GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סער פאוקר: אם הרוב המוחלט של מבקשי המקלט יישאר במשמורת זה עלול לפגוע בחקלאים שלא יוכלו להעסיק אותם.
סער פאוקר: יש לי הערה ספציפית לגבי התקופה של 3 שנים.
סער פאוקר: אנחנו חושבים שצריך לקצר אותה לשנה.
סער פאוקר: נאמר כאן שאם חלפה התקופה הממונה רשאי לשחרר, הוא לא חייב.
סער פאוקר: הוא רשאי לעשות את זה במקרים חריגים.
סער פאוקר: עדיין יש לו שיקול דעת רחב.
סער פאוקר: אנחנו מניחים שברוב המקרים הוא לא ישחרר גם אם נקצר את התקופה.
סער פאוקר: אנחנו מציעים לקצר את התקופה לשנה.
מיכאל בן-ארי: יש איזה סוג של טרמינולוגיה שאני לא מצליח להבין אותה.
מיכאל בן-ארי: נניח שאני מבקש להיות עורך דין, אז אני עורך דין?
מיכאל בן-ארי: אני מבקש להיות מנתח לב, אז אני מנתח לב?
מיכאל בן-ארי: יש אחת משתי אפשרויות: פליטים או מסתננים.
מיכאל בן-ארי: מבקשי מקלט זאת הגדרה עקומה שמנסה למרוח את הבעיה העיקרית של תופעת ההסתננות הבלתי חוקית.
מיכאל בן-ארי: אין דבר כזה מבקשי מקלט, יש דבר כזה מסתננים ודבר כזה פליטים.
מיכאל בן-ארי: התואר הזה של מבקשי מקלט זה מכבסת מילים.
סער פאוקר: לא אנחנו המצאנו אותה.
מיכאל בן-ארי: מי שהמציא אותה עשה בדיוק את העבודה הזאת.
אמנון כהן: אביטל, תשובות להערות שעלו פה לגבי 7 ימים, לגבי קטינים ולגבי 3 שנים.
אביטל שטרנברג: אנחנו חשבנו שפרקי הזמן שקבועים בהצעת החוק הם פרקי זמן סבירים ומאוזנים.
אביטל שטרנברג: הוועדה יכולה לחשוב אחרת.
אביטל שטרנברג: אנחנו עומדים מאחורי פרקי הזמן השונים שקבועים בהצעת החוק.
אביטל שטרנברג: לעניין המשמורת של מבקשי מקלט ושל קטינים.
אביטל שטרנברג: בעולם יש כל מיני אופנים של טיפול.
אביטל שטרנברג: בסקירה שטחית אני יכולה להגיד שקטינים מוחזקים במשמורת באיטליה, בדנמרק, בהולנד, בבלגיה, בצרפת ובארצות הברית.
אביטל שטרנברג: מבקשי מקלט בתהליך הבירור מוחזקים במשמורת בבריטניה, בהולנד, בשבדיה ובארצות הברית.
אמנון כהן: אנחנו לא חריגים.
אביטל שטרנברג: אנחנו לא חריגים.
אביטל שטרנברג: נכון שמבחינת משך הזמן של המשמורת אנחנו מצויים במקום יחסית מרוחק, אבל עדיין הדברים האלה קיימים גם בעולם שמתמודד עם הגירה מאוד גדולה מהעולם העני לעולם העשיר.
אמנון כהן: מה לגבי 3 שנים?
אמנון כהן: אפשר לזוז מ-3 שנים?
אמנון כהן: אני יודע שאנחנו לא יכולים להחליט אחרת, רק מה הנימוק.
אמנון כהן: למה 3 שנים, לא 4,5 או שנתיים?
אמנון כהן: מאיפה לקחתם את זה?
אביטל שטרנברג: במסגרת הצעת החוק אנחנו גם משנים את אחת מהתכליות של המשמורת.
אביטל שטרנברג: הדברים נאמרים במפורש בדברי ההסבר.
אביטל שטרנברג: הציפייה היא כי משך ההחזקה במשמורת יביא לבלימת תופעת ההסתננות, יצמצם את מימדיה.
אביטל שטרנברג: אנחנו יודעים שעבור המסע דרך מצרים וסיני לישראל האנשים משלמים סכומי כסף מאוד נכבדים.
אביטל שטרנברג: הם אמורים להחזיר אותם.
אביטל שטרנברג: ככל שהיציאה החוצה ואפשרויות העבודה תיפתחנה במהירות, האטרקציה הכלכלית תהיה קיימת.
אמנון כהן: למה אי אפשר תוך שנה לקבל לגביו החלטה?
אמנון כהן: למה צריך להעניש אותו 3 שנים?
אביטל שטרנברג: ההחלטה היא תוך 9 חודשים בעניין של ה-RSD, לא שנה.
אביטל שטרנברג: ברגע שנמצא שהאדם איננו פליט ניתן להחזיק אותו עד 3 שנים.
אמנון כהן: למה צריך להחזיק אותו במשך 3 שנים ולכלכל אותו, לטפל בו, לתת לו רפואה?
אמנון כהן: למה לא עד שנה?
קריאה: לכל הפחות 3 שנים.
אמנון כהן: אני רוצה לקבל החלטה.
קריאה: לקבל החלטה אפשר.
אמנון כהן: לקבל החלטה עד שנה.
אמנון כהן: אם אפשר להוציא אותו למקום מבטחים טוב מוציאים אותו.
אביטל שטרנברג: יעשו את זה בהקדם.
אביטל שטרנברג: מה אם לא מוצאים מקום מבטחים טוב והוא עדיין לא פליט?
אביטל שטרנברג: אם אתה מוציא אותו אתה מייצר תמריץ כלכלי.
אביטל שטרנברג: השאלה איפה אתה קובע את הנקודה.
אביטל שטרנברג: אנחנו חשבנו ש-3 שנים זה פרק הזמן המתאים, הוועדה יכולה לחשוב אחרת.
עודד פלר: אדוני, זו תקופת המינימום במקרים חריגים.
קריאה: החוק הזה הוא הוראת שעה ל-3 שנים.
מיכאל בן-ארי: מי שירצה לחזור לסודאן יקבל טיסה באופן מידי.
מיכאל בן-ארי: אני מציע, בעקבות ההערות שלהם, לתקן פה ולהוסיף שמי שירצה לחזור לארצו, מדינת ישראל תספק לו טיסה מיידית פלוס דמי כיס של 200 דולר.
אמנון כהן: יש את זה?
קריאה: יש את זה בארצות מסוימות.
אמנון כהן: גם פה יש.
אמנון כהן: את מי שרוצה לעזוב מממנים, נכון?
צין: לפי חוק הכניסה אין צורך.
צין: .
אמנון כהן: אנחנו מסייעים להם לצאת?
צין: לא צריך את ההסכמה של מי שניתן להרחיק אותו.
צין: יש מדינות שאליהן.
אמנון כהן: אני שאלתי על מדינת ישראל.
אמנון כהן: אדם שהגיע, היה פה חודשיים ועכשיו רוצה לצאת מפה.
אמנון כהן: האם אנחנו מממנים לו כרטיס?
אמנון כהן: האם אנחנו מסייעים?
צין: מי ששוהה שלא כחוק.
תומר רוזנר: מה הוא מועד ההחלטה של ממונה ביקורת הגבולות במקרה הזה?
תומר רוזנר: הסעיף מתחיל בכך שהאדם נתון במשמורת.
תומר רוזנר: איך הוא הגיע לשם?
תומר רוזנר: מי מביא אותו לשם?
תומר רוזנר: מה התהליך?
תומר רוזנר: איך זה קורה?
אביטל שטרנברג: את סעיף 13ג רבתי לחוק הכניסה לישראל שהשמטנו אפשר לאמץ בתיקון בהצעת החוק הנוכחית.
תומר רוזנר: איך הוא הגיע למשמורת?
צין: בדרך כלל הם נתקלים בצבא, מוחזקים על ידי הצבא ומובאים למתקן סהרונים.
צין: ברגע שהם מגיעים למתקן יש שרשרת חיול שבה הם רואים את הממונה, יש להם שימוע, אחרי השימוע ישנו צו משמורת, צו הרחקה ואחר כך הם מובאים בפני בית הדין לביקורת משמורת שבודק את צו המשמורת שהוצא להם ומחליט אם יש מקום או אין מקום להשאיר את צו המשמורת בתוקף.
תומר רוזנר: מה מקור הסמכות של הצבא מבחינה משפטית?
אלון הראל: סעיף 30א בחוק למניעת הסתננות.
תומר רוזנר: להוציא צו גירוש זה יפה.
תומר רוזנר: הגיע אדם לשטח ישראל.
תומר רוזנר: מי מוסמך לקחת אותו?
תומר רוזנר: לפי איזה חוק?
אלון הראל: ב-3 השעות הראשונות, לפחות עד שמוצא צו גירוש, סמכות העיכוב הכללית שמתקיימת לגבי כל אדם כאשר מתקיימת לפניו עבירה של פשע או פגיעה ברכוש היא לפי סעיף 75 לחסד"פ.
תומר רוזנר: איך הוא יודע שמתקיימת בפניו עבירה?
אלון הראל: עבירה של הסתננות היא עבירה מסוג פשע.
תומר רוזנר: התקיימה לפניו?
תומר רוזנר: לא ראית איך האדם נכנס.
אלון הראל: בדרך כלל ההסתננות מזוהה מראש.
אלון הראל: המסתננים מזוהים ב-95% מהמקרים בשטח מצרים.
אלון הראל: הכוחות מוזנקים לכיוון.
אלון הראל: ב-3 השעות הראשונות ועד 6 שעות הם מוחזקים, הם מתושאלים ועוברים בדיקה ביטחונית.
אלון הראל: תפקידו של הצבא לוודא שלא מוחדר פח"ע לתוך שטח ישראל, כשאז מוצא צו גירוש זמני שתקף ל-10 ימים על ידי מח"ט מרחבי שהוסמך על ידי שר הביטחון.
תומר רוזנר: זה כבר לא יהיה יותר לפי ההצעה הזאת.
אלון הראל: למה שלא יהיה?
תומר רוזנר: כי כתוב עובד מדינה בכיר.
אלון הראל: אתה מתבלבל בין ביצוע הגירוש, זאת אומרת הרחקה של אדם מתוך שטח ישראל, להוצאת צו גירוש שמהווה את האסמכתה החוקית להחזקה.
אלון הראל: האסמכתה החוקית להחזקה מוצאת על ידי גורם צבאי בשלבים הראשונים.
