GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי גולומב: אנחנו לא מתערבים במהלכים המסחריים בהם.
נחמה רונן: אם קרה מקרה ביבשה, לא בים.
נחמה רונן: ומכולה נפלה עם חומר נפץ באיזשהו מקום, למשרד הביטחון לא היה עניין בזה?
יוסי גולומב: על פי חוק משטרת ישראל.
מוסי רז: היית שוחה ליד המכולה הזאת?
יוסי גולומב: אני לא יודע.
יהודית נאות: סולתם צריך להשיב אם זה יכול להתפוצץ.
יהודית נאות: הם בודקים בתנאים שונים.
יהודית נאות: האם בתנאים של מים זה יכול להתפוצץ?
יצחק פריד: לא עשינו שום דבר בעומקים כאלה של מים, אבל אנחנו יודעים שהתחמושת במצבה כפי שהיתה בהובלה רגילה היא במצב לחלוטין לא רגיש.
יצחק פריד: אין שום גורם של לחץ שאנחנו יודעים שיכול להשפיע על החומר הזה, והניסיון ההיסטורי גם הוכיח זאת.
יצחק פריד: בפרל הרבור מבקרים מיליוני תיירים ויש שם אוניות טבועות עם דברים גדולים יותר מזה.
יצחק פריד: לפי מיטב ידיעתנו, בהיסטוריה לא קרה, לתחמושת מהסוג הזה שום דבר.
מוסי רז: יש שם אנשים שצוללים לראות את שוניות האלמוגים?
יצחק פריד: אין לי מושג.
יצחק פריד: גם אף אחד לא צולל ל-250 מטר.
יוסי גולומב: אדוני היושב-ראש, הערה.
יוסי גולומב: בנמל חיפה טבועה צוללת ממלחמת העולם השנייה על תחמושתה עם הטורפידות שלה.
יוסי גולומב: זה אתר צלילה מוכרז.
יוסי גולומב: אין שום סיכון.
משה גפני: מי אחראי במשרד התחבורה על מה שקורה במפרץ?
משה גפני: מי בעל הבית של המקום הזה אם נופלת שם תחמושת או שמים שם כלובי דגים?
אליעזר שטרנברג: אני אסביר.
אליעזר שטרנברג: בעקבות נפילת המכולות למפרץ מונה רב-חובל גרסון כחוקר למקרה, זה נחשב לתאונה ימית, והוא טרם הגיש את מסקנותיו.
אליעזר שטרנברג: הוא עוד לא גמר את החקירה.
אליעזר שטרנברג: בעצם אתמול, בלי קשר, הוא חקר את המחקר האחרון.
משה גפני: אני רוצה לדעת מי בעל הבית שם?
משה גפני: נניח שהוא יגיע למסקנה שמישהו צריך להוציא את המכולה הזאת.
משה גפני: מי בעל הבית להגיד את זה?
אלכס גרסון: מנהל מינהל הספנות.
יהודית נאות: אתה גם חוקר את סכנת ההתפוצצות?
אלכס גרסון: אני לא נכנס להיבטים של סכנת ההתפוצצות.
אלכס גרסון: אני חוקר מה קרה, איך קרה, למה קרה ואני אגיש את המסקנות מי לדעתי אחראי למחדל הזה.
אלכס גרסון: זו מסגרת המנדט שקיבלתי.
משה גפני: מי נתן לך את המנדט?
משה גפני: אתה לא חוקר האם זה יכול להתפוצץ, האם זה מהווה סכנה בריאותית לאנשים, האם זה יכול לזהם את המפרץ?
אלכס גרסון: לא.
משה גפני: מר יצחק בן-דוד, מי בעל הבית לבוא ולהגיד להוציא משם את הכלובים אם יחליטו על כך?
משה גפני: מי בעל הבית לבוא ולהגיד: תוציאו את המכולות שנפלו עם התחמושת?
יצחק בן-דוד: לגבי הכלובים עמדת המשרד ברורה.
יצחק בן-דוד: המשרד חושב שהכלובים לא צריכים להיות בים.
יצחק בן-דוד: מחכים כמובן להמלצה של ועדת המומחים.
משה גפני: לפני שיחליטו מי אשם.
