GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ואמרתי לו: תראו מה קורה עם חברות גבייה בכפרים, הן לא מצליחות לגבות.
ואמרתי לו: אין לאנשים מה לתת, הם אומרים: קח את הבית ותכניס אותי לבית סוהר, אין לי מה לשלם.
ואמרתי לו: אנחנו מדברים על דברים שקורים בשטח, ולא מדברים באוויר.
ואמרתי לו: לא די בנושא הגירעונות.
ואמרתי לו: צריך לראות את דוח סוארי.
ואמרתי לו: תכנית החומש גם היתה סיבה שנכנסנו לגירעונות האלה.
ואמרתי לו: מתוך מילארד ו70- מיליון שקל, הביוב עלה 130 מיליון שקל, וכל זה בהלוואות.
ואמרתי לו: אם פעם היתה הריבית 2% או 3%, היום הריבית היא 5%.
ואמרתי לו: זאת הלוואה לכל דבר, וזה עוד עומס מלוות על היישובים.
ואמרתי לו: את מה שהספקנו לעשות צריך לתחזק.
ואמרתי לו: אי אפשר לומר: קחו תבנו בניין, אבל מי יחזיק אותו?
ואמרתי לו: עם איזה כוח אדם ועם איזה ציוד?
ואמרתי לו: הגירעונות שהגענו אליהם היום הם דבר כואב.
ואמרתי לו: יש אנשים שאין להם מה לאכול, ואם הנושא הזה לא ייפתר, תהיה תסיסה בכפרים ויהיה רצח.
ואמרתי לו: אולי אני מגזים, אבל זה מה שיהיה.
דוד אזולאי: לא, אל תיסחף.
דוד אזולאי: אתה מדבר על מושגים של רצח, אז בוא נהיה זהירים.
מופיד עמאר: זה לגבי נושא הגירעונות.
מופיד עמאר: צריך למצוא פתרון לעניין הזה.
מופיד עמאר: לגבי התחשבנות עם רשויות, אין לנו בעיה להתחשבן עם כל רשות ורשות.
מופיד עמאר: אני אומר לנציג משרד הפנים שנמצא כאן, אין לנו בעיה להתחשבן עם כל רשות ורשות, אבל קודם כל צריך לשלם לנו ואחר כך להתחשבן במשך יומיים עם כולן ולא להתחיל למשוך את זה על פני שבוע.
מופיד עמאר: נושא נוסף שהוא חשוב, וזה גם לפי החלטת ממשלה משנת 1987, זו עדיפות לאומית לכל היישובים הדרוזיים.
מופיד עמאר: זה לא מתבצע עד היום, וצריך לקבוע עדיפות לאומית ליישובים הדרוזיים והצ'רקסיים.
מופיד עמאר: יש הרבה בעיות נוספות בעדה, שאי אפשר לפתור אותן עכשיו.
מופיד עמאר: צריך לקיים עליהן דיונים בוועדות.
מופיד עמאר: אנחנו לא אשמים שכל הדרוזים גרים היום בגליל ובכרמל בשמורת הטבע ובגנים לאומיים.
מופיד עמאר: הדרוזים לא יעברו לכפר דרוזי אחר ולא ליישוב אחר.
מופיד עמאר: הדרוזים רוצים להתפתח.
מופיד עמאר: יש בעיות של תכניות מתאר ושטחי שיפוט.
מופיד עמאר: יש הרבה בעיות, ואנחנו חייבים לפתור אותן.
מופיד עמאר: חייבים להקים ועדת מנכ"לים בין משרדית שתיקח על עצמה נושא-נושא ותפתור את כל הבעיות שבדרך.
מופיד עמאר: שלחנו מכתב, ואני חושב שהוא הגיע לכל השרים.
מופיד עמאר: עכשיו צריך לקבל החלטה, והוועדה צריכה לטפל בשאר הדברים.
מופיד עמאר: אני שוב אומר לסיכום שאנחנו לא מעוניינים להגיע להפגנה ב10- בחודש.
מופיד עמאר: אנחנו גם חוששים מזה, כי לא נוכל לשלוט על האזרחים שלנו.
מופיד עמאר: אני מאד מקווה שהמסר הזה יועבר אל מי שהוא צריך להגיע.
מופיד עמאר: הגיע הזמן שישמעו אותנו ויתנו את הפתרונות.
