GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים פוזנר: כבוד השר, החוק - יש לו משקל מאד חשוב, אבל השאלה אם בכל מקרה כדאי, ולכן גם יש לנו את הוועדה המשולשת - האם בכל מקרה צריך ללכת לנושא מיצוי החוק ואכיפה.
חיים פוזנר: בהרבה מקרים זו יותר בעיה טיפולית שצריך להתייחס אליה, והיא יותר אפקטיבית בהרבה מאד פעמים מאשר ללכת מיד ל"ייקוב הדין את ההר", כאשר לפעמים יש גם תגובת נגד מהבעל שמרגיש, זאת אומרת צריך לשקול לגופו של ענין.
חיה ליאונוב: חשוב מאד הטיפול עם הדרך המשפטית והרבנית ועם המשטרה ביחד, זאת אומרת אי אפשר לעבוד במישור אחד ללא תיאום בשאר המישורים, כי אחרת המקרה עלול להינזק.
רונית לב ארי: הייתי רוצה לומר שאם יש היום בתל-אביב חמש קבוצות של גברים אלימים שבאים כל שבוע ולא מוותרים על הפגישות ועל ההדרכה, והם מודרכים רק על ידי גברים, זה רק אחרי טיפול משטרתי טוב, טיפול טוב של בתי המשפט, טיפול טוב של בתי הדין הרבניים.
רונית לב ארי: רק אחרי הסנקציה, אחרי המקל, הוא מוכן לבוא לקבל את הגזר, ואז יש לו מוטיבציה, כי הוא יודע שבית המשפט יידע שהוא מנסה להיטיב את דרכיו, ואולי אשתו תסכים לשלום בית, ואנחנו אומרים: שלום בית רק עם בדק בית אמיתי.
רונית לב ארי: לא שלום בית כאשר אין בפנים את ההדרכה, וגם האשה תגיע להדרכה, אבל בלי אותה מכה - והרב בן דהן יודע זאת - זה לא הולך, וכאן אנחנו צריכים להבין שזה שילוב של סנקציה ואחר כך ללמד את הבן-אדם להתנהג אחרת ולקבל את ההדרכה.
דוד אזולאי: היות שאנחנו מדברים גם על רבני שכונות שישתלבו בתכנית זו, יושב כאן נציג של ועד רבני השכונות, והייתי מבקש גם את ההתייחסות שלו.
דוד אזולאי: הרב שפירא.
הרב דוד שפירא: כבוד הרבנים הראשיים, ידידי השר, יושב-ראש הוועדה, מורי ורבותי, אני חושב שטוב שהדיון הזה מתנהל בתקופה שאדם נותן לעצמו דין וחשבון, אני מקווה שגם החברה נותנת לעצמה דין וחשבון וגם הכלל.
הרב דוד שפירא: התקופה שבין כסה לעשור זו תקופה שאנחנו קצת מהרהרים גם כן איש איש, אם הוא צריך לעשות, אם הוא עשה, אם הוא לא עשה מספיק, וטוב שהדברים האלה נדונים עכשיו.
הרב דוד שפירא: אני מבקש לומר - רבני השכונות בארץ הם מהצפון הרחוק, הקרוב נאמר, עד הדרום הרחוק או הקרוב, הווי אומר ממעלות עד אילת.
הרב דוד שפירא: כמעט בכל עיר יש כבר רבני שכונות היום.
הרב דוד שפירא: כמובן, אם משרד הדתות - והשר נמצא כאן - יפשיר עוד תקנים, נזכה לעוד רבני שכונות - פניה לשר האוצר, שנציגו, לצערנו הרב, לא יושב כאן.
הרב דוד שפירא: התפיסה שלנו של רב שכונה זה יותר רב קהילה, וזה לעניות דעתנו המוקד של הדיון על אלימות.
הרב דוד שפירא: רב קהילה מעורה בקהילה, חי את הקהילה, כואב את הקהילה או שמח את הקהילה, והקהילה, על סף תש"ס בארץ הקודש זקוקה למרפא גדול מאד, ומי לנו כרב קהילה שאני לא יודע אם הוא המרפא היחידי, אבל יש לו יד ורגל ויותר מכך, בקשר עם הקהילה וגם יש לו מה לומר בקהילה.
הרב דוד שפירא: כאן אני מגיע לנושא שלגביו יש לי קצת טענה כלפי כמה מהגופים הנכבדים שיושבים כאן.
הרב דוד שפירא: אני לא מוכיח, אני מוכיח אותי, כנראה האשמה היא בנו.
הרב דוד שפירא: אנחנו יושבים כאן בדין וחשבון עם גופים מאד נכבדים - ארגוני נשים למיניהם, אני כבר שומע תוך חודש משר הדתות על התכנית היפה שלו, גם היה כנס שהרבנים הראשיים אירגנו בתחילת אלול באולם נכבד שהיה כאן בקרבת מקום והשר פירט את התכנית ויצאנו בהתפעלות מרובה על נושא הקשר עם הקהילה והמשפחה, ואני שומע שהשר דן בכך שוב.
הרב דוד שפירא: האם היתה פניה אל המזכירות הארצית של רבני השכונות בארץ, ואני כמזכיר הכללי של הארגון קובע - ואני מבקש שיושב-ראש ועדת הפנים ירשום זאת בפניו - לא הוזמנו עד לרגע זה.