משה גפני: נניח שיחליטו שחברת סולתם אשמה.
משה גפני: מה אז אתה יכול להגיד לה?
משה גפני: יש לך סמכות חוקית להגיד לה: תוציאי?
יצחק בן-דוד: יש לנו שני סוגי צווים שאנחנו יכולים להוציא.
יצחק בן-דוד: צו אחד, זה צו לפינוי רעלים על פי חוק החומרים המסוכנים.
יצחק בן-דוד: הצו השני זה צו ניקוי על פי חוק הניקיון.
משה גפני: למה אתם לא מוציאים צו שחברת ההובלה, שהובילה את החומרים האלה, שתוציא אותם.
משה גפני: והיה ויתברר שהיא לא אשמה בזה, אשם בזה ראש עיריית אילת נניח, אז יחייבו אותו בהוצאות.
משה גפני: למה אתם לא מוציאים את הצו עכשיו?
יצחק בן-דוד: אחרי שביררנו שזה אתה.
משה גפני: ברור לגמרי מי הוביל את המכולות האלה, זה לא סוד.
משה גפני: ברור לגמרי שאצלו זה נפל.
משה גפני: ברור לגמרי שהוא צריך להרים את זה.
משה גפני: לא ברור מי יהיה חייב בהוצאות לאחר מכן.
משה גפני: יכול להיות שאשם בזה מי שבנה את הספינה הזאת לא טוב, אשמות בזה חברת סולתם, עיריית אילת, רשות הנמלים, מינהל הספנות, יכול להיות הרבה דברים.
משה גפני: הרי התפקיד שלך זה לדאוג לסביבה.
משה גפני: למה אתה לא מוציא צו על פי החוק מיד?
יצחק בן-דוד: לא ברור לנו מי הגורם.
משה גפני: לי ברור, החברה שהובילה את זה.
יצחק בן-דוד: זה ממש לא נכון.
יצחק בן-דוד: אתה טועה.
יצחק בן-דוד: אתה קובע מסקנה בלי שהעניין נבדק.
יצחק בן-דוד: יש פה חקירה שמתבצעת על ידי מומחים של מינהל הספנות והמומחים האלה יקבעו מי הגורם שאחראי לנפילת המכולות האלה לים.
מוסי רז: מתי יקבעו?
אלכס גרסון: תוך מספר ימים.
משה גפני: מר גרסון, אתה חוקר מי הפיל את המכולות לים?
אלכס גרסון: בוודאי.
אלכס גרסון: זה לא נפל מהאונייה, זה נפל בדרך מהאונייה לרציף.
אלכס גרסון: לאונייה הזאת אין שום חלק בעסק הזה.
אלכס גרסון: האונייה עשתה את שלה.
אלכס גרסון: היא הביאה את החומר, הורידה אותו וזה נפל אחר-כך.
אלכס גרסון: אי-אפשר לחייב את הבעלים של האונייה.
אלכס גרסון: הם לא קשורים לעסק.
נחמה רונן: אדוני, אני רוצה לעזור לך בדוגמאות שהיו בעבר במשרד לאיכות הסביבה.
נחמה רונן: כשהיה אירוע חומרים מסוכנים ביבשה והיה חשש אמיתי לחיי הציבור, קודם כל המשרד הוציא צו וחייב את הרשות המקומית או מי שהוביל את המטען.
נחמה רונן: אחר-כך יש חקירה, בחקירה הדברים מתבררים והעניין מגיע לבית המשפט ואפשר להטיל את הקנס.
משה גפני: האזור הוא תחום השיפוט של אילת?
גבי קדוש: הוא לא בתחום השיפוט אילת.
גבי קדוש: רק לאחרונה קיבלנו בוועדת חקירה לשינוי שטחי השיפוט 300 מטר.
גבי קדוש: 300 מטר אלה לא כוללים את הנמל ואת חוות גידול הדגים.
משה גפני: אם נגיע למסקנה שהמשרד לאיכות הסביבה יוציא צו בהסכמה לעיריית אילת ולרשות הנמלים להוציא את המכולות משם מיד - הרי ההשפעה על אילת היא ברורה, מיידית וחד משמעית - ולאחר מכן, כשתסתיים הבדיקה ותהיינה מסקנות מי אחראי לזה, יוחלט שהוא ישא בהוצאות האלה.