שיח' מואפק טריף: אני לא רוצה להאריך בדברים, אחרי מה שאמר מופיד עמאר.
שיח' מואפק טריף: אנחנו קודם כל מודים לידידנו חבר הכנסת דוד אזולאי ולכל חברי הוועדה, ומבקשים מהם שיעשו הכל ויירתמו למען פתרון הבעיה הזאת.
שיח' מואפק טריף: שיהיה ברור שכל העדה הדרוזית מלוכדת ומאוחדת מאחרי דבריהם ותביעותיהם של ראשי הרשויות.
שיח' מואפק טריף: אני חושב שזאת בושה למדינת ישראל ולממשלת ישראל שחודש ימים שובתים, ועד עכשיו אין פתרון לבעיות.
שיח' מואפק טריף: כולנו תקווה שנמצא פתרון, ושהממשלה תתייחס ברצינות לכל הדברים שנאמרו כאן.
שיח' מואפק טריף: תודה רבה.
גיורא רוזנטל: קודם כל, אני רוצה לברך את כל הנוכחים ואת ראשי הרשויות הנכבדים, ולהודות ליושב ראש הוועדה על הכינוס הזה.
גיורא רוזנטל: אני חושב שזה מאד מצער שטיפול בנושא כל כך צודק, כמו שהועלה כאן בפירוט רב על ידי קודמיי, נעשה רק מתוך מצב של משבר ומתוך איומים על הפגנה, ואף אחד לא מצא לנכון מקודם לטפל בנושא כזה בדרך מסודרת וסבירה, אלא אחרי שראשי רשויות מבוזים במשך למעלה מחודש באוהל.
גיורא רוזנטל: כמעט אף אחד מאלה שמקבל החלטות לא ירד לשמוע טענות, שהן כולן טענות מוצדקות.
גיורא רוזנטל: מדובר בהחלטה שהממשלה החליטה מזמן, שהעדה הדרוזית צריכה להגיע לשוויון מלא במדינה עם שאר היישובים ועם שאר האוכלוסייה, וההחלטה הזאת פשוט לא ממומשת.
גיורא רוזנטל: נכון שהיה הסכם לגבי קידום התשתיות לחמש שנים, אבל ההסכם הזה היה הסכם שדיבר על כך שהוא צריך להביא יחד עם הסכם נוסף למצב שהתשתיות תהיינה זהות למה שיש במגזרים האחרים, ואין ספק שהמצב היום לא הגיע לכך.
גיורא רוזנטל: אני חושב שהמטרה היתה שכל חייל שחוזר היום לכפר מוצא היום הזדמנות שווה כמו כל אזרח אחר, גם בחינוך, גם בתעסוקה וגם במגורים וגם בשירותים שהרשות המקומית נותנת לו, ולזה אנחנו לא הגענו.
גיורא רוזנטל: ישנם כמה נושאים שהם מיוחדים לעדה.
גיורא רוזנטל: בסך הכל נכון אמר יושב ראש הוועדה שכל השלטון המקומי, כל הרשויות המקומיות נמצאות בקשיים.
גיורא רוזנטל: יש כמה דברים שהם ייחודיים למגזר.
גיורא רוזנטל: מעבר לנושא של פיתוח, יש נושא אחד שהמנהיגות ברשויות המקומיות כמעט כולה הוחלפה בקדנציה הזאת.
גיורא רוזנטל: תשעה ראשי רשויות חדשים מתוך 13.
גיורא רוזנטל: גם הם מצאו מציאות קשה, שלא היתה להם יד במציאות הזאת.
גיורא רוזנטל: הממשלה שאישרה סכום כסף של 200 מיליון שקל לעזור לרשויות החדשות, הקצתה בסך הכל - מתוך הסכום של 200 מיליון שקל - 9 מיליון שקל לדרוזים, כשרק ארבעה ראשי רשויות מתוך ראשי הרשויות החדשים קיבלו כספים.
דוד אזולאי: והעבירו את הסכום של 200 מיליון שקל?
גיורא רוזנטל: העבירו את כל הסכום של 201 מיליון שקל, מתוך זה 8.9 מיליון שקל בלבד לדרוזים, שהועברו רק לארבעה ראשי רשויות מתוך תשעה ראשי רשויות חדשים.