הרב דוד שפירא: השר הציג בפנינו תכנית נהדרת, תכנית חשיבה עם כל הגופים והיחידות, בוודאי התכנית יפה מאד.
הרב דוד שפירא: עד לרגע זה לא באה אלינו פניה להצטרף לשום גוף חשיבה שמשרד הדתות הקים.
הרב דוד שפירא: אולי תבוא לאחר החגים, עד לרגע זה לא באה.
הרב דוד שפירא: ידידי הרב אליהו בן דהן הציג לפנינו תכניות יפות של בתי הדין.
הרב דוד שפירא: מורי ורבותי, יש בין הדיינים רבנים שהיו פעם רבני שכונות.
הרב דוד שפירא: גם כבוד הרבנים הראשיים, שיהיו בריאים, היו גם כן רבני שכונות והיו הפאר של הרבנים שלנו.
הרב דוד שפירא: ברוך השם, היום הם רבנים ראשיים לישראל, עד 120.
הרב דוד שפירא: בין הדיינים היו כאלה רבני שכונות, רבים - בארץ, בירושלים, תל-אביב וחיפה, הפכו להיות דיינים - יפה מאד, מברכים אותם.
הרב דוד שפירא: הקשר בינם לבינינו נותק.
הרב דוד שפירא: אין קשר.
הרב דוד שפירא: מה זאת אומרת אין קשר?
הרב דוד שפירא: אנחנו לא "ברוגז" איתם חס וחלילה, אנחנו נפגשים איתם.
דוד אזולאי: הרב שפירא, סליחה, אני מבקש לחזור לסדר היום.
דוד אזולאי: אנחנו כאן עוסקים בנושא מאד חשוב-
הרב דוד שפירא: על זה אני מדבר.
דוד אזולאי: בנושא איך לשלב את רבני השכונות והרבנים הראשיים, ולא בבעיות מסוג זה.
דוד אזולאי: זה לא ועדי עובדים.
הרב דוד שפירא: אני בא לומר שאנחנו מוכנים לשתף פעולה ואנחנו רוצים - אנחנו עושים זאת - אבל שום גוף מהגופים עד לרגע זה לא פנה אלינו, גם לא דיינים שהם חברינו לעבודה.
הרב דוד שפירא: בהיותם רבני שכונות, הם טיפלו ועבדו איתנו.
יצחק כהן: סליחה, הרב.
יצחק כהן: אנחנו כאן בדיון הזה נשמח לשמוע מה כבודו עושה בבית הכרם כי זה המודל שאנחנו רוצים לחקות.
הרב דוד שפירא: אתה רוצה לשמוע על בית הכרם?
הרב דוד שפירא: אספר לך.
דוד אזולאי: לא ניכנס לפירוט הזה.
הרב דוד שפירא: אם השר רוצה - אשמח.
הרב דוד שפירא: אני לא בוש.
דוד אזולאי: אני מבקש לא להיכנס לכך.
הרב דוד שפירא: אי לזאת, מורי ורבותי, מר פוזנר הציג כאן את צוות ההיגוי של משרד העבודה, נציגות ארגוני הנשים הציגו, אנחנו מעוניינים לשתף פעולה, אנחנו עושים זאת.
הרב דוד שפירא: כל רב בקהילתו עושה - עושה בצינעה, עושה בכבוד, כבוד אלוקים הסתר דבר, אנחנו עושים זאת.
הרב דוד שפירא: נשמח לשתף פעולה גם עם משרד הדתות, גם עם משרד העבודה והרווחה, גם עם המשטרה, ועושים זאת באופן פרטני, באופן הייתי אומר פרטיזני במידה לא מעטה.
הרב דוד שפירא: אני רק מצטער שלא הוזמן לכאן נציג רבני ההתיישבות, כשרבני ההתיישבות הם במקומותיהם עושים עבודה קהילתית נפלאה.
הרב דוד שפירא: גם שם, לצערנו הרב, יש מקרי אלימות במשפחה בדרך זו או אחרת.
הרב דוד שפירא: אני חושב שמן הראוי שגם ישותפו רבני ההתיישבות במקומותיהם.
דוד אזולאי: אני מבקש מהרב שפירא - אפשר לפנות בכתב לשר הדתות ולבקש לשלב את כל רבני השכונות.
דוד אזולאי: איך לשלב אותם - תעשו זאת, אבל לא כאן.
דוד אזולאי: אני מבקש מכבוד הרב הראשי לישראל, הרב בקשי, הערה אחת כדי להחזיר אותנו לסדר.
בקשי דורון: אנחנו עוסקים עכשיו בשאלה איך למנוע את התופעה, אבל אחרי שזה קורה.
בקשי דורון: נכון שצריכה להיות קודם עבודת מנע שלא נגיע למצב עד המשטרה ועד בתי הדין, אבל אני יכול לומר דבר אחד: אני עוקב אחרי מה שהזכירה כאן הרבנית רוזן.
בקשי דורון: הנושא של זוגיות זה באמת דבר שצריך ללמוד אותו, להתכונן, וצריך לזכור דבר אחד.
בקשי דורון: בכמה מסגרות למשל לומדים בבתי ספר תיכון, במקומות אחרים, מתכוננים לאזרחות טובה, מלבד מסגרת החינוך, אבל אנחנו יודעים בבתי הדין שהנושא של אלימות במשפחה זה לא רק במגזר סוציאלי מסוים, זה בכל המגזרים.