משה גפני: אתה מסכים?
גבי קדוש: קודם כל שיוציא את הצו.
גבי קדוש: אני מסכים.
גבי קדוש: אם צריך לגייס לזה כסף, נגייס את הכסף לעניין.
משה גפני: נציג רשות הנמלים והרכבות, אתה מסכים או שאתה רוצה לצאת לטלפן קודם למישהו?
גדעון גולדברג: מאחר והסכום הוא אדיר, של מיליון דולר ומעלה, אני לא יכול לקחת על עצמי אחריות כזאת.
משה גפני: אתה אומר את הסכום בוודאות?
גדעון גולדברג: זו הערכה של מומחים.
משה גפני: אפשר להשתמש בציוד הזה לאחר שהוא מוצא מהים?
גדעון גולדברג: לא יודעים.
גדעון גולדברג: יכול להיות שכשיוציאו את החומר משם הוא יהיה יותר מסוכן מאשר היום.
משה גפני: תיקח בחשבון שיש פה גם הנושא של הביטוח, גם הנושא שמי שאשם בזה בסופו של דבר יחוייב לשלם.
משה גפני: בינתיים צריך להציל את הנמל.
משה גפני: אתה יכול לתת לנו תשובה
גדעון גולדברג: אני לא יכול לתת תשובה.
משה גפני: אתה יכול לשאול מישהו ולתת לנו תשובה?
גדעון גולדברג: כן.
גדעון גולדברג: בנושא הכלובים אני חייב לענות לחברת הכנסת רונן.
גדעון גולדברג: מי שהחליט על כלובי הדגים זו לא רשות הנמלים זה היה השר.
נחמה רונן: הוא החליט על ההגדלה, הוא לא החליט על כלובי הדגים.
גדעון גולדברג: זה היה אילוץ שרשות הנמלים נאלצה לקחת.
גדעון גולדברג: היא היתה קשורה לאונייה כשהדוברה התהפכה.
גדעון גולדברג: עם כל הכבוד, רשות הנמלים לא עוסקת בלב ים, לא מורידה מכולות, היא לא משנעת מטענים בלב ים.
גדעון גולדברג: לכן סוכן המטען חכר מנמל אילת דוברה וחכר שירותי גרירה.
גדעון גולדברג: זאת אומרת, אנחנו לא אחראים, אין לנו קשר ולא ניהלנו את הפרוייקט הזה.
גדעון גולדברג: יתרה מזאת, הדרישה מסוכן המטען היתה שהוא עושה את זה מחוץ למים הטריטוריאליים וזה לא נעשה מחוץ למים הטריטוריאליים.
נחמה רונן: למה נתתם לו?
נחמה רונן: אתם בעל הבית.
גדעון גולדברג: יש חוקר, הוא יבדוק ויתן את המסקנות שלו.
גדעון גולדברג: רשות הנמלים לא היתה קשורה בזה.
גדעון גולדברג: נוח להאשים את רשות הנמלים כי היא גוף גדול.
גדעון גולדברג: אלה כספי ציבור.
גדעון גולדברג: להוציא מיליון דולר מכספי ציבור כדי להוציא מכולות כשהאחראי הוא מישהו אחר, אולי נוח לכם להגיד את זה.
נחמה רונן: אבל כסף אתם מקבלים מכלובי הדגים.
גדעון גולדברג: לגבי כלובי הדגים, נמל אילת אדיש לנושא הזה.
גדעון גולדברג: גם אם אנחנו מרוויחים 600 אלף שקלים בשנה, אנחנו מוכנים לוותר.
גדעון גולדברג: ברגע שוועדת המומחים תגיד להוציא את הכלובים מהים, אנחנו נהנה הראשונים שנשמח.
נחמה רונן: למה ועדת מומחים, למה לא המשרד לאיכות הסביבה, למשל?
גדעון גולדברג: מי שיקבע.
גדעון גולדברג: יש לנו חוזה איתם.
גדעון גולדברג: אנחנו לא יכולים להוציא אותם החוצה.
נחמה רונן: באיזו רשות אתם עושים חוזה מסחרי עם חברה מסחרית, כשזו לא פעילות נמלית?