גיורא רוזנטל: אני לא יודע לפי איזה קריטריונים בדיוק זה חולק.
גיורא רוזנטל: נכון שזה חולק בשלהי תקופת הכהונה הקודמת.
גיורא רוזנטל: נושא נוסף שמכביד, מעבר למה שיש היום בכל השלטון המקומי, זה ההיקף הגדול מאד של הלוואות שרובץ על המגזר הדרוזי, באחוזים שמעל למה שישנו בממוצע בכלל הרשויות, וכמובן שזה מקשה מאד על התפעול השוטף.
גיורא רוזנטל: זה כמעט עושה אותו לבלתי אפשרי, כשחלק גדול מאד מתוך ההלוואות האלה מיועד לנושא של דיור, כשבכלל אני מאד בספק אם זה יכול להיות בכלל ממומן על ידי הרשויות עצמן, או שזאת לא מטלה, שהיא בכלל מטלה ממשלתית.
גיורא רוזנטל: במצב הזה לא מספיק שידונו כאן בוועדות מה יהיה הפתרון לטווח הארוך והבינוני, כשבינתיים "החולה בקושי מצליח לנשום".
גיורא רוזנטל: צריך לפתור את הבעיה בשני ממדים, קודם כל, לחשוב מהיום למחר איך חוזרים לתפקד בצורה נורמלית; ובמקביל, צריך לראות איך פותרים את הבעיות של תכנית חומש או תכנית אחרת.
גיורא רוזנטל: לגבי מה ששמענו כאן, שרשויות לא משלמות משכורות ולא עומדות בהתחייבויות, אסור להגיע למצב של פתרון מתוך משבר, מתוך ביזוי של ראשי רשויות ומתוך הפגנות קשות.
גיורא רוזנטל: צריך למנוע את המצב הזה.
גיורא רוזנטל: אני חושב שזה לא נושא של פקיד אחד כזה או אחר, כי פקיד צריך לטפל ברשות אחת או שתיים.
גיורא רוזנטל: אבל אם מדובר בבעיה של עדה או של מגזר שלם, זה נושא של שר, שצריך לבוא ולטפל במגזר הזה כולו, ובייחוד במגזר שיש קונסנסוס כל כך רחב, גם לגבי המידה שצריך לסייע לו, וגם לגבי הזכאות שלו לקבל את הסיוע.
שי וינר: אתייחס לשתי נקודות עיקריות שעלו פה, ואם אחר כך יהיו שאלות ונקודות נוספות, אשמח לענות עליהן.
שי וינר: קודם כל באשר לתכנית החומש ותקציבי הפיתוח, בתכנית החומש אנחנו נמצאים בשנה החמישית, בשנה האחרונה לתכנית.
שי וינר: בהחלט בחמש השנים האחרונות נעשו דברים אדירים - אני חושב שתסכימו איתי - במגזר הדרוזי.
שי וינר: להסתובב היום בכפרים, ואני חושב שהסתובבתי בכולם, מחמם את הלב וגם את העין.
איוב קרא: לא בטוח, תיכנס בפנים.
שי וינר: בכל מקרה, הממשלה מתכוונת ליישם את מלוא התכנית.
שי וינר: הועלו טענות שלא הועברו כספים מסויימים.
שי וינר: הבעיה היא אינה בעיה תקציבית.
שי וינר: כל התקציב - אחרי בדיקה שערכנו - מהשנה הראשונה לתכנית ועד שנת 1999 תוקצב במלואו במשרדים.
שי וינר: יש בעיה מימונית, חלק נמצא בעודפים, חלק כספים שלא העבירו, אנחנו מודעים לזה.
שי וינר: אני לא מכיר את המספרים.
יהודית נאות: אבל זאת השאלה פה היום.
טלב אלסאנע: נציג האוצר בא ולא מכיר את המספרים.
יהודית נאות: הוא מתכוון שיכול להיות שזה נבלע במשרד הפנים.
שי וינר: משרד האוצר תקצב ב100%- את כל תכנית החומש, לא חסר שקל.
שי וינר: יש כספים שלא הועברו.
שי וינר: כמובן שלגבי תכנית 1999 אנחנו במהלך השנה, וזה יתבצע לפי קצב העבודה של המשרדים השונים.
שי וינר: יש כספים משנת 1998 שלא עברו.