בקשי דורון: זה יכול להיות אצל עורכי דין, אבל בכל אופן הם לא מודעים למהם חיי משפחה, מהי מחוייבות של משפחה, וזה נושא שצריך ללמוד אותו.
בקשי דורון: נושא הורות - אנשים נעשים הורים, אבל אין להם לימוד יסודי מקודם.
בקשי דורון: יש היום במסגרת בתי הספר הנחיות הורים וכדומה, אבל למה לא לחשוב היום שבמסגרת בתי הספר יהיה גם כן חינוך להורות, חינוך לזוגיות, משום שהמצב הוא שאנשים יכולים ללמוד ולהיות אמביציונרים אבל לא חושבים על כך שחתונה זו מחוייבות, והורות ומשפחה זה הדדיות.
בקשי דורון: אפשר בהחלט לחשוב על תכנית לימודים, אם זה במסגרות הדתיות זה יכול להיות רב, פסיכולוג, וכשם שמלמדים אזרחות ואת כל הנושאים האחרים, אני חושב שצריכים לאור המצב לחפש את הדרכים כיצד לחנך למשפחה, למחוייבות של הורות, אם במסגרת בתי הספר, אם במסגרות אחרות.
דוד אזולאי: תודה לכבוד הרב.
לילך רובין: שמי לילך רובין מ"מבוי סתום".
לילך רובין: ההערה שרציתי להעיר לרב שפירא וכן יש לי שאלה בעקבות זה - אני חושבת שדווקא בנושא של ההתיישבויות, ובמיוחד בהתיישבויות הדתיות, יש מאד מאד מעורבות של הרבנים בכל הנושא הזה.
לילך רובין: העניין הוא שאני חושבת - ואני אומר זאת ממש בלשון עדינה, וחס וחלילה מבלי לפגוע - אני חושבת שיש כאן איזשהו כיסוי וחוסר רצון להוציא את העניין החוצה.
לילך רובין: עד שהעניין מגיע לאמצעי התקשורת או לאלימות שממש אי אפשר לעצור אותה, הרבנים מנסים לטפל בכך כן במסגרות המקובלות.
לילך רובין: יש קצת חוסר הכשרה בנושא הזה מבחינת הרבנים של ההתיישבויות.
לילך רובין: זו ההערה שרציתי להעיר.
לילך רובין: השאלה שלי, בעקבות הדיון הזה, ואני כמובן מברכת על ההתערבות הזו, אם היא יכולה להגיע גם לאיזושהי תחיקה דתית בנושא הזה.
לילך רובין: אני מדברת על כך שכאשר כבר מגיעה אשה לבית הדין הרבני ברמה של אלימות כזו או אחרת, ולאו דווקא אלימות פיסית - האלימות יכולה להיות גם אלימות נפשית.
לילך רובין: עצם העובדה שאשה או גבר לא יכולים לפרק את התא המשפחתי לאחר שהוא נמצא כבר בתהליך התפוררות, גם בזה אני חושבת שהרבנות צריכה לטפל ולהוציא פסקי הלכה ולשנות משהו בעניין הדתי, ולאו דווקא רק במניעה של - איך אנחנו יכולים לכבות את השריפה.
יצחק כהן: שריפה זה כבר לא מניעה.
חנה קהת: חנה קהת מפורום נשים דתיות.
חנה קהת: אנחנו, כגוף צעיר, כבר מקבלות המון פניות ומנסות לעזור דווקא מהקהילה הדתית, מנשים דתיות.
חנה קהת: כאן אני חושבת שבאמת מגיעה ברכה מיוחדת להתכנסות הזאת כי אני חושבת שלרבנים - אם יש להם השפעה ואם קהל היעד שלהם הוא גם בחברה הכללית, אז אדרבה, אבל בוודאי שהציבור הדתי והנשים הדתיות שמגיעות לבתי הכנסת והולכות לשיעורים, הם בוודאי קהל יעד מאד מאד חשוב.
חיים פוזנר: הדתי והמסורתי.
חנה קהת: אני חושבת שלרבנים יש תפקיד מאד חשוב בתחום החינוכי בעיקר, שזה לא כל כך הודגש כאן.
חנה קהת: אני מצטרפת לדברי הרב בקשי דורון שלצערי, נראה לי שיש חסר גדול מאד בתחום החינוך של המערכת.
חנה קהת: גם יש חוסר איזון.
חנה קהת: יש תכניות הכשרה באולפנות ובבתי הספר לבנות, בתיכונים, יש חינוך לחיי משפחה, לפחות יש את המסגרת של השעות האלה, וגם במכללות יש לפחות את הפונקציה של אותה רבנית שמיועדת להכשרה.
חנה קהת: אני לא יודעת כמה זה במקביל קיים במסגרות של הבנים.
חנה קהת: גם בהמשך הדרך יש משהו מאד לא מאוזן בקהילה הדתית.
חנה קהת: יש הרבה מאד השתלמויות וכינוסים לשלום בית, לבניין שלם של נשים, ויש לנו כאן בעיה של חוסר איזון, כי אני חושבת שבאמת היום, לפי תמונת המצב, האחוז הגבוה שנדרש לחינוך יותר זה דווקא הגברים, הבנים והבחורים, ואני לא יודעת משום מה - התחום הזה כל כך מוזנח.
חנה קהת: לכן אני מאד מברכת על מה ש"אמונה" עושה היום, שהיא מנסה לעשות הכנה לנישואים בזוגות, אבל לפחות צריכה להיות חשיבה של הקהילה של הגברים שזקוקים לפחות באותה מידה לימי השתלמות, לכינוסים ולהכשרה לשלום בית.
יצחק כהן: זה אחד הסעיפים של התכנית.
חנה קהת: עוד הערה אחת, ברשותכם.
חנה קהת: מבחינת המערך החינוכי שהרבנים יכולים להשפיע בו המון, אני חושבת שבשני מעגלים יש אחריות מאד גדולה שבהחלט לרבנים יש תפקיד חשוב - רבני קהילות, רבני השכונות, רבני ההתיישבות.
חנה קהת: האחד זה אולי באמת הסברה או גישה יותר נכונה לשימוש לא נכון בכל מיני מקורות דתיים.
חנה קהת: הוזכר כאן העניין של "חושך שבטו שונא בנו" כטיעון.
חנה קהת: אני נתקלתי אצל תלמידה מאד קרובה אלי במקרה שחצי שנה היא משכה כמה ניסיונות אפילו לרצח, כשהיא הבינה מהרב שאיזו אשה כשרה - העושה רצון בעלה, ואם היא תציית - ואנחנו יודעים שזה בדיוק הסימפטום של מעגל האלימות, שהאשה נדרשת לאחריות, שהוא מטיל עליה את האחריות, והיא רק הסתבכה יותר ויותר, עד שהיא נחלצה משם והיא הבינה שהיא לא יכולה להמשיך לקחת על עצמה אחריות של שלושה ניסיונות לרצח, שהיא לא מספיק אשה כשרה, כי אם היא היתה עושה את רצון בעלה, זה לא היה קורה, כי הוא הטיל עליה כל הזמן את האחריות, וכיוון שהיא התביישה לספר שבאו מים עד נפש ועד לאן זה הגיע, ועד שזה פרץ החוצה בזעקות הצילו, אני לא יודעת אם היא היתה בחיים היום.
חנה קהת: ברוך השם שהיא ניצלה.
חנה קהת: כאן מדובר על פרשנות לא נכונה, או כמו הפרשנות של "כבוד אלוקים הסתר דבר" - סליחה שאני משתמשת בפסוק.
חנה קהת: אני חושבת שיש מקרים, וראינו ונתקלנו במקרים, שהסתרת הדבר עלולה להביא גם כמעט לרצח, כי הניסיון לחפות, לא להוציא החוצה ולא להתלונן במשטרה עם איום שאם תפני למשטרה - וזאת משפחה מכובדת - אלה דברים שהרבנים בהחלט יכולים לתרום בכך שאנשים לא ישתמשו בפסוקים כתירוץ לאלימות ולדברים איומים.
חנה קהת: דבר אחרון שברצוני להעיר זה שגם בכל הקהילות, במיוחד בקהילה הדתית, יש מצד אחד המון מעורבות קהילתית, ומצד שני המון כבוד לתא הפרטי של המשפחה של השכנים, ויש פחד.
חנה קהת: אולי זה דומה בכל הציבור, גם לגבי הציבור הכללי, אבל יש חוסר התערבות, ואם אנחנו שומעים את הזעקות - וכל אדם יכול להיתקל, ואני מניחה שרבים מאיתנו שומעים את הצעקות מבית סמוך ויודעים שזה חוזר ונשנה, ואני מכירה משפחות שעוברות שכונה כדי לא לשמוע את הצעקות יותר - אבל לא יעשו את המינימום לדווח ללשכות הרווחה ששם בבית משהו איום מתרחש, או לפנות לרב הקהילתי והשכונתי ולהגיד שמישהו צריך להתערב שם, או להזמין את המשטרה.
חנה קהת: יש כאן לפעמים יותר מדי כבוד לפרטיות ופחות מדי נטילת אחריות, וכאן אני שוב חושבת שצריך להעלות את הנושא לסדר היום על ידי הרבנים - את הערבות ההדדית, את האחריות הקהילתית.
איוב קרא: ראשית כל, אני מברך את הרבנים הראשיים.
איוב קרא: הגעתי מדלית אל כרמל רק כדי לכבד, ובצדק, אנשים מאד חשובים בחברה ואני מברך את היושב-ראש על היוזמה ואת השר שמוכר לכולנו בניסיונות שונים לעזור בקהילה - גם במגזר הערבי וגם במגזר היהודי - שר שבא לנו בזמן.
איוב קרא: יש לנו מספיק בעיות, אנחנו מקווים שניעזר בו.
איוב קרא: בכל פעם שאני שומע אותך, הרב לאו, בכל אירוע, תדע שאני לומד ממך הרבה.
איוב קרא: גם לפעמים כשאני יושב בדלית אל כרמל ומאזין לנאומים ולדברים שלך, זה מוסיף לי הרבה.
ישראל לאו: תודה רבה.
איוב קרא: אגב, יושב כאן סמג"ד שלי בגולני, ראיתי אותו כאן אחרי שנים, ואני רוצה להגיד לכם - התחנכתי בבית ספר יהודי מסורתי ואני גאה על כך שאני משלב אינטגרציה אמיתית בין ערביי ישראל לבין היהודים כאן, ואני מקווה שכולם יילכו בסופו של דבר בדרך הזו, שיש מקום לכולם לחיות כאן.
איוב קרא: חשובה לי מאד המלחמה הפנימית הזו.
איוב קרא: יש מלחמות מבחוץ ויש מלחמות פנים.
איוב קרא: לדעתי, במדינת ישראל פרצה מלחמת פנים בכל מה שקשור לאלימות במשפחה, ואם יש למישהו זיקה לזה, זה אנשים שנוגעים בדבר, ובראשם הרבנים, אנשי הדת ואנשים שצריכים להטיף לחינוך נכון שמתחיל לדעתי בבית.
איוב קרא: זה לא חשוב מאיזה מוצא, לדעתי החינוך בבית הוא הדבר הדומיננטי שעליו צריך לשקוד ולהטיף.
איוב קרא: אני זוכר, כשהייתי ילד צעיר, למדתי בכדורי - כשהיה קורה רצח במדינה, כל העולם היה מזדעזע וזה היה אסון.
איוב קרא: אנחנו רואים שיומיום, כפי שהזכרת - כל 56 שעות יש רצח במדינה הזו, לצערי הרב, ואף אחד לא נותן מספיק את הדעת האמיתית איך לטפל במלחמה הזו, שבעצם מביאה לנו אסונות יותר ממלחמות מבחוץ, אם תשימו לב.
איוב קרא: לדעתי, יש מין הרגשה של חוסר רצינות בטיפול בבעיה מצד ממשלות ישראל, ואני מאשים את כולן כאן.
איוב קרא: כשאומרים נעמ"ת או ויצו, כולם לוקחים זאת מעט לא ברצינות, למרות שלדעתי - ואני מקווה גם שיהיה שלום באמת בחבל ארץ קטן זה בעולם הגדול, ואני מקווה שלא נצטרך להמשיך את המלחמה הזו שלדעתי מיום ליום תופחת, ואנחנו רואים את המימדים ואת הסקירה שנתן יושב-ראש הוועדה.
איוב קרא: לכן, הייתי חושב, ובצדק, שבמסגרת רשות השידור צריך להקצות תכניות.
איוב קרא: הרי זוהי רשות ציבורית, ואני חושב שהרבנים, אנחנו, יכולים ליזום מפגש - ואתה יכול לרשום זאת, היושב-ראש, הוועדה - להקצות תכניות מיוחדות שהרבנים יוכלו להתבטא ולעשות אפילו הרצאות דרך הרדיו הציבורי.
דוד אזולאי: זו כפיה דתית.
איוב קרא: זו לא כפיה.
איוב קרא: אני לא מדבר על זה, אני מדבר על הטפה, ולא רק רבנים.
איוב קרא: אנשי נעמ"ת, אנשי ויצו - כל פעם לארח אנשים שיש להם זיקה לנושא הזה.
איוב קרא: לדעתי זה יכול להגיע לכל פינה, כי אי אפשר להגיע להרבה פינות בפריפריה של הערים השונות.
איוב קרא: איך אפשר להגיע אליהן?
איוב קרא: הרי הרב שפירא הזכיר כאן - אנשים לפעמים מתביישים לדבר או להזמין רב זה או אחר, ולכן זה דבר מאד מרכזי.
איוב קרא: אדוני היושב-ראש, צריך להקים ועדת משנה של ועדת הפנים לענייני הטיפול באלימות במשפחה.
איוב קרא: זו ועדה שצריך להקים מיידית, לדעתי זה דבר מאד מרכזי.
איוב קרא: צריך לבדוק מחדש את חוק בתי הדין הרבניים והשרעיים - לתת להם יותר סמכויות, אם בהרחקת בעלים אלימים וכו', ואנחנו צריכים לעזור בקטע הזה של לתקן את החוק הזה כי זה דבר בנפשנו.
איוב קרא: דבר נוסף - בבתי הספר יש שיעור לחינוך.
איוב קרא: אני חושב שצריך לחנך ולהקצות הרצאות באוניברסיטאות השונות וגם בבתי ספר שונים בכל רחבי הארץ לנושא של אלימות במשפחה.
איוב קרא: יש להקצות שיעורים פעם בשבוע, פעם בחודש, שאנשים ישמעו משהו בכיוון הזה.
איוב קרא: אני גם מאשים את השופטים במדינת ישראל, ואני יכול לקרוא תיגר עליהם בקטע הזה.
איוב קרא: לדעתי, הענישה היא קלה מדי.
איוב קרא: מה שאנס מקבל לעומת הנפש שהוא הרס, אין בזה שום פרופורציה, ואני לא מתבייש לומר את האמת ברחל בתך הקטנה.
איוב קרא: אני מאחל לכל הנוכחים כאן שנה טובה ולא יישא גוי אל גוי חרב, וכל איש באמונתו יחייה.
חיים דרוקמן: גם לא יישא יהודי ליהודי חרב.
איוב קרא: בדיוק, בדיוק קטעת אותי.
איוב קרא: הרב לאו, בכם הרבנים, יחד עם הרב בקשי דורון, תטיפו לכך יחד עם הוועדה שאתה מקים.
איוב קרא: בוועדה זו מאד חשוב שתכניס את נשיא בית הדין השרעי הערבי וכן מבית הדין הדרוזי.
איוב קרא: חשוב מאד שהם יובילו מהלך כזה, זה יכול לרדת לשטח הרבה יותר.
דוד אזולאי: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.
דוד אזולאי: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.
חוסניה ג'בארה: שלום לכולם.
חוסניה ג'בארה: אני מצטרפת לברכות גם על היוזמה לכינוס הזה וגם לאנשים הנכבדים הנוכחים איתנו.
חוסניה ג'בארה: רציתי להזכיר דבר אחד לכולנו, שאחרי הפרסום של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ראינו שהיישובים שנמצאים בתחתית הסולם הם ישובים מהמגזר הערבי ואלה 20 היישובים הערבים.
חוסניה ג'בארה: רציתי להתייחס בדבריי לגבי האוכלוסיה הערבית, ובמיוחד לגבי הנשים הערביות, גם הילדים וגם הבנות.
חוסניה ג'בארה: לא מדובר רק באלימות נגד נשים, מדובר גם בהתעללות בילדים, מדובר גם בנערות במצוקה, מדובר בכל בני המשפחה.
חוסניה ג'בארה: יש לי הערה קטנה בקשר לנושא התקשורת.
חוסניה ג'בארה: בדרך כלל, כשרוצחים אשה, אנחנו קוראים בתקשורת שהיא נרצחה על חילול כבוד המשפחה, במיוחד כשזו אשה מהמגזר הערבי, ולכך אני לא מסכימה.
חוסניה ג'בארה: אני רוצה שיפרסמו את הענישה שמקבל הגבר ולא את הרצח ולמה קרה הרצח, כי זה מגביר את החשיבות של כבוד המשפחה - ואני בעד כבוד המשפחה - אבל לפי דעתי צריך לשנות את הגישה הזאת מבחינת אנשי התקשורת, והתקשורת בכלל.
חוסניה ג'בארה: יש לי נתונים שאחת מתוך שבע נשים היא אשה מוכה.
חוסניה ג'בארה: לצערי הרב, במגזר הערבי, חברים וחברות, לא כל אשה מוכה הולכת להתלונן כי אני חושבת שישנו מחסום בין הנשים האלה בחברה הערבית לבין המשטרה, וכן הטיפול בתחנות המשטרה במגזר הערבי הוא לא טיפול כמו שישנו ביישובים היהודיים, כאילו ישנם יותר גברים בתחנות המשטרה במגזר הערבי, והגברים קצת לועגים על הסוגיה הזאת וקצת לועגים על הנשים, ולכן האשה רואה שיש מחסום למרות כל מה שהיא שומעת מהמשפחה שלה: אסור לך ללכת להתלונן, צריך לשמור על כבוד המשפחה, תחזרי הביתה, יש לך ילדים.
חוסניה ג'בארה: אנחנו עוברים את זה, ואז מתחילים לחשוב למה קרה הרצח הזה, וחלק גדול מאנשי המשטרה ביישובים הערביים מודעים לעובדה זאת ומודעים לבעיות שישנן בין הגבר לאשה ויכולים למנוע את זה, ומשום הזלזול או משהו כזה, הרצח נגרם ולאחר הרצח מתחילים לטפל בבעיה הזאת.
חוסניה ג'בארה: חברים כאן דיברו על כל מיני הכשרות ופרוייקטים בכל מיני משרדים ממשרדי הממשלה- גם משרד העבודה והרווחה, גם משרד החינוך, גם משרד הדתות וכל משרד אחר.
חוסניה ג'בארה: זה איננו קיים במגזר הערבי, חברים וחברות, ואני אגיד לכם למה.
חוסניה ג'בארה: המצב הכלכלי גם ברשויות המקומיות הוא מצב מאד חמור, ולכן העובדים הסוציאליים לא משתכרים את משכורתם, ולכן הם לא מטפלים כפי שצריך.
חוסניה ג'בארה: אין צוות סיוע בכל רשות מקומית לנושא הזה כדי שיוכל לסייע לנשים ולגברים איך אפשר למנוע אלימות במשפחה.
חוסניה ג'בארה: לכן, אני מבקשת גם מיושב-ראש הוועדה וגם מחברים אחרים לדאוג שיהיו לנו במגזר הערבי מרכזים לסיוע קרובים לרשות המקומית ולא בתחנת המשטרה, כי כפי שהזכרתי, יש מחסום בין האשה למשטרה.
חיים פוזנר: יש בייאפיה ובנצרת.
חוסניה ג'בארה: אבל שוב אני רוצה לציין דבר חשוב - לא לכל אשה יש את המודעות ללכת לייאפיה, ואין לה את הכלים שתוכל להגיע לשם.
חוסניה ג'בארה: אם אפשר לבנות איזשהו מרכז סיוע קטן בכל ישוב ויישוב, אפילו להשכיר חדר אחד בכל ישוב ויישוב, לפחות אני מדברת על ישוב כמו טייבה שיש בו 27 אלף תושבים שמתוכם ישנם 51% נשים וכן נערות שכולן סובלות מהתופעה הזאת, ולכן צריכים לדאוג לדבר כזה.
חוסניה ג'בארה: כבוד השר, אני מדברת עכשיו כאשה ערביה, לא כחברת כנסת - אני מאד רוצה ומבקשת שתשתפו אותנו, הנשים הערביות, ולא רק גברים ערביים שנמצאים בכל ועדה וועדה, ובמיוחד הוועדה לבחירת שופטים בבתי הדין השרעיים, כי לגבי השופטים האלה שעושים כל מיני מעשים מתחת לשולחן, לכך אנחנו לא מסכימים.
חוסניה ג'בארה: אני גם רוצה שתשפרו את מצב בתי הדין השרעיים.
חוסניה ג'בארה: תגדילו את התקנים, כי אני מודעת לכך שיש חצי תקן לפחות ליד השופט ובחצי תקן אי אפשר לעשות כלום.
חוסניה ג'בארה: הרחקת גברים מהבית נעשית רק בבית הדין המזרחי ולא בבית הדין השרעי, וצריכים גם לשפר את המצב בבתי הדין השרעיים.
חוסניה ג'בארה: בבית הדין השרעי יש דבר שקוראים לו בית אלטאעה, וזה להחזיר את האשה לבית שלה בכל מחיר, אפילו אם הגבר אשם במיליון אחוז, נוקטים משהו לגבי האשה ומחזירים אותה לביתה, אפילו אם הגבר הזה נותן לה מכות מהבוקר עד הערב.
חוסניה ג'בארה: זהו בית אלטאעה שהיא חייבת לחזור עם התנאים ואת התנאים האלה מתנים הגברים המבוגרים ביישוב, וזהו דבר שלא מקובל על הנשים במגזר הערבי.
חוסניה ג'בארה: את זה אנחנו צריכים לבדוק לעומק ולשפר את המצב של בתי הדין השרעיים.
חוסניה ג'בארה: אני חושבת שצריכים לעשות כמה דברים ויש לי כל מיני הערות לגבי צוות פיקוח ליד בית הדין השרעי, שיפקח.
חוסניה ג'בארה: לא כל הזמן הגבר הוא בעל הזכות המלאה, גם לאשה יש כל מיני תנאים שצריכים לפקח על זה ולדאוג לכך.
חוסניה ג'בארה: גם בקשר לאחזקת הילדים, צריך להתעניין בזה.
חוסניה ג'בארה: אני מזמינה את כולכם לבית הדין השרעי שנמצא בטייבה, ואני אראה לכם שיש שם ארבעה קירות, שולחן וכיסא, שם השופט יושב וכן המזכירה יושבת באותו אולם, וזה בכלל לא תקין.
חוסניה ג'בארה: אפילו האשה שצריכה להיכנס לשם, לא יכולה לדבר שם, צריך לשפר את המצב.
חוסניה ג'בארה: אני באמת מודה לכולכם.
חוסניה ג'בארה: אם תשתפו אותנו בכל ועדה וועדה, בכל צוות וצוות, אנחנו גם נדאג ל- 52% מכלל האוכלוסיה.
חוסניה ג'בארה: אני מודה לכם.
דוד אזולאי: חבר הכנסת הרב סבן.
יצחק סבן: ברשות כבוד הרבנים, ב- 10 השנים האחרונות הייתי ממונה בתיק הרווחה בעיריית באר-שבע, ומתוקף תפקידי הגיעו אלי הרבה מאד סכסוכים של משפחות, שהייתי מפנה אותן, מתוקף היותי אדם דתי, לרבנים לפתרון הסכסוכים.
יצחק סבן: רוב רובם של הסכסוכים הגיעו לפתרונות בדרך הנכונה ובדרך המוצלחת.
יצחק סבן: אני יודע שישנו שיתוף פעולה בין העובדים הסוציאליים לבתי הדין הרבניים.
יצחק סבן: זה ידוע ומוכר, אולי לא מספיק, אולי צריך עוד יותר, אבל ישנו איזשהו טיפול, ישנו איזשהו שיתוף פעולה.
יצחק סבן: איפה מתחילה הבעיה?
יצחק סבן: מתחילה באותן משפחות שמתחילות את האלימות בבית, וזה עדיין לא הגיע לבתי הדין הרבניים והעובדים הסוציאליים יודעים זאת, אך הם לא יודעים שיש אפשרות לטפל באותם מקרים אצל הרבנים, וזאת הבעיה.
יצחק סבן: בזה צריך לטפל.
יצחק סבן: אותן משפחות שאצלן מתחילה האלימות, שם עדיין אותם עובדים סוציאליים אין להם את הידיעה שישנם רבנים שיכולים לטפל, ואת זה צריך לקשור.
יצחק סבן: תודה רבה.
דוד אזולאי: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.
מוחמד כנעאן: תודה אדוני היושב-ראש.
מוחמד כנעאן: אני רוצה לברך את כבוד הרבנים הראשיים לישראל, את שר הדתות, את צוות המשרד, המנכ"ל, הסמנכ"ל, מנכ"ל בתי הדין הרבניים, את ארגוני הנשים, המשרדים השונים שנוכחים בישיבה זו ורוצה לאחל לכולם שנה טובה וחתימה טובה, ומקווה שהשנה הזאת תהיה שנת צמיחה, שנת שגשוג, פחות אלימות, פחות הרג במשפחות בכל המגזרים - אם זה בצפון, במרכז, בדרום.
מוחמד כנעאן: בנוסף למה שאמרה חברתי חוסניה ג'בארה, הייתי מציע, אדוני היושב-ראש - את הדיון שהיא דיברה עליו, לא הייתי מציע לקיים כאן, כי אנחנו מדברים על נושא אחר לגמרי.
מוחמד כנעאן: ברשותך, צריך לקיים דיון בנוכחות הקאדים, נשיא בית הדין השרעי, בנוכחות שר הדתות, כי שם הדברים הם קטסטרופליים עוד יותר.
מוחמד כנעאן: חברת הכנסת ג'בארה דיברה על אחוז קטן מהמצב שמתרחש שם, אבל זה לא המקום, צריך לקיים דיון רציני, מכובד, בנוכחות האנשים הנוגעים בדבר.
מוחמד כנעאן: בנושא הזה מאד רציתי לראות כאן אשה ערביה שתדבר על המצב במגזר הערבי בנושא של הנשים, ואמנם חוסניה היא אשה והיא דיברה קצת על הנושא הזה.
מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, היוזמה שלך מבורכת, העבודה של הרבנים, של כל אנשי הדת, יהיו אשר יהיו, היא תמיד עבודה קשה, מבורכת, עושים את העבודה שלהם כמוטל עליהם, אבל זה לא מספיק.
מוחמד כנעאן: לצערנו הרב, הנושא של אלימות במשפחה, ההרג, עבר את כל הגבולות, עבר את הקווים האדומים.
מוחמד כנעאן: אתה דיברת על מספרים.
מוחמד כנעאן: לגבי השכנים שלך במזרעה - לפני שבוע נהרג שם צעיר על ידי שומרים באכזיב.
מוחמד כנעאן: ביום שבת נהרג צעיר בקלנסואה, ביום שבת נהרג צעיר בראמה, אבל גם כשנהרגים נשים וילדים, אדוני היושב-ראש, כבוד הרבנים, כבוד השר, תמיד תמצא אנשים שהשתמשו בנשק שלא חוקי או לא צריכים להחזיק אותו.
מוחמד כנעאן: אחר כך מבשרים לנו שאדם, יש משהו בנפשו מבחינה פסיכיאטרית וכל מיני תירוצים אחרי המעשה.
מוחמד כנעאן: לדעתי היום, ואני מסכים עם כבוד השר, לצערנו הרב המשאבים הם לא מספיקים בנושא הזה.
מוחמד כנעאן: אנחנו בוכים ואנחנו יודעים מה התרופה, ולא נותנים מספיק כסף על מנת להביא את התרופה.
מוחמד כנעאן: לכן, אני חושב שהיום ועדת הפנים צריכה לקבל החלטות קונקרטיות, תכליתיות, שנעזור בנושא הזה למשרד הדתות, לכל הגורמים הנוגעים בדבר, לכל גופי הנשים שדיברו כאן - נעמ"ת, ויצ"ו, ארגוני הנשים הדתיות וכן המגזר הערבי - אמנם פחות כי אין שם התעניינות, אין תמיכה מספקת, אין התערבות מספקת.
מוחמד כנעאן: ברשותך אדוני היושב-ראש, אני אספר סיפור כדי לתת דוגמה של התעללות, כשתחנת המשטרה רחוקה מהבית הזה - אני עדיין מטפל במקרה הזה - רחוקה 50 מטר מהבית - ילדה מכיתה ח' שמתעללים בה בבית, אשתו של הדוד שלה.
מוחמד כנעאן: מתעללים בה מכיתה ח', היום היא בכיתה י"ב והיא מפחדת.
מוחמד כנעאן: היא פחדה ללכת למשטרה ואחר כך היא העיזה והלכה למשטרה.
מוחמד כנעאן: בין השוטרים שם יש קרוב משפחה של האשה - לכן דוחים אותה ולא מקבלים את התלונה שלה.
מוחמד כנעאן: היא קיבלה פעמיים הצטיינות, היתה במשלחת של משרד החינוך והתרבות והילדה רוצה ללמוד.
מוחמד כנעאן: פתחו לה תיק פלילי בגלל שהיא מתלוננת שמכים אותה.
מוחמד כנעאן: למה נמתין, עד שיהרגו אותה ואחר כך נתחיל לבכות על אלימות במשפחה?
מוחמד כנעאן: רבותי, אני חושב שהיום - ואני אומר זאת בפני גורמי המשטרה - לצערי הרב, המשטרה, אצלנו בכל אופן אני יכול להגיד במשפט ברור והחלטי - במגזר הערבי פשוט המשטרה לא מתפקדת, לא מתפקדת בנושא הזה.
מוחמד כנעאן: היא רכה מדי.
מוחמד כנעאן: אני לא מטיל את האשמה רק על המשטרה, על כל הגורמים.
מוחמד כנעאן: אם נשתף פעולה, אם ניתן כתף אחד לשני - כל הגורמים הנוגעים בדבר - אני חושב שהמשימה שלנו תצליח.
מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני מברך את היוזמה שלך, אני מברך את הרבנים הראשיים, שר הדתות, משרד הדתות, את כל הגורמים, מאחל שנה טובה ומוצלחת לכולם.
הרב אליהו בן-דהן: חברת הכנסת העלתה כאן נושא מאד חשוב, שאני מסכים שזה לא הפורום הנכון לדון בו - בתי הדין השרעיים.
הרב אליהו בן-דהן: אני רוצה לומר ששר הדתות הקודם, הרב סויסה, מינה ועדה מיוחדת שאמורה לתת לו המלצות איך לטפל ולשנות את המצב בבתי הדין השרעיים.