גדעון גולדברג: חזרתי ואמרתי שבזמנו שר החקלאות אילץ אותנו לעשות את זה.
נחמה רונן: אבל הוא לא הקים את זה.
גדעון גולדברג: יש פקודת הסחורות הנטרפות שקובעת שאנייה או סחורה שטבעה בים, יש פקיד בכיר במינהל הספנות שהוא אחראי על הסחורות הנטרפות.
גדעון גולדברג: צריך לפנות אליו.
משה גפני: אפשר לדעת כמה עולה הסחורה הזאת?
יצחק פריד: אני לא זוכר.
יצחק פריד: ב.
יצחק פריד: זה עניין מסחרי לחלוטין.
משה גפני: מר יצחק בן-דוד, אחרי שנגיע להסכמה עם גבי קדוש ועם המינהל, האם תסכימו להוציא צו מיד?
משה גפני: חברת-הכנסת נאות, בבקשה.
יהודית נאות: אני מצטערת שאיחרתי כי הייתי בוועדת החינוך, אבל מן הקטע שכן שמעתי זה נראה כמו תפוח אדמה לוהט שכל אחד מעביר אותו מיד ליד.
יהודית נאות: ההרגשה היא לא טובה משום שכל כך הרבה אנשים מחפשים סמכויות ופתאום הם מתרחקים מהסמכות.
יצחק בן-דוד: זה לא אותו דבר.
יהודית נאות: זה אותו דבר מבחינתנו.
יהודית נאות: כל יום שיש סכנה נוספת למפרץ, ואני לא מדברת על זה שצוללים שם, נראה לי כאילו כל אחד מחפש כאן כיסוי של משהו, וזה לא נראה טוב ונאה, משום שיש לכם צווים ביד, לא צריך לחוקק לכם חוק.
יהודית נאות: הסמכות להוציא צווים היא בידיכם.
רני עמיר: אני חייב לתקן את הרושם שנוצר כאילו המשרד לאיכות הסביבה מחכה למשהו שיקרה כדי לפעול.
יהודית נאות: מה עשיתם עד עכשיו?
רני עמיר: אני יכול להגיד לכם באחריות מלאה, לא נחנו שנייה מהרגע שנפלו המכולות האלה מהדוברה וצללו למשרד.
משה גפני: אני אמרתי אם תהיה הסכמה.
רני עמיר: אם תהיה הסכמה, אין בעיה.
יהודית נאות: נניח שמישהו התפרץ לביתי, עכשיו המשטרה חוקרת מי עשה את זה.
יהודית נאות: האם אני לא אסגור את הדלת קודם ואקרא למנעולן?
יהודית נאות: תפריד בין את מי תתבע ואת מי תעמיד לדין וממי עיריית אילת תתבע פיצויים על הנזק.
יהודית נאות: השאלה היא עכשיו, מי מתקן את הנזק המיידי?
יהודית נאות: מי נותן את העזרה הראשונה?
רני עמיר: האנלוגיה שלך היא, לטעמי, לא נכונה, כי את אומרת: בואו נתפוס את הגנב ונכה אותו לפני שאנחנו יודעים שזה הגנב.
יהודית נאות: לא הבנת אותי.
רני עמיר: ההשוואה שלך היתה לנושא משאית ברום שמתהפכת במפרץ חיפה, וזה לא אותו דבר מהסיבה הפשוטה, שאף אחד עדיין לא קבע, ואם קבעו אז קבעו הפוך, שאין פה סכנה מיידית, אני מדגיש מיידית, זאת אומרת אין פה נחיצות לפעול מיד.
נחמה רונן: מי קבע?
רני עמיר: מי שעושה כרגע הערכת סיכונים מאוד דייקנית בנושא הזה, זה משרד המדען הראשי במשרד לאיכות הסביבה.
רני עמיר: הוא לא סיים את ההערכה שלו אבל יש מסקנות ראשוניות, ואני יכול לומר שלא מדובר על סכנה מיידית, וזה ברמה גבוהה של ודאות.
מוסי רז: האם מאז שנפלו המכולות לים נעשתה בדיקה כלשהי של איכות המים בחופי הרחצה באילת?