שי וינר: חלק מזה, לדוגמה, תקוע היום בוועדת הכספים של הכנסת.
שי וינר: היא מעכבת פנייה תקציבית של עודפים בתקציב הפיתוח של משרד הפנים.
שי וינר: חלק מזה גם אמור לעבור לדרוזים ומעוכב בוועדת הכספים.
שי וינר: יכול להיות שיש מספר בעיות נקודתיות במשרדים שונים, התקציבים בכל מקרה קיימים.
שי וינר: בכל מקרה, אני חושב שרפי לב ארי ממשרד ראש הממשלה אולי יוכל לעדכן אותנו יותר.
שי וינר: בימים אלה נעשית בדיקה במשרד ראש הממשלה עם כל המשרדים השונים, איזה כספים לא הועברו ומה הסיבה.
שי וינר: בכל מקרה, בכוונת הממשלה לסיים את התכנית ולבצע אותה במלואה וכלשונה.
שי וינר: למרות מה שאמר מופיד עמאר, מדובר על תכנית החומש שמגיעה לסיומה השנה.
שי וינר: אמנם היה סקר צרכים, אבל סקר הצרכים לא קובל בשום פורום ממשלתי.
שי וינר: מה שכן קובל וכן הוחלט זה על תכנית חומש על סכום של מיליארד ו70- מיליון שקל, והממשלה מתכוונת ליישם את התכנית הזאת במלואה.
דוד אזולאי: מתי?
דוד אזולאי: אני שואל מתי.
יהודית נאות: זאת בדיוק השאלה על הפרק.
דוד אזולאי: אנחנו בסוף שנת תקציב.
דוד אזולאי: מה, אתה עובד פה על אנשים בעיניים?
שי וינר: אני לא עובד על אף אחד בעיניים.
דוד אזולאי: אנשים שובתים כאן חודש ימים, אף אחד לא "שם עליהם", אף אחד לא התייחס אליהם.
דוד אזולאי: אתה בא ומספר לנו סיפורים שעכשיו יישמו את ההסכם, מתי?
שי וינר: אני לא מספר סיפורים.
שי וינר: כל התקציבים לכל המשרדים קיימים במשרדים השונים.
חוסניה ג'בארה: איפה זה קיים היום?
איוב קרא: זה זלזול באינטליגנציה שלנו, זלזול בוועדה, זלזול בעדה וזלזול ברשויות כולן.
איוב קרא: איזה מן תשובות אלה?
שי וינר: מיליארד ו70- מיליון שקל כולל התוספות הנוספות תוקצבו כולם בתקציב המדינה בתקציבי המשרדים הייעודיים וקיימים בתקציב.
יחזקאל לביא: אתה מדבר רק על תקציבי הפיתוח ולא על התקציב הרגיל?
שי וינר: לא, דיברתי עד עכשיו רק על תכנית החומש.
שי וינר: אין פה בעיה תקציבית, כל התקציבים תוקצבו בתקציבי המשרדים.
שי וינר: יש להפנות את השאלות אל נציגי משרד הפנים, משרד השיכון והבינוי ומשרד החינוך והתרבות.
שי וינר: אלה שלושת המשרדים העיקריים.
שי וינר: כמו כן גם למשרד העבודה והרווחה ולמשרד הבריאות וכו'.
איוב קרא: אז למה אין פה ריכוז כדי שנדע מה אתם חייבים?
שי וינר: כמשרד האוצר תקצבנו את מלוא הכסף, לא חייבים שקל אחד.
שי וינר: הביצוע הוא באחריות המשרדים.
שי וינר: סיימתי לומר את דבריי בנושא תכנית החומש.
שי וינר: אשמח לומר דבר נוסף בנושאי התקציב הרגיל וכיסוי הגירעונות.
שי וינר: רוב הרשויות נמצאות משנת 1997 ובמהלך שנת 1998 בתכנית הבראה, או לפחות אמורות להיות, או שחתמו על תכנית הבראה.
שי וינר: אפשר להאשים את כולם, אבל אני מבקש להציג שלושה-ארבעה מספרים, רק כדי שיבינו כל הנוכחים פה על מה מדובר.
שי וינר: חורפיש - בשנת 1997 הגירעון היה 3 מיליון שקל.
שי וינר: בשנת 1998 הגירעון גדל ל5- מיליון שקל במסגרת הבראה.