אלון הראל: לפי ההצעה הנוכחית לא יהיה צו משמורת של ממונה על ביקורת גבולות וצו משמורת של בית דין למשמורת, כי הם או אמורים לשחרר בעירבון, בערבות בנקאית – זה חלופי, זה לא חייב להתקיים במקביל - או שהם באופן עקרוני לא משחררים בערבות ואז צו הגירוש עדיין תקף.
תומר רוזנר: זאת אומרת שהם לא בוחנים את צו הגירוש.
אלון הראל: הם בוחנים את צו הגירוש, רק הם לא מוציאים צו חלופי.
אלון הראל: הם לא מוציאים אסמכתה להחזקה שהיא חלופית לצו הגירוש.
אלון הראל: השחרור בערבות מהווה את האסמכתה לשהייה בישראל.
אלון הראל: מי שהוציא את צו הגירוש מבטל אותו.
אלון הראל: אם המח"ט הוציא את צו הגירוש הוא בטל ממילא תוך 10 ימים.
אלון הראל: אם זה קצין בדרגת אלוף, אז הוא זה שצריך לבטל אותו כי זה צו קבוע.
אלון הראל: ממונה על ביקורת גבולות או בית הדין למשמורת לא מוציאים צו חלופי כמו שהיום מוציאים צו משמורת תחת חוק הכניסה לישראל.
אמנון כהן: מה הולכים לעשות אלה ששוחררו?
אלון הראל: מי שמשחרר אותם זה נציג של ממונה על ביקורת גבולות ונציג של משרד הפנים.
אמנון כהן: מה הוא הולך לעשות?
אמנון כהן: שחררת אותו על פי כל הנהלים.
אמנון כהן: לאיפה הוא הולך אחרי ששחררת אותו?
צין: הם פשוט משתחררים.
אמנון כהן: לאיפה הם הולכים?
צין: לאן שהם רוצים.
צין: יש להם לפעמים תנאי ביקור, כמו למשל להתייצב.
אמנון כהן: איזו תעודה יש לו כדי לקבל שירותי בריאות?
צין: מקבלים היום רישיון זמני.
אמנון כהן: שהם יכולים לעבוד?
צין: לא רישיון עבודה.
אמנון כהן: זה שהות?
צין: יש רישיון ישיבה זמני למי שאין לו אשרה, ויש רישיון ישיבה בישראל למי שהוצא לו צו הרחקה.
צין: הוא מהווה להם איזו שהיא אסמכתה לשהות כאן עד ליציאה.
יונתן ברמן: הממשלה לא התייחסה לסעיף קטן 30א(ג)(3) לגבי חוות הדעת של שירותי הביטחון שמאפשר מעצר.
אלון הראל: לגבי הסיכון.
אלון הראל: אני אתייחס רק מבחינת המשפט הבינלאומי, לא ספציפית.
אלון הראל: מדינה לא חייבת באופן עקרוני לאפשר לנתינים של מדינות אויב או לנתינים שמגיעים ממקומות שמסכנים אותה להסתובב חופשי במדינתם.
אלון הראל: יש אפשרות למנוע, להגביל תנועה, יש אפשרות להחזיק במשמורת עד לבירור כזה או אחר אם נשקפת סכנה, לא נשקפת סכנה וכו'.
אלון הראל: גם אם לא מדובר כאן על מסוכנות אינדיבידואלית מאותו אדם עד לבירור מעמדו יש אפשרות להחזיק אותו.
מיכאל בן-ארי: מה קורה בעולם?
יונתן ברמן: זה באופן גורף כל מי שהגיע.
יונתן ברמן: .
יונתן ברמן: אין פה בדיקה אינדיבידואלית.
יונתן ברמן: אין החזקה גורפת של אזרחי מדינה באף מקום בעולם.
מיכאל בן-ארי: תורכיה נותנת לכל הפליטים הסורים להסתובב.
אלון הראל: כאשר הייתה הפלישה של הכורדים במלחמת המפרץ תורכיה עשתה משהו אחר, היא לא אפשרה להם להיכנס לתוך שטחה ולהסתובב חופשי.
א': מה שאני יכול להגיד בפורום הפתוח הזה שזה נוגע לשיטת פעולה של ארגוני טרור שנוגעת לאו דווקא לאדם ספציפי.
אחמד בבקיר: אני פליט מדלפור.
אחמד בבקיר: הגעתי לארץ לפני 3 שנים באופן לא מסודר.
אחמד בבקיר: אני מאמין שאני פליט.
אחמד בבקיר: מה שמתרחש בדלפור ידוע בכל העולם, אי אפשר להתעלם מזה.
אחמד בבקיר: בחוק הזה אין לי הזדמנות להוכיח שאני פליט כי אין הגדרה של פליט.
אחמד בבקיר: סעיף (ג)(3) מתייחס למדינה כמו סודאן.
אחמד בבקיר: אני מדלפור.
אחמד בבקיר: בתוך סודאן אני לא נחשב כסודאני.
אחמד בבקיר: נעשה לי רצח עם כי אני מדלפור.
אחמד בבקיר: קיבלתי את העונש על כך שאני לא נולדתי בסודאן.
אחמד בבקיר: זה מנוגד לחוק של זכויות הפליט.
אחמד בבקיר: אני מבין שמדינת ישראל היא מדינת חוק, היא מדינה שמכבדת או חתמה על אמנת האו"ם לזכויות האדם כשבתוכה זכויות הפליט.
אחמד בבקיר: יש לי את הזכות להגן על עצמי.
אמנון כהן: אנחנו נסיים כאן היום.
אמנון כהן: אני מבקש ממשרדי הממשלה יחד עם הייעוץ המשפטי של הוועדה לתת את הדעת לגבי השימוע.
אמנון כהן: קיבלתי תשובה, אבל תבדקו אם אין בדרך, אין בחוליה מכאן לכאן איזו שהיא פגיעה בכך שמקבלים החלטה בלי ששומעים את אותו איש, אישה שהגיעו.
אמנון כהן: גם בנוגע לתוספת שביקש חבר הכנסת בן-ארי לגבי סעיף 3(1)(1א).
אמנון כהן: אני מבקש מהממשלה להתייחס לעניין של משרד הבריאות.
אמנון כהן: צריך לעשות איתנו תיאומים, לבדוק לעבות את התקציב של בית חולים, קופת חולים, כל השירות הרפואי.
אמנון כהן: את שאר הדברים הוא יכול למצוא.
אמנון כהן: תעסוקה הוא יכול למצוא באיזה שהוא מקום.
אמנון כהן: לנושא הבריאות אנחנו חייבים לתת את המענה.
אמנון כהן: הגענו עד סעיף 30ב.
אמנון כהן: אני מבקש לעשות תיאומים לפני הדיון הבא עם הייעוץ המשפטי של הוועדה.
אמנון כהן: תעשו עבודה מכינה כדי שנוכל להתקדם מהר יותר.
אמנון כהן: אני מבקש מהארגונים ומהגופים לשלוח את ההערות שיש להם.
אמנון כהן: נוכל לשקול אותן טרום דיון.
אמנון כהן: אם יהיו דברים שאפשר יהיה להכניס כמובן שזה יישקל.
מירי פרנקל-שור: קיים ואקום בהצעת החוק בין הזמן שהוא מגיע לסעיף 30א(א).
מירי פרנקל-שור: תומר העיר על מסתנן הנתון במשמורת.
מירי פרנקל-שור: כל הפרק שמדבר על איך הוא הגיע למשמורת חסר כאן.
אביטל שטרנברג: כמו שאלון ציין, זה מכוח דינים אחרים.
אביטל שטרנברג: לקראת הישיבה הבאה נכין את זה בצורה מסודרת.
אמנון כהן: תכינו וגם תשבו לפני כן.
אמנון כהן: אני מבקש לדיון הבא שיבוא אמנון בן-עמי, ראש רשות האוכלוסין.
אמנון כהן: אני מבקש שתבוא ממשרד הביטחון אישיות בכירה שתיתן לנו את כל החוליה, איך מתגלגל הבן-אדם, איך הוא מגיע, האם הוא בא למשמורת, איך הוא לא בא למשמורת.
אמנון כהן: צריך לראות איך עושים את הממשק הזה בין משרד הפנים למשרד הביטחון.
אמנון כהן: שלום לכולם, אני פותח את הדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.
אמנון כהן: הנושא הוא הצעת חוק שירותי קבורה (תיקוני חקיקה), התשס"ט-2009, ואנחנו מכינים את הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.
אמנון כהן: ראשית, אני רוצה לברך את כל אלה שנמצאים כאן.
אמנון כהן: נמצא כאן איתנו הרב פנחסי, והוא הרוח שמקדם את הנושא הזה.
אמנון כהן: אנחנו רוצים ללמוד את החוק.
אמנון כהן: נציגי הממשלה, מי מסביר את החוק?
אמנון כהן: מה הרציונאל בהצעת החוק?
צחי דוד: שמי צחי דוד.
צחי דוד: אני אסביר את הרציונאל, ולאחר מכן אלעזר מהלשכה המשפטית ייכנס לטכניקה המשפטית.
צחי דוד: מטרת הצעת החוק היא לקבוע תעריפים תחרותיים בבית העלמין ברקת לגבייה עבור רכישת קבר בחיים.
צחי דוד: המנגנון שנבנה עבור בית העלמין ברקת הוא מנגנון תחרותי.
צחי דוד: ייווצרו שם מספר מתחמים, כ-60,000 קברים בשלב הראשון.
צחי דוד: מתוכם 10% קבורת שדה, ו-90% קבורה רוויה ברמות שונות של קבורה רוויה – אם זה סנהדרין, אם זה קבורה רמה, ואם זה מעין שדה.
צחי דוד: הרעיון הוא לעשות סבסוד צולב בין קבורת השדה שתהיה יקרה יותר היות ומדובר במשאב במחסור ובו אנחנו יכולים לגבות יותר, לבין קבורה רוויה שעבור רכישה בחיים תישאר מאוד זולה.
אמנון כהן: כמה היא תהיה זולה?
צחי דוד: התעריפים נעים בין 14,000 שקל למעין שדה, ל-7,500 שקל לקבורת סנהדרין לרכישה בחיים.
צחי דוד: אדם שיגיע לאחר מותו, הקבורה בקבורת סנהדרין תהיה חינם כנהוג כיום.
צחי דוד: זה לא משתנה.
גלעד ארדן: רק לגבי הכוכים.
צחי דוד: נכון, רק הסנהדרין יהיה בחינם כמו שנהוג כיום.
צחי דוד: אביגדור אולי ירחיב קצת יותר ממני, ואתם יודעים שמבחינה הלכתית אין שום בעיה בקבורת סנהדרין לחלוטין.
צחי דוד: גם מבחינת מדיניות אין שום בעיה עם קבורת סנהדרין.
אמנון כהן: האם קבורת שדה לא תהיה חינם יותר?
צחי דוד: קבורת שדה לא תהיה חינם יותר.
צחי דוד: היא תהיה לרכישה בחיים.
צחי דוד: .
אמנון כהן: רק בחיים.
אמנון כהן: כלומר, מי שמגיע דרך הביטוח הלאומי הוא לא יוכל לקבל את קבורת השדה.
צחי דוד: בחינם - נכון, לא יוכל.
נסים זאב: אבל, למה לא לאפשר את זה?
צחי דוד: סליחה, אפשר יהיה לקנות גם אחרי פטירה – לקנייה, לרכישה.
צחי דוד: זה 10% מסך הקבורה בברקת.
נסים זאב: אם אדם פתאום נפטר, אלוקים לקח אותו, והמשפחה רוצה קבורת שדה?
נסים זאב: שישלמו.
צחי דוד: אפשר לקנות בשדה, תיקנתי את עצמי.
אמנון כהן: כסף יענה הכול.
צחי דוד: היות וקרקע היא משאב במחסור הרעיון הוא לנצל לפחות בשלב הראשון – הביקוש יהיה כן לשדה כדי לממן עבור כל היתר את קבורת הסנהדרין בחינם.
צחי דוד: גם במודל המוצע יש סבסוד של המדינה לסך כל העלויות בסך של 20 מיליון שקלים.
צחי דוד: לאור הדיינות מוקדמת של הוועדה ובקשה של הוועדה שנפעל להפחתת התעריפים, התעריפים הופחתו והם יסובסדו ב-20 מיליון שקלים לא באמצעות המנגנון הזה.
צחי דוד: תקצבנו 20 מיליון שקלים לעבודות הפיתוח שהם תקציב מדינה ולא יחזרו.
צחי דוד: יתר עבודות הפיתוח הם חלק מהתמחיר.
אמנון כהן: 20 מיליון לאיזה גודל של מתחם?
צחי דוד: ל-60,000.
אמנון כהן: יש שם בסך הכול 300 ומשהו, נכון?
צחי דוד: השלב הראשון שמפתחים כרגע הוא 60,000 קברים.
אמנון כהן: מי יממן את הפיתוח הבא?
צחי דוד: זה עד 2020.
אמנון כהן: בפיתוח הראשון אתם משתתפים רק ב-20.
אמנון כהן: העלויות הן בוודאי יותר.
אמנון כהן: האם המדינה תשתתף גם בהתפתחות הבאה?
צחי דוד: בראשון כמובן עלויות השטח הן העיקריות.
צחי דוד: הפיתוח הבא יהיה אחרי שנת 2020, ואני לא יודע לגזור מדיניות עד שם.
אביגדור אוחנה: הפיתוח הראשון הוא לא העיקרי.
אביגדור אוחנה: נמצא פה הרב פנחסי והוא יוכל להרחיב יותר.
אביגדור אוחנה: אבל, מדובר בשטח שהוא מחצבה ישנה שהיא מאוד קשה לפיתוח.
אביגדור אוחנה: יש שם בעיות מאוד קשות של ניקוזים שמצריכות השקעה של סכומי כסף גדולים מאוד.
אביגדור אוחנה: אם אנחנו מדברים על פיתוח תשתיות על בכל השטח, לפני כשנה-שנה וחצי, ההערכה עמדה על 250 מיליון שקל.
אביגדור אוחנה: 80 המיליון שקל לשלב א' זה לא עיקר ההשקעה.
צחי דוד: אבל, פר-קבר זה עדיין כן יותר ממה שיישאר.
צחי דוד: העלות פר-קבר היא עדיין עכשיו הרבה יותר כבדה מכפי שהיא תהיה בעתיד – זו כוונתי.
אמנון כהן: זאת אומרת, ה-20 מיליון האלה הם בעקבות זה שהוועדה כאן לא קיבלה את המתווה שקבעתם קודם.
אמנון כהן: האם ה-20 מיליון האלה לא היו קודם?
צחי דוד: לא היו.
אמנון כהן: מה עוד לא היה ואתם כרגע מסכימים עליו?
צחי דוד: זה פאן המשפטי, ואלעזר ירחיב.
אמנון כהן: אנחנו לא מדברים כרגע על הפאן המשפטי.
אמנון כהן: הפאן הכלכלי יותר חשוב כרגע.
צחי דוד: בפאן הכלכלי – ניתן הסבסוד הזה של 20 מיליון שקלים.
אמנון כהן: למה הגעתם ל-20 ולא ל-15 או ל-30?
צחי דוד: הרעיון היה ליצור תעריפים יותר תחרותיים מול בית עלמין ירקון, והיקף הסבסוד שנקבע כדי ליצור את התעריפים האלה הוא באמת 20 מיליון שקלים.
רפאלי פנחסי: אדוני היושב-ראש, אתה יכול לראות שבתעריפים יש את המחיר הקודם, ויש את המחיר שאחרי הסבסוד של ה-20 מיליון.
אמנון כהן: אני רואה.
אמנון כהן: חבר הכנסת לשעבר, מכובדי, אנחנו רואים.
אמנון כהן: יש דברים שלא כולם רואים.
אמנון כהן: אנחנו גם בשידור, ואנחנו צריכים להגיד דברים על מנת שהציבור ישמע.
אמנון כהן: גם המובן מאליו צריך להיאמר.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר שזה זמן רב שפונים אליי אנשים האומרים שהם נדרשים לשלם כספים רבים בשביל לקבל היום חלקת קבר במדינה.
אורי מקלב: קודם כל, צריך להבין שקנייה מחיים זה לא אקסטרות.
אורי מקלב: לרוב קנייה מחיים נעשית במקרים שבהם בן או בת הזוג נפטר או כשאחד מהיקירים נפטר, והם רוצים להבטיח את קבורתם לצידם, ואז הם נדרשים לשלם את המחירים האלה.
אורי מקלב: צריך להבין כי קבורה מחיים לא נעשית סתם כי לאדם מתחשק לעשות זאת.
אורי מקלב: זה נהיה קשה לקבור היום במדינה, וזה נהיה גם יקר מאוד.
אורי מקלב: זה עסק יקר למות היום.
אורי מקלב: אנשים צריכים היום להיקבר לא לפי המסורת שאליה הם היו רגילים במשך דורות על גבי דורות.
אמנון כהן: צריך לפתוח תוכנית חיסכון מיוחד בשביל להיקבר.
אורי מקלב: הוא צריך לפתוח.
אורי מקלב: אבל, יש גם שאלה איפה להיקבר.
אורי מקלב: הוא לא נקבר בקבורת שדה היום כפי שסבא והסבא של הסבא שלו נקבר בהר הזיתים, באירופה או בחוץ-לארץ, ואת הקברים האלה הוא פוקד.
אורי מקלב: גם באירופה השטחים הם מאוד יקרים, ויש מדינות שלא מבינות איך אנחנו כאומה יהודית נלחמים ומשקיעים כספים רבים כדי שבתי הקברות לא ייהרסו, למרות שהם נמצאים במרכזי הערים.
אורי מקלב: אנחנו עומדים במלחמה הזאת.
אורי מקלב: אנחנו לא מסכימים לכל מיני שיטות שבהן צריך להעביר אותם לקבורה בקומות.
אורי מקלב: כאן אנחנו מכריחים את האנשים לא להיקבר בקבורת שדה לפי המסורת.
אורי מקלב: זה אומנם לא כל כך נפוץ.
אורי מקלב: אבל, יש היום אנשים שצריכים להתמודד עם זה.
אורי מקלב: אנשים מוציאים כסף רב מכיסם על מנת לקבור את האבא או האימא שנפטרו, ואחר כך הם צריכים להוסיף עוד סכום כסף עבור חלקה מחיים.
אורי מקלב: בית הקברות הוא עתידי.
אורי מקלב: נתנו לנו את הזיבורית של הזיבורית של המדינה בשביל הקברים.
אורי מקלב: נותנים את המחצבות.
אורי מקלב: כולם עשו הון על המחצבות האלה, ושילמו מסים.
אורי מקלב: היום המתים צריכים לשלם על התשתית הזאת.
אורי מקלב: למה אתם לא נותנים קרקע יותר טובה?
אורי מקלב: האם זה מה שמצאתם על מנת לתת לנפטרים שלנו, את הקרקע הכי זיבורית שקיימת במדינה?
אורי מקלב: ועכשיו דורשים מהם עוד כסף.
אמנון כהן: זה מינהל כנראה.
אורי מקלב: או המינהל או המדינה – אני לא יודע.
אורי מקלב: המדינה הרוויחה מזה אז שהמדינה תסבסד את זה.
אורי מקלב: היא מסבסדת 20 מיליון – שתסבסד עוד.
אורי מקלב: אני גם לא יודע מה הצורך בזה עכשיו.
אורי מקלב: לא שמענו פה, וגם אין כאן נציגים, למה הבהילות לעשות את זה עכשיו.
אורי מקלב: נמצא כאן הרב פנחסי, ואני חושב שיש לו מידע בעניין הזה.
אורי מקלב: מה קורה בירקון?
אורי מקלב: מהמסמך הזה שנמצא כאן אני מבין שהצורך האמיתי בעניין הזה יהיה עוד עשרות שנים.
אורי מקלב: לא מדברים על הוצאה גדולה עכשיו של המדינה, מדברים על הצעות עתידיות בשלבים רחוקים מאוד, ושהמדינה יכולה לתת את החלקים האלה לאט לאט.
אורי מקלב: גם בזה אנחנו עושים כל מיני הפרטות.
אורי מקלב: אנחנו עושים מסחור בדבר הזה שהוא מאחד את האומה שלנו, וכל דבר זה כסף.
אורי מקלב: האם זה מה שצריך להיות?
אורי מקלב: זה עם אחד.
אורי מקלב: אני חושב שצריך לבטל את כל החוק הזה, ולא לאפשר אותו.
אורי מקלב: אם מאפשרים אותו צריך לבטל את כל המחירים היקרים, ולדאוג לכך שזה לא יהיה כל כך יקר.
אורי מקלב: צריך לכבד את המסורת שלנו.
אורי מקלב: בהלכה יש מושג של קברי אבות ותראו עד כמה אנחנו מקפידים בדברים האלה.
אורי מקלב: למה למסחר את זה כך?
אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.
נסים זאב: אני חושב שהחוק הזה קובע את הגבולות.
נסים זאב: חייבים חוק.
נסים זאב: אפשר להתווכח על העלויות, אפשר לומר שאולי 25,000 שקלים זה מוגזם לחלקת שדה, ו-8,000 בסנהדרין.
נסים זאב: אורי, תפקידה של הוועדה הוא להתווכח פה על העלויות.
נסים זאב: אם אתה חושב לרגע שאם אנחנו לא נעגן את זה בחוק יהיה יותר טוב עם המתים ועם החיים, אתה טועה.
נסים זאב: כי היום לא גובים 7,000 דולר על קבר בחיים, אלא גובים 15,000 דולר.
נסים זאב: במאפייה אתה לא יכול להילחם.
רפאל פנחסי: זה לא בניגוד לחוק כי הם מוכרים חלקות סגורות.
אורי מקלב: בחיפה נרצח מנהל בית הקברות.
אורי מקלב: בגלל הדברים האלה, בגלל שהוא נלחם בכאלה שמשתלטים על שטחים וממסחרים אותם.
אורי מקלב: זה נהיה דבר יקר מאוד, והם מכרו את זה מאוד בזול.
אורי מקלב: על זה נרצח מנהל חברה קדישא, לא על דבר אחר.
נסים זאב: אני אלמד אתכם את השיטה איך סוגרים חלקות.
נסים זאב: עושים הרבה שבילים והרבה מעברים, ופתאום הכול סגור.
נסים זאב: זאת אומרת, מחלקה של דונם מתוכננים נניח 300 קברים, נניח בחלקת שדה, בצפיפות.
נסים זאב: כשהם מגיעים ל-30% - 40% מהקבורה, היא פתאום סגורה.
נסים זאב: כי התעריף צריך להיות פי 3.
נסים זאב: מכיוון שאנחנו לא מחייבים אותם בשרטוט מראש למעברים בין הקברים, והצפיפות היא נוראה - כמו שקיים בהר הזיתים - אז אחד עולה על השני.
נסים זאב: באיזשהו שלב אותם מעברים הופכים לעוד חלקות קבורה.
נסים זאב: אם רוצים באמת לפתוח את העניין הזה – ודיברתי על זה בעבר בדיונים קודמים – צריך לחייב את חברות קדישא על-פי מפות, על-פי תוכנית.
נסים זאב: אנחנו נקבע מה זה רוויה לפי אחוזים, מה זה לא רוויה.
נסים זאב: אבל, כאשר אני יודע שהם משרטטים גם את המעברים, ואת דרכי הגישה בתוך אותם מעברים.
נסים זאב: לא יכול להיות שמעברים פתאום יהפכו להיות חלקות קבר, ושאנשים ישלמו על אותו מעבר עכשיו פי 3.
נסים זאב: אותו אחד ששילם קצת פחות אין לו אפשרות להגיע לאותה חלקה שבה הוא קבר רק לפני שנה-שנתיים.
נסים זאב: צריך לקחת בחשבון את זה.
נסים זאב: אני בוודאי בעד כל מה שקשור לסנהדרין ולאחר המוות.
נסים זאב: אני אומר – אסור לא לקיים את החוק.
נסים זאב: אפשר לקיים ויכוח, אולי להוריד קצת את התעריף, אולי לומר ש-25 קצת מוגזם ולהתפשר.
נסים זאב: אבל, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שלא נחיה באשליה.
נסים זאב: היום מבקשים בירושלים מבקשים 15,000 דולר עבור חלקת שדה, פי 2.
נסים זאב: אני אומר לך – 40,000 שקל, ו-35,000 שקל.
נסים זאב: תנסה לבקש עכשיו איזושהי חלקה.
נסים זאב: אין חלקה היום בירושלים שהיא לא סגורה.
נסים זאב: היא הרבה יותר סגורה מיריחו שהיתה סגורה ומסוגרת ואין יוצא ואין בה.
אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, רצית לענות.
אביגדור אוחנה: כולנו יודעים שיש מצוקת קרקעות במדינת ישראל.
אביגדור אוחנה: זה לא התפקיד של המשרד.
אביגדור אוחנה: אבל, כגורם ממשלתי אנחנו בהחלט מזדהים עם המצוקה הזאת, ופועלים בכיוון הזה, כי המטרה היא מטרה משותפת לכולנו.
אביגדור אוחנה: אם נתפרס בקבורת שדה על פני שנים אז חצי ממדינת ישראל יהיה בית קברות גדול אחד.
אביגדור אוחנה: זה כבר לא בתי הקברות של פעם שאחרי מספר שנים היו מתכסים מעצמם או מכסים אותם ונעלמים, וממשיכים לבנות עליהם, אלא אלה בתי קברות שנשארים היום לעד עם תו תקן, ואי-אפשר יהיה לפנות אותם.
אביגדור אוחנה: אם אנחנו לא רוצים להפוך את חצי מדינת ישראל לבית קברות אחד גדול אז אנחנו חייבים לגשת לפתרון של קבורה רוויה.
אביגדור אוחנה: אנחנו נראה שהפתרון הזה יותר ויותר מתממש בצורות שונות, במודולים שונים, בקבורה בקומות, לגובה ולעומק, ואחד מעל השני, ובקירות, ובכל מקום אחר.
אביגדור אוחנה: פשוט אין ברירה.
אביגדור אוחנה: הנקודה היא שעלויות פיתוח קבורה רוויה הן עלויות גבוהות מאוד.
אביגדור אוחנה: מצד אחד, אנחנו אומרים לחברות קדישא: אין לכם קרקע, אתן צריכות לפתח פתרונות של קבורה רוויה.
אביגדור אוחנה: מצד שני, אנחנו לא תומכים בהן בזה.
אביגדור אוחנה: רק עכשיו אנחנו מתחילים לתמוך בהן בזה במשהו.
אביגדור אוחנה: אבל, באופן עקרוני במשך השנים וכך גם כן מתוכנן בברקת, המדינה לא תתמוך בהקמת המבנים האלה שהם מבנים מאוד מאוד יקרים.
אביגדור אוחנה: הברירה היחידה היא לגבות את הכסף מהציבור.
אביגדור אוחנה: להגיד שאנחנו ששים ושמחים לכך?
אביגדור אוחנה: לא.
אביגדור אוחנה: אנחנו היינו שמחים אילו המדינה היתה משקיעה את הכסף הזה ממקורותיה היא, ומציעה את פתרונות הקבורה לציבור בחינם, או במחירים יותר זולים – זה ודאי.
דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, מדובר על העלאה של 100%.
אביגדור אוחנה: בקבורת שדה זה 100% כי היום באזור תל-אביב גובים 12,500 שקל לקבורת שדה, ואין.
אביגדור אוחנה: יש רק במקומות סגורים כמו שאומר הרב פנחסי, ושם גובים את המחיר הזה.
אביגדור אוחנה: נכון שיש על הנייר את המחיר הזה של 12,500.
אביגדור אוחנה: אבל, היום בפועל המחירים הם סביב ה-25,000, ולעיתים אפילו יותר.
אביגדור אוחנה: לגבי קבורת סנהדרין – הקבורה היא יותר זולה בברקת מאשר בשאר המקומות.
אורי מקלב: למה היא יותר זולה?
אביגדור אוחנה: חבר הכנסת מקלב, היום יש התעוררות מאוד גדולה.
אביגדור אוחנה: במשך שנים נמנעו אנשים מלרכוש בקבורת סנהדרין באזור תל אביב.
אביגדור אוחנה: היום מוסרת לנו חברה קדישא שיש התעוררות.
אורי מקלב: איזה התעוררות?
אורי מקלב: יש חוסר ברירה, לא התעוררות.
אורי מקלב: אנשים באים אלינו בטענות.
אביגדור אוחנה: זה לא משנה.
אביגדור אוחנה: אין ברירה ואנשים קונים חלקות לקבורת סנהדרין.
אביגדור אוחנה: אני מדבר על רכישה מחיים.
אמנון כהן: הם לא רוצים להעמיס מחר על הילדים שלהם.
אורי מקלב: בוא תשאל כמה אנשים נאנקים וקונים קבורת שדה כי אין להם ברירה.
אורי מקלב: הם עושים את זה בתשלומים.
אורי מקלב: אנשים בוכים ואומרים: הבטחנו לקבור את אבא שלנו כמו שקברו את אבא שלו.
אביגדור אוחנה: אנחנו רוצים שכולם ייקברו בקבורת שדה.
אביגדור אוחנה: האם זה הפתרון?
אביגדור אוחנה: צריך למצוא את דרך המלך.
אורי מקלב: למה בברקת?
אורי מקלב: לקחתם את הקרקע הכי זיבורית ושם גם צריכים לעשות את המסחור?
אורי מקלב: לאן שלחתם אותנו?
אורי מקלב: לברקת.
אמנון כהן: עו"ד אלון קרפ, חברת קדישא חיפה, בבקשה.
אלון קרפ: נכון, אדוני.
אלון קרפ: אני החתן של בני היס זכרונו לברכה.
אורי מקלב: סליחה, שלא ראיתי שאתה נמצא פה.
אורי מקלב: אני לא יודע אם היית פה כשהזכרתי קודם איך מנהל חברת קדישא בחיפה נרצח בגלל מחלוקת על קבורת שדה.
אלון קרפ: הגעתי לפני דקה.
אלון קרפ: חברת קדישא חיפה הינה חלק ממתחם דומה למתחם ברקת שנקרא מתחם מב"ע תל-רגב – מועצת בתי עלמין תל רגב.
אלון קרפ: חלקה של חברת קדישא חיפה בכל המתחם הוא רוב מוחלט של - - -.
אלון קרפ: מתחום תל רגב נמצא מחוץ לחיפה – בין צומת יגור לצומת סומך.
אלון קרפ: הדבר הקשה מאוד על הפעילות של חיפה.
אלון קרפ: כרגע אנחנו צריכים להתפצל בין החלקות בחיפה לבין החלקה בחוץ.
אלון קרפ: יש כמובן גם תרעומת גדולה מצד התושבים.
אלון קרפ: המתחם נותן פתרונות לכל הקריות שסובבות את חיפה, כולל את טבעון, כולל שלוש חברות קדישא נוספות בחיפה.
אלון קרפ: מועצת בתי עלמין תל רגב היא מתחם זהה לזה שמוצע להקים בברקת, ותיכף אגיע בדיוק למה שאני רוצה להגיד.
אלון קרפ: חברה קדישא חיפה בנתה עד היום כ-11,000 קברים בתל רגב בקבורה רוויה, וכרגע היא חתמה ומבצעת עוד 7,500 קברים בתל רגב בקבורה רוויה.