מוסי רז: אם כן, מה היו התוצאות ומתי היתה הבדיקה הזאת?
מוסי רז: מה שאני רואה פה זה שיושבים על חבית חומר נפץ.
רני עמיר: התשובה לשאלה שלך היא שלא נעשתה בדיקה כזאת.
רני עמיר: גם אם היתה נעשית בדיקה כזאת ונגיד שהיינו מוצאים משהו לא אינדיקטיבי, זה לא היה אומר שאין זיהום.
רני עמיר: בגין פרוייקט כזה גדול עם כמות כזאת של חומר נפץ, כשאנחנו יודעים בוודאות שהוא משתחרר, אם בכלל, בצורה מאוד איטית, לא נמצא שום דבר.
רני עמיר: זה להשקיע מאמץ במקום שלא צריך.
רני עמיר: מה שכן עשינו, גייסנו את חיל הים לצורך העניין ואנחנו מתכוונים להוריד לשם מצלמה שקודם כל תצלם את השטח, שנראה מה קורה שם.
רני עמיר: המצלמה גם תוריד איתה בקבוקי דיגום לבדוק את סביבת המים ליד המכולות לא בחוף, שזה כבר קצת יותר אינדיקטיבי.
מוסי רז: השאלה היא אם אתה יכול להבטיח לאנשים, שנכנסים לשחות היום באילת, שהם לא נכנסים למקום שאסור לשחות בו, כמו שהתברר לגבי הקישון ומקומות אחרים.
רני עמיר: אני יכול להגיד להם בוודאות שאין שום בעיה להתרחץ באילת.
גבי קדוש: קודם כל, מפרץ אילת יושב על חבית חומר נפץ.
גבי קדוש: זו עובדה.
גדעון גולדברג: מנכ"ל רשות הנמלים חושב שזה לא בתחום אחריותו.
גדעון גולדברג: גם אם באיכות הסביבה יורו לנו להוריד את זה, הוא צריך ללמוד את הנושא הזה, רק אחר-כך הוא יתן תשובה.
משה גפני: אני רוצה לדעת אם אפשר להוציא צו בהסכמה של המשרד לאיכות הסביבה לרשות הנמלים יחד עם עיריית אילת כדי למשות את המכולות מהמים, ולאחר שתהיינה המסקנות לחייב את פלוני או אלמוני.
משה גפני: חברת הביטוח בלאו הכי בסופו של דבר תשלם את זה.
גדעון גולדברג: המנכ"ל אמר לי שהוא אינו חושב שזה בתחום אחריותנו, אנחנו לא אחראים לנושא הזה.
גדעון גולדברג: לכן, הוא איננו חושב שתפקידה של רשות הנמלים למשות את המכולות מהים.
משה גפני: אני מבין שזה לא באחריותכם, אבל אתם בעלי הבית שם, כמו ראש עיריית אילת.
משה גפני: אתם שם יום יום.
משה גפני: אתם נמצאים במקום הסכנה.
משה גפני: זה כאילו שנכנסו לבית שלכם, אתם לא אשמים, אבל זה הבית שלכם.
משה גפני: הבית בבעיה.
משה גפני: שאלתי אם אתם מסכימים לזה.
משה גפני: אני ידעתי שאתם לא אחראים.
גדעון גולדברג: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לענות בשם המנכ"ל.
גדעון גולדברג: אני אמרתי מה שהוא אמר ומה שהבנתי ממנו.
משה גפני: אני אדבר אתו אחר-כך.
גבי קדוש: ציינתי את הגורמים שהם בעלי עניין.
גבי קדוש: בעלי העניין העיקריים שאלה משרד התיירות, משרד הפנים ועיריית אילת, שבעצם הכלכלה כולה מבוססת על התיירות, לנו אין הרבה מה לומר ולהשפיע בגלל שזה לא בתחום השיפוט שלנו.
יצחק בן-דוד: אין פה שום ניסיון לברוח.
גבי קדוש: כבוד היושב-ראש, טוב שפתחת בנושא הזה כי הפתיח הזה נותן לך את התשובה לנושא הבא.
גבי קדוש: הנושא הבא לא שונה.
גבי קדוש: תיכף תראה את אותו משחק, איך כל אחד בורח מאחריות כאשר המזהמים קיימים בים.
משה גפני: מר שלומי ורונר, אנחנו מבקשים שהמשרד לאיכות הסביבה יוציא צו בהסכמה לרשות הנמלים ולעיריית תל-אביב.
משה גפני: נמצא שם חומר נפץ, נמצאת שם סכנה אקולוגית ממדרגה ראשונה, אני כבר לא מדבר על התפוצצויות.
משה גפני: אתה יכול לבקש מהשר, לאחר שגבי קדוש הסכים, להורות לרשות הנמלים להוציא את המכולות משם?
שלומי ורונר: שהוועדה תוציא קריאה לשר.
משה גפני: לא קריאה.
משה גפני: משהו יותר רציני.
שלומי ורונר: אני אעביר את זה לשר באופן אישי.
משה גפני: אנחנו מדינה מתוקנת, אנחנו לא איזו רפובליקת בננות.
משה גפני: לכל הדעות מדובר על מפגע חמור מאוד.
משה גפני: יש משרד לאיכות הסביבה.
משה גפני: זה בדיוק הנושא שבו אסור למשרד לשקוט על השמרים.
משה גפני: השר שלכם צריך לדבר עם שר התחבורה ועם שר הביטחון ולבקש מהם לאפשר לכם להוציא צו.
משה גפני: הרי הסמכות מוקנית לכם.
משה גפני: צודק רני עמיר כשאמר: אנחנו לא יודעים מי אשם.
משה גפני: אבל יש בעל בית בעניין, יש מישהו שאחראי על זה.
משה גפני: זה שטח שיפוטי של רשות הנמלים והרכבות, שגם הוא גוף שלטוני.
משה גפני: עיריית אילת, שעדיין לא נמצאת שם כבעלת הבית, מסכימה להצטרף לעניין.
משה גפני: זה יהיה מגוחך שהמשרד לאיכות הסביבה יעמוד מן הצד ויגיד: סתם מאשימים אותנו.
יצחק בן-דוד: אנחנו במפורש לא עומדים מן הצד.
משה גפני: אני שמח ותיכף נקבל החלטות לגבי העניין הזה.
יצחק בן-דוד: כלובי הדגים הם לא הבעיה העיקרית של מפרץ אילת.
יצחק בן-דוד: זו עיריית אילת.
גבי קדוש: עיריית אילת עושה את הפעולות הנדרשות.
גבי קדוש: גם אתה עושה מול העירייה את הפעולות הנדרשות.
גבי קדוש: מול האחרים אתה לא עושה.
גבי קדוש: אתה צריך להסביר את הדברים.
גבי קדוש: אנחנו מבקשים החלטות וסמכויות, אנחנו לא מבקשים כסף.
גבי קדוש: עכשיו שהנושא עלה לסדר-היום ההכרה קיימת.
גבי קדוש: היום מי מזהם וכמה מזהם זה כבר לא ויכוח.
גבי קדוש: כולם מזהמים, כולם צריכים לעשות, גם אנחנו.
גבי קדוש: אנחנו לא סיימנו את העבודה.
גבי קדוש: יש לנו עוד לשפר את תחנות השאיבה שלנו ואנחנו נשפר.
גבי קדוש: את הכסף כבר גייסנו לעניין וזה בתכנית העבודה.
גבי קדוש: אבל האחרים צריכים לעשות באותה מידה ובאותה צורה.
גבי קדוש: השקענו למעלה מ-120 מיליון שקל בהוצאת הביוב מהים.
גבי קדוש: זה לא סכום פעוט.
גבי קדוש: מדינת ישראל לא שילמה את זה, עיריית אילת לקחה הלוואות שבגללן היא נכנסה לגרעונות.
גבי קדוש: בנושא כלובי הדגים אנחנו בעצם נמצאים באיחור.
גבי קדוש: כל יום פוגע וממשיך לפגוע.
גבי קדוש: כמות המזון שמגדלי הדגים מכניסים לתוך הים שווה להאכלה של אלפיים פרות כל יום.
גבי קדוש: זו הכנסת חומר מהחוף לתוך הים.
גבי קדוש: תארו לכם, אלפיים פרות עומדות במימי מפרץ אילת ומפרישות יום יום במפרץ.
גבי קדוש: זה שווה גם לכמות של 30 אלף תושבים שכל השפכים שלהם זורמים לים.
גבי קדוש: זו פגיעה יום-יומית וזה צריך להיעצר מיד.
יצחק בן-דוד: אני מברך על מה שאומר ראש העיר, כי יש רוח חדשה שנושבת מצד עיריית אילת, אבל זה לקח הרבה שנים של הזרמת ביוב לים.
יצחק בן-דוד: יש כמה גורמים שמזהמים את מפרץ אילת, ביניהם גם עיריית אילת.
יצחק בן-דוד: הזיהומים שנבעו מכיוון עיריית אילת הם זיהומים של אי-נקיטת האמצעים הדרושים.
יגאל ביבי: מי נתן את ההיתר לכלובים?
יצחק בן-דוד: אני לא יודע.
גבי קדוש: את היתר ההאכלה אתם נתתם.
גבי קדוש: בלי האכלה אין כלובים.
יצחק בן-דוד: הגדלת כמויות המזון ניתנה על ידי השר לאיכות הסביבה.
משה גפני: עופר אבירן, מנהל מחלקת ירדן במשרד החוץ, בבקשה.
עופר אבירן: אין ספק שמיותר לציין את העובדה שכל זיהום אצלנו מטריד מאוד את הירדנים.
עופר אבירן: נושא איכות הסביבה הוא קריטי לירדנים בדיוק כמו לנו.
עופר אבירן: הירדנים השקיעו בסוף השנה שעברה השקעה אדירה בתשתיות ובפיתוח תיירות באזור עקבה.
עופר אבירן: הוא הוכרז כאזור כלכלי על ידי המלך ובנושא הזה הם רגישים.
משה גפני: מתי זה התחדש?
עופר אבירן: לפני כשבוע.
רני עמיר: עקב אירוע המכולות.
עופר אבירן: זה למעשה נתן הזדמנות לחדש את הנושא הזה.
עופר אבירן: מה שמתקיים כל הזמן בשקט ובלי הרבה תרועות ודגלים זה שיתוף פעולה הדוק בין רשות שמורות הטבע והגנים לבין גורמים מקבילים בעקבה יותר משלוש שנים, לשימור מפרץ עקבה, בחסות ארצות-הברית.
עופר אבירן: גם בתקופה הרגישה הזאת נפגשים כי הנושא הזה חשוב לשני הצדדים.
משה גפני: הם אומרים משהו לגבי המכולות?
עופר אבירן: הם היו מוטרדים, אבל הגישה הירדנית היתה גישה אחראית, לא לצאת בהאשמות, לא לצאת בכותרות, אלא להגיד שהם בודקים את זה, הם נמצאים בקשר עם גורמים ישראלים והמידע שהם קיבלו עד עכשיו הוא מידע שמספק אותם.
עופר אבירן: הם מצפים לתשובות, כמובן, כי הנושא מטריד אותם בדיוק כמו אותנו.
גדי כץ: שני דברים פרקטיים.
גדי כץ: ההסכם שבין רשות הנמלים, נמל אילת, לבין כלובי הדגים יפוג ב-31 בדצמבר השנה.
גדי כץ: צריך לקבל החלטה לא לאשר את ההמשך.
גדי כץ: הרשות כבר מחפשת פתח אולי היא תיתלה בחוות הדעת של המומחים.
גדי כץ: אם תצא מפה החלטה עכשיו שההסכם לא יחודש, עשינו דבר אחד.
יהודית נאות: יש גם חוק חופים.
יהודית נאות: הוועדה צריכה ממש בשבועות הקרובים לקבל החלטה חד משמעית: ההסכם לא יוארך.
יהודית נאות: אני מציעה שהמסקנה עכשיו תהיה שאתה תקים תת-ועדה שתעסוק בנושא הזה עד מיצויו.
נחמה רונן: לגבי כלובי הדגים אני רוצה לחדד מה התכוונתי כשאמרתי שלממלכה יש פה אינטרס.
נחמה רונן: שמעת על תאריך סיום פקיעת החוזה.
נחמה רונן: אבל יש פה עוד גורמים אינטרסנטים, למשל מכון לחקר ימים ואגמים, מכון של המדינה שצריך בעצם לבוא ולהגיד אם יש זיהום, כמה זיהום, לצריך להוציא, מתי להוציא.
נחמה רונן: הוא מכון שחי מכלובי הדגים.
נחמה רונן: הוא מקבל כל שנה מיליון שקל מכל אחת מהחברות כדי להמשיך ולעשות מחקר.
נחמה רונן: איך אתה מצפה שמישהו פה יקח את החוק לידיים?
נחמה רונן: לכן הוועדה צריכה לקבל פה החלטות.
איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אנחנו עשינו סיור באילת.
איוב קרא: אנחנו דנים בסוגיית איכות הסביבה של אילת חודשים, עוד לפני שהגיעה נחמה רונן לכנסת.
איוב קרא: כל הזמן אנחנו טוחנים מים.
איוב קרא: שום דבר לא מתקדם, אין הכרעות ובינתיים יש מין מצב אבסורדי, כל פעם קורים דברים במפרץ, ולדעתי, זה עניין של שנה-שנתיים שלא יהיו שם אלמוגים בכלל.
איוב קרא: לנו יש את כל הזמן שבעולם, להם אין את כל הזמן שבעולם.
איוב קרא: אם ייפגע מפרץ אילת לא תהיה אילת.
ירון ארגז: עלה כאן בכמה נושאים ההקשר של ועדת המנכ"לים.
ירון ארגז: רציתי לציין, משרד התיירות, משום מה, לא חבר בוועדת המנכ"לים הזאת.
ירון ארגז: מי שחבר בה זה משרד החקלאות, משרד איכות הסביבה, משרד התשתיות הלאומיות.
ירון ארגז: צוות המומחים שנבחר גם כן לא על דעת משרד התיירות.
ירון ארגז: קצת מפתיע, בעיר שיש בה יותר מעשרת אלפים חדרי מלון, 90% מהכלכלה שלה אם לא יותר נוגעים לתיירות.
משה גפני: מי הקים את ועדת המנכ"לים הזאת?
דן לבנון: שר החקלאות הקים אותה.
ירון ארגז: ביקשנו להשתתף בוועדה הזאת.
ירון ארגז: אנחנו רוצים לחזק פה את כל מי שתומך בהצעה להפסיק את הפעילות של כלובי הדגים בים.
דן לבנון: המנכ"ל של משרד החקלאות.
דן לבנון: חברים בה מנכ"ל משרד התשתיות ומנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה.
דן לבנון: הוועדה הזאת ביקשה מהמדענים הראשיים של שלושת המשרדים הללו להקים צוות מומחים בין-לאומי לבדיקת מכלול גורמי הזיהום.
משה גפני: יכול להיות שבצוות המומחים יש גם כאלה שהם גורמים אינטרסנטים בעניין?
דן לבנון: לא.
דן לבנון: חברת הכנסת נאות הזכירה מספר גורמי זיהום במפרץ, ובכתב המינוי ביקשנו מצוות המומחים הבין-לאומי לבחון את כל גורמי הזיהום הקיימים והאפשריים במפרץ אילת.
משה גפני: מתי המסקנות יהיו?
דן לבנון: תוך שבוע.
נחמה רונן: אחד המדענים הוא לא זה שליווה את כלובי הדגים?
דן לבנון: התשובה היא לא.
דן לבנון: אחד מהמדענים הוא מאוניברסיטת הוואי בארצות-הברית והשני מאוניברסיטת קיב בגרמניה, אליהם הצטרפה פרופ' יהודית בירק, כלת פרס ישראל, חברת האקדמיה למדעים.
דן לבנון: הצוות הקדיש שמונה ימים לביקור בישראל, מהם שלושה ימים ביקור באילת, מפגש עם כל המדענים בישראל שחקרו במפרץ אילת.
דן לבנון: הוא הזמין את כל מי שיש לו מה להגיד, כולל עיריית אילת שסירבה להיפגש איתם.
גבי קדוש: אנחנו עם מדענים "מטעם" לא יושבים.
משה גפני: תוך שבוע יש לכם את המסקנות.
דן לבנון: תוך שבוע אנחנו אמורים לקבל מהפרופסורים הנכבדים מחו"ל את הדו"ח.