מופיד עמאר: איזו הבראה?
מופיד עמאר: לא נכנסתי בהבראה.
שי וינר: לא קיבלת - בסדר.
מופיד עמאר: אז על מה אתה מדבר?
שי וינר: אני מדבר כרגע גם על מי שבתכנית וגם על מי שלא בתכנית, איך הוא התנהג בשנת 1998 מול 1997 לדוגמה, ומה הביא אותו לגירעון מצטבר שהיום הוא לא יכול לעמוד בו.
יהודית נאות: הריבית.
שי וינר: לא הריבית, את יכולה לראות ברוב הדוחות שהריביות אפילו בפירעון המלוות קטן, ולמרות שהגירעון הזמני בפיתוח גדל מ3- מיליון שקל ל12- מיליון שקל.
שי וינר: אפשר להמשיך לבית ג'ן, שם הגירעון בתקציב הרגיל גדל מ3- מיליון שקל ל6- מיליון שקל, ובפיתוח - הגירעון גדל מ6- מיליון שקל ל14- מיליון שקל.
שי וינר: בג'וליס - הגירעון גדל מ2- מיליון ל6- מיליון שקל.
שי וינר: המגזר הדרוזי פשוט משתולל, ובסדר גודל שעולה על כל מגזר אחר, או כל קבוצת רשויות אחרת, בכל יחס ובכל בדיקה.
שי וינר: מופיד עמאר דיבר על קושי לגבות הכנסות.
שי וינר: יש בעיה בהכנסות, אבל הבעיה העיקרית היא לא בהכנסות, אלא בהוצאות.
שי וינר: אתם חורגים בהוצאות בצורה מדהימה, בכל יחס שנבדוק את זה, הוצאה לנפש, או כל הוצאה בכל צורה אחרת.
שי וינר: בהשוואה לכל יישוב, המגזר משתולל.
סלמן חטיב: אנחנו מוחים על המילה "משתולל".
סלמן חטיב: אנחנו קבצנים, איך אנחנו "משתוללים"?
שי וינר: אם מישהו נפגע מההכללה, אני מוכן לחזור בי ולדבר על החמש-שש רשויות שמצבן קשה והסכומים שם גם הרבה יותר גבוהים, גם הגירעון וגם עומס המלוות, גם הרגיל וגם המצטבר, ושם אני בהחלט לא חוזר בי מהביטוי.
שי וינר: יחד עם זה, בדיון ערב החג שנערך אצל שר האוצר סוכם עם משרד הפנים ועם משרד ראש הממשלה לגשת לטיפול פרטני דרך משרד הפנים ברשויות המקומיות, וכן לשבת באופן פרטני מול כל רשות ולראות את הסיבות, את הגורמים ואיך אפשר להתקדם הלאה ולשנות כיוון, גם מצד הממשלה אולי וגם מצד הרשות.
דוד אזולאי: גברת רות יוסף פה?
פרחאת עאטא: סליחה, אני אדבר לפניה.
דוד אזולאי: עם כל הכבוד לך, אתה לא תגיד לי מי ידבר לפני מי.
פרחאת עאטא: אני נציג משרד הפנים.
דוד אזולאי: אז מה?
דוד אזולאי: עם כל הכבוד לך, אתה תקבע במשרד הפנים, אבל פה אתה לא קובע.
יהודית נאות: היושב ראש קובע זכות דיבור.
דוד אזולאי: אני מבקש ממך לשבת ולא להפריע.
דוד אזולאי: גברת רות יוסף, בבקשה.
פרחאת עאטא: אני עוזר השר ונשלחתי מלשכת השר.
פרחאת עאטא: אתייחס לדברים לפני גברת רות יוסף, ואתן לה לומר מספרים.
פרחאת עאטא: אם אתה לא רוצה, אצא.
דוד אזולאי: לא אמרתי לך שאני לא רוצה.
פרחאת עאטא: אתה משתמש בפוליטיקה בוועדה הזאת.
דוד אזולאי: יושבים פה חברי כנסת שממתינים לדבר, ולך עוד יש זכות לקום ולדבר לפניהם?
דוד אזולאי: באמת! אני רוצה לשאול אותך, גברת רות יוסף, בהתייחס לדבריו של נציג משרד האוצר, האם כל כספי משרד האוצר אכן הועברו למשרד על מנת להעביר אותם לרשויות המקומיות?
דוד אזולאי: כי משתמע מכאן שמשרד האוצר העביר הכל, ובעצם מי שלא בסדר כאן זה רק משרדי הממשלה, ומשרד האוצר בסדר והעביר את כל מה שצריך.
יהודית נאות: קלטנו כבר שעטפו את זה.
מוחמד כנעאן: כמה הועבר ומה לא הועבר?
רות יוסף: קודם כל, לגבי התכנית הכוללת של הסקטור הדרוזי, משרד הפנים לא יכול לייצג את זה באופן מלא, כי התכנית של הסקטור הדרוזי היתה בעצם בשני מישורים: אחד - בתקציב הפיתוח, שהוא מיליארד ו70- מיליון שקל, שאת זה אני חושבת ששי וינר ממשרד האוצר יכול לייצג יותר טוב, כי התוספת הגדולה דווקא לא ניתנה במשרד הפנים, היא ניתנה במשרדי ממשלה אחרים.
יהודית נאות: לגבי התוספת במסגרת תכנית הפיתוח שהיא בתוך משרד הפנים, מה קרה עם התקציב של משרד הפנים?
יהודית נאות: פשוט נטפל בזה פלח-פלח.
רות יוסף: אני יכולה להגיד לך מה קרה במשרד הפנים בשנים האחרונות.
יהודית נאות: כן, איפה הכסף של תכנית החומש שהוקצב למשרד הפנים?
רות יוסף: אני יכולה להגיד לך כמה נתנו משנת 1994 עד שנת 1998.
רות יוסף: אין גידולים משמעותיים, אבל יש גידולים מסויימים.
רות יוסף: אני מניחה שרוב הגידולים לא "יושבים" במשרד הפנים.
רות יוסף: אומר לכם כמה הוקצה לכל הרשויות המקומיות הדרוזיות בשנים האלה, אם זה מה שמעניין אתכם.
יהודית נאות: אין אצלם גידול?
יהודית נאות: מוכרח להיות גידול.
רות יוסף: אומר את הדברים.
רות יוסף: בשנת 1994 ניתן 34.6 מיליון שקל והוקצה לרשויות המקומיות הדרוזיות.
רות יוסף: אגב, ראשי הרשויות הדרוזיות - לצורך העניין, חלק גדול מהם אני מכירה - עצמם הקצו את הכסף ביניהם, כלומר: ההסדר הזה היה הסדר דה-לוקס מבחינת הסקטור הדרוזי, הם חילקו ביניהם את הכסף.
רות יוסף: מהבחינה הזאת, משרד הפנים אז באותה תקופה שיתף פעולה.
והיב חביש: זה לפי סקר צרכים.
רות יוסף: בסדר, אבל אתם גם קבעתם כמה כל רשות תקבל.
יהודית נאות: מקובל.
רות יוסף: בשנת 1995 הם קיבלו 34.6 מיליון שקל, בערך אותו דבר.
רות יוסף: בשנת 1996 הם קיבלו 61.4 מיליון שקל, ובשנת 1997 הם קיבלו 48.2 מיליון שקל.
רות יוסף: בשנת 1998 הם קיבלו 60.1 מיליון שקל, ולגבי 1999 עדיין אין לי נתון, כי לא כל הסכומים הוקצו.
יהודית נאות: מתוך הסכום של 60.9 מיליון שקל, כמה הועבר בפועל?
חוסניה ג'בארה: זה הוקצה או הועבר?
יהודית נאות: הוקצה.
רות יוסף: תקציבי הפיתוח מוקצים לרשויות המקומיות.
רות יוסף: ההעברה לרשויות המקומיות נעשית על סמך ביצוע, כלומר: הרשות מבצעת - היא מקבלת את הכסף.
רות יוסף: אם היא לא מבצעת - היא לא מקבלת את הכסף.
רות יוסף: אין לי כאן מספרים של אחוז מימוש, אבל אם הרשות לא ביצעה זאת עד שנת 1999, היא יכולה לבצע עוד ולקבל את הכסף, כלומר: הכסף לא נעלם, הוא נשמר לאורך שנים.
רות יוסף: אין בעיה עם הקטע הזה.
רות יוסף: אלה הסכומים שמיועדים לרשויות המקומיות.
רות יוסף: אם מעניין אתכם לדעת פירוט פר רשות, אני גם יכולה לתת אותו.
רות יוסף: בתקציב הרגיל היו שניים או אפילו שלושה הסדרים שלא קשורים לסכום של מיליארד ו70- מיליון שקל, שבעצם הוסיפו לסקטור הדרוזי באחוזים מאד ניכרים במענק האיזון, כלומר: עד כדי כך נוצר מצב שבאחוזי מימוש מנוסחת סוארי - שחלק גדול מכיר אותה - הם הגבוהים ביותר, יותר מהיהודים ויותר מהערבים.
רות יוסף: כדי לקבל סדר גודל, הגידול משנת 1991 ועד היום הוא יותר מפי 3 ריאלית, לא נומינלית.
ידועה, כלומר: לכן, דוגמה זו או אחרת שניתנה פה, היא לא דוגמה שמשקפת את כל הסקטור הדרוזי.
ידועה, כלומר: היא דוגמה שמשקפת מספר רשויות בסקטור הדרוזי, ויש אגב רשויות דרוזיות אחרות שמתנהלות בצורה מאד מאד יפה.
ידועה, כלומר: אנחנו "מנהלים רומן ארוך עם הסקטור הדרוזי", ואם אני מאתרת נכון את הבעיה, הבעיה היא באמת בתקציב השוטף.
ידועה, כלומר: בתקציב הפיתוח יש להם גירעונות של פרוייקטים שנעשו, מעבר למה שהועבר להם הכסף, בעקבות התכנית.
ידועה, כלומר: תבינו, התכנית הזאת בעצם מעלה ברמה, אבל היא העלתה גם את רמת הגירעון, לצערנו הרב.
ידועה, כלומר: היא העלתה מאד את תקציב הפיתוח ברשויות המקומיות הדרוזיות, אבל העלתה באחוזים מאד גבוהים גם את הגירעון.
ידועה, כלומר: זה חבל, כי זו היתה הזדמנות שהיא חד פעמית לסקטור הדרוזי.
ידועה, כלומר: הרבה ניצלו אותה לטובה, אבל חלק ניצלו אותה ליצירת גירעונות מחודשים, ואז באמת באה ההסתבכות הגדולה.
ידועה, כלומר: גם בתקציב הרגיל בעצם היתה עלייה מאד גדולה ברמה, במסגרת ההעדפה המתקנת, וגם חלק מהרשויות ניצלו את הכסף הזה כדי להיכנס למסגרת תקציב מאוזן, וחלק הגדילו את הגירעון עוד מעבר לתוספת שניתנה להן, לצערנו הרב, ויש כל מיני דוגמאות, ואני לא חושבת שזה המקום לתת פה דוגמאות אישיות.
ידועה, כלומר: משרד הפנים מבחינתו ומבחינת כל התקציבים שהועמדו לרשותו העביר את כל הכספים לרשויות המקומיות הדרוזיות.
ידועה, כלומר: שום דבר הוא לא השאיר בבית.
ידועה, כלומר: ראשי הרשויות הדרוזיות יודעים את זה.
ידועה, כלומר: מהבחינה הזאת, כל נתון שהם מבקשים הם מקבלים ויודעים איך אנחנו מקצים את הכסף.
דוד אזולאי: כולל אותן שש רשויות שלא הסכימו לחתום על הסכמי הבראה?
רות יוסף: לא כולן לא הסכימו, יש כאלה שגם לא צריכות אפילו.
רות יוסף: זו לא חובה להיות בתכנית הבראה.
דוד אזולאי: יש רשויות שחייבו אותן והן לא הסכימו.
רות יוסף: לא העבירו להן.
מופיד עמאר: זה נושא לוויכוח, תכנית הבראה מהי.
מופיד עמאר: תכנית הבראה באה להבריא.
מופיד עמאר: תשאל את כל ראשי המועצות כאן שחתמו על תכנית ההבראה, האם המועצה הבריאה.
מופיד עמאר: אומרים לך שזאת תכנית הבראה, אבל אומרים גם שיש לאסוף כך וכך ארנונה ולעשות כך וכך, וראש המועצה לא מצליח לעשות זאת, אז איזו הבראה זאת?
מופיד עמאר: דאליית אל-כרמל עשתה פעמיים תכנית הבראה בזמן שכיהן ראש המועצה הקודם ועכשיו, כשראש המועצה הנוכחי מכהן.
מופיד עמאר: כך גם לגבי בית ג'ן וג'וליס.
מופיד עמאר: שלושה כפרים כבר פעם שנייה בתכנית הבראה ועד עכשיו שקועים בחובות, אז איזו מן תכנית הבראה זאת?
מופיד עמאר: על מה אתם בכלל מדברים?
מופיד עמאר: תגידו לי איזו מועצה עברה תכנית הבראה ושוקמה?
עסאם מח'ול: לאיזו שנה מתייחסת תכנית ההבראה?
רות יוסף: סוף 1996.
עסאם מח'ול: 1998-1997 לא כלולות?
רות יוסף: הכסף שקיבלנו היה עד סוף 1996.
רות יוסף: כדי לדעת סדרי גודל של מספרים, גירעון שוטף בדצמבר 1998 היה 43 מיליון שקל לשנה אחת בלבד לכלל הרשויות המקומיות הדרוזיות.
רות יוסף: בגירעון שוטף חצי שנתי עד יוני 1999 - שזה בדרך כלל מוטה כלפי מטה - הם הגיעו כבר ל11.3- מיליון שקל.
רות יוסף: הגירעון המצטבר ליוני 1999 עומד בסביבות 100 מיליון שקל.
רות יוסף: כלומר, הבעיה היא לא בעיה קטנה.
רות יוסף: מדברים על 100 מיליון שקל ל13- הרשויות.
דוד אזולאי: רק למשרד הפנים?
רות יוסף: לא, גירעון מצטבר זה התקציב של הרשויות המקומיות.
מופיד עמאר: כמה סך הכל הגירעון של כולם?
מופיד עמאר: 103 מיליון שקל.
רות יוסף: 103 מיליון שקל נכון לספטמבר.
רות יוסף: קיבלתם קצת כסף, אז הוא ירד.
דוד אזולאי: הגירעון הזה הוא רק למשרד הפנים?
רות יוסף: לא, במשרד הפנים אין גירעון, זה העיקרון של הממשלה, היא לא יוצרת גירעון.
עסאם מח'ול: אני רוצה לברך את השיח' מואפק, את ראשי העדה הדרוזית ואת ראשי המועצות הדרוזיות.
עסאם מח'ול: מול הדוחות ששמענו גם מטעם הרשויות הדרוזיות וגם הדוח המחשיד של משרד האוצר, אומר גם כמי שקשור לכפר פקיעין וגם כמי שקשור למאבק הזה ורוצה להיות קשור למאבק הזה, שהעמדה שאתם נוקטים בה והמאבק שאתם מנהלים הוא מאבק מעורר כבוד, למרות ועל אף הניסיון האומלל של משרד האוצר ושל הממשלה להתעלם מהמאבק הזה ולהזניח אותו ולהפוך אותו לדבר שולי, שאף אחד לא שומע עליו.
עסאם מח'ול: במאבק שלכם אתם לא נאבקים רק על זכויותיה של העדה הדרוזית, לא על זכויותיהן של הרשויות המקומיות הדרוזיות; אתם נאבקים על הפנים של החברה הישראלית ועל פניה של המדינה הזאת.
עסאם מח'ול: אתם נאבקים מאבק דמוקרטי ממעלה ראשונה, אתם נאבקים במאבק למען שוויון אמיתי במדינה הזאת.
עסאם מח'ול: בתור שכאלה, אנחנו מקבלים אתכם היום.
עסאם מח'ול: אני רוצה לברך על המפגש הזה, דווקא בצל ההתעלמות הפושעת של משרד האוצר בעניין הזה.
עסאם מח'ול: לכן אני לא רוצה להיכנס עכשיו לפתרונות קונקרטיים ולמספרים שהצעתם.
עסאם מח'ול: אני מקווה ורוצה לקוות ולהאמין שוועדת הפנים ואיכות הסביבה בכנסת תמליץ היום לקבל את התביעות הצודקות של הרשויות הדרוזיות שהצגתם ושפרסמתם עד עכשיו.
עסאם מח'ול: אחד הדברים שאתם מבקשים להשיג, ושהוא חשוב לכולנו, חשוב למדינה הזאת, חשוב לחברה הזאת ולבריאותