשביל הרצף של הדברים והאחידות של הדברים.
תומר אדטו: לכן אנחנו צריכים את התיקון הזה בחוק.
אמנון כהן: איך אתם מתמודדים עם אלה שמשתלטים וגוזלים מהאזרחים סכום, שאני חושב שזה שערורייה, צריך אכיפה, זה כמו פולשים באזור של ציבור.
אמנון כהן: הרושם הוא שהם דואגים רק עצמם ולכיסם, וגם עושים נזק לציבור שהם צריכים לשלם להם על זה שרוצים להגיע לחוף.
אמנון כהן: אנשים - עמך, רוצים להגיע ממרכז הארץ, להיות שם מספר שעות ולחזור, הם צריכים לשלם סכום גבוה מאוד בלי לקבל שום שרות, זאת אומרת, רק עצם זה שהוא נכנס למקום, ודווקא העירייה בוודאי מטפחת את המקום, מסדירה את המקום, מנקה את המקום, אבל הוא בעל הבית, הוא בא וגובה את הכסף והכול בסדר.
תומר אדטו: אחלק את התשובה לשניים.
תומר אדטו: כל מי שאנחנו מוצאים כפולשים לחופים וכאלה שאין להם הסכמים מוסדרים אל מול המועצות האזוריות או הרשויות המקומיות, או מינהל מקרקעי ישראל, אנחנו פועלים לפינוי של אותם פולשים אם זה באמצעות בתי המשפט.
תומר אדטו: אנחנו מנהלים הליכים יחד עם המינהל לפינוי אותם גורמים וכבר פינינו הרבה גורמים מתוך החופים.
אמנון כהן: אחרי שאתם מפנים אותם - - -
תומר אדטו: האיגוד תופס חזקה בחופים האלה.
אמנון כהן: איך אתם תופסים חזקה פיזית?
תומר אדטו: יש פקחים, כל יום יש סיורים, יש פקחים שנמצאים כל הזמן בשטח.
תומר אדטו: אנחנו מציבים שערים, מחסומים, שלטים, יש תקציב ממשרד האוצר, וזה מתקשר גם כן למה אנחנו צריכים את הצו, כי למעשה אחד הגורמים שאנחנו מסתמכים עליהם לתקציב האיגוד הוא גביית דמי חנייה.
תומר אדטו: בדמי החנייה שכתובים כרגע בחוק העזר הם פחותים בהרבה מאוד לעומת דמי החנייה שהיו גובות המועצות האזוריות מהבאים לחוף.
אמנון כהן: כמה דמי חנייה?
תומר אדטו: כיום זה חמישה שקלים לשעה.
מיכל צברי-דוד: מה שמבקשים לאשר, זה לא אושר עדיין.
מיכל צברי-דוד: זה נמצא אצלנו במשרד הפנים.
אמנון כהן: אתם מאשרים בלי שיגיע לפיקוח פרלמנטארי?
מיכל צברי-דוד: חוקי עזר בעניין הזה, מאחר וזה בחנייה, זה בסמכות של שר הפנים ושר התחבורה, הסכמה, ממש חייבים את ההסכמה שלהם, חתימה של שני השרים.
מיכל צברי-דוד: האיגוד בעקבות משא ומתן מאוד ארוך שהיה להם איתם, בהתחלה הם ביקשו תעריפים גבוהים יותר, כי מה שקורה היום, בחוקי עזר שיש למועצות האזוריות שחופי הכנרת שייכים לתחומים, ישנם תעריפים מאוד גבוהים.
מיכל צברי-דוד: לכן אנחנו באנו ואמרנו שאנחנו לא מאשרים את התעריפים האלה, ואנחנו מבקשים שהתעריפים יותאמו לצו, יש תקנות תעבורה שבעניין שיעור המרבי של דמי החנייה, השיעור הזה זה משהו שקבוע בתקנות, השיעור הזה מתעדכן מדי שנה בשנה על פי מנגנון הצמדה.
מיכל צברי-דוד: נכון להיום המנגנון שלו עומד על 5.70 שקלים.
מיכל צברי-דוד: אמרנו אנחנו מוכנים לתת לכם את הרף המקסימאלי של הצו המרבי שזה מה שמותר על פי התקנות, זה ה-5.70, זה יהיה לו מנגנון ההצמדה כפי שקבוע בחוק.
אמנון כהן: לשעה.
דב חנין: מה קורה לאדם שמגיע לכנרת ליום?
תומר אדטו: יש תקרה – 55 שקלים.
אמנון כהן: אדם שבא עם משפחתו ואין לו כסף, יש מקום שהוא יכול לבוא ולשבת עם הילדים מספר שעות וללכת, אין לו כסף, הוא בא בשביל לחסוך כי אין לו, אדם בקושי גומר את החודש.
תומר אדטו: אם הוא מגיע עם רכב, הרי הוא צריך להחנות את הרכב במקום מוסדר, מן הסתם יש גם שמירה על המקום הזה כי הדברים האלה עולים כספים.
תומר אדטו: יש כניסה להולכי רגל תמיד ללא תשלום שיכולים להגיע עם הסעה ציבורית למקום, להיכנס ולא שילמו כלום לשהייה הזאת, רק את העלות של האוטובוס שהביא אותם לשם.
מיכל צברי-דוד: זה אחד המנגנונים שאנחנו דרשנו.
דב חנין: האם השאטל שאתם הפעלתם בזמנו ממשיך להיות מופעל?
תומר אדטו: כן.
דב חנין: איגוד הערים הפעיל אוטובוס שבעצם עובר אחת לשעה.
תומר אדטו: אחת לשעתיים יוצא מכל כיוון, אחת לשעה בכל תחנה הוא מגיע.
דב חנין: לוקח אנשים בעצם בחינם מתחנה מרכזית בטבריה, צומת צמח לחופים השונים.
דב חנין: אני קודם כל מברך על זה.
אמנון כהן: אף אחד לא יודע מזה בכלל, הפעילות מבורכת.
תומר אדטו: יודעים - - - בכל העיתונים.
תומר אדטו: כל שעה הוא מגיע לתחנה.
דב חנין: בכל כיוון יוצא אחת לשעתיים.
אמנון כהן: פיזית הוא אומר בכל שעה הוא מגיע.
תומר אדטו: בכל תחנה בתחנת הסעה בצמוד לחופים, בכל שעה מגיע אוטובוס.
דב חנין: או לכיוון הזה או לכיוון הזה.
רמי שדה: סיכמנו בהצלחה את השנה הקודמת שהייתה פיילוט לשאטל, אלפים השתמשו בו מתוך רצון שלנו להבטיח כניסה רגלית חינם מה שלא היה בשנים קודמות בכינרת, המפעילים הפרטיים הרשו לעצמם לגבות כסף גם הולכי רגל, אני יכול לספר לכם שהשנה אנחנו על סף הגשת כתבי אישום נגד שני פעילי חופים פרטיים שגבו כסף מהולכי רגל בשעות לילה.
רמי שדה: פקחים שלנו התחזו להולכי רגל, בשעת לילה מאוחרת הגיעו לחופים, גבו מהם תשלום, אנחנו בשלב כרגע של בחינת הגשת כתב אישום.
אמנון כהן: כמה חופים עדיין נשלטים על ידי גורמים לא רצויים?
רמי שדה: אני לא יודע מה זה גורמים לא רצויים.
אמנון כהן: אני מתכוון שלא עשו הסדר כזה או אחר עם העירייה, או לא זכו במכרז – השתלטו על השטח, ויושבים שם כי אני יושב שם, כי אבא שלי עוד ישב שם, סבא שלי ישב אני גם יושב, דבר כזה.
רמי שדה: במספרים אני יכול רק לספר שמעל 45 חופים מוכרים יש בכנרת, האיגוד מפעיל באופן ישיר 8 בלבד, ו-8 נוספים נמצאים בפיקוח של האיגוד, ובאותם 8 נמצאים מפעילים אחרים.
רמי שדה: כל הכללים שאנחנו מפעילים בחופים שנמצאים בתחום האחריות שלנו, מוחלים גם על החופים שנמצאים על ידי המפעילים הפרטיים, לרבות דמי חנייה, כניסת הולכי רגל, וכל הדברים האחרים, ניקיון וכיוצא בזה.
אמנון כהן: שאלתי כמה חופים יש ללא אישור, ומה עושים.
תומר אדטו: היום יש חוף אחד או שניים שהם לא מוסדרים עם אישורים באופן מוחלט וזה בתהליכים מתקדמים מבחינתנו.
תומר אדטו: אנחנו מטפלים בעניין הזה כדי להסדיר את שני החופים הנותרים האלה.
תומר אדטו: מעבר לזה, יש חוף אחד שהוא כן מוסדר עם הסכם – כל ההסכמים האלה שנחתמים עם מפעילים הם הסכמים זמניים בלבד לשנה, אנחנו מחדשים אותם לפי כללי האיגוד, אם אנחנו רואים שבסוף השנה קרה איזשהו משהו שאיננו בהתאם לכללי האיגוד אנחנו מפנים את ה- - -
אמנון כהן: הם משלמים משהו?
תומר אדטו: כן, הם משלמים, יש איזשהו סכום מסוים של מתוך ההכנסות, הם גובים הרי דמי חנייה שם.
תומר אדטו: יש סכום מסוים שמשלמים לאיגוד.
אמנון כהן: אתם מפקחים שהמחירים לא יהיו מדי גבוהים?
תומר אדטו: אנחנו מפקחים על כל העניין הזה.
תומר אדטו: אחד מהחופים המוסדרים האלה שיש לו הסכם זמני, התחיל לגבות, מה זה התחיל?
תומר אדטו: הוא גובה מהולכי רגל גם כספים, אנחנו כמובן מתנגדים לעניין הזה, זה בניגוד לחוק.
תומר אדטו: אנחנו ישר פועלים ופעלנו בעניין הזה כדי להסיר את זה מייד.
תומר אדטו: חוץ ממנו אין היום כאלה בחופים.
אמנון כהן: איך אזרחי מדינה יכולים לדעת לגבי ההסעות האלה שאתם מקיימים, אני מברך על ההסעות האלה, לא רק טבריינים צריכים לזכות, גם אזרחים שרוצים להגיע, אז צריך להגיד להם איפה אתה יכול להחנות את הרכב שלך, "חנה וסע" כזה, אתה מחנה, לא יוצר פקקים בתוך העיר, ויש רכב שאוסף אותך משם.
אמנון כהן: איך אתם מפרסמים את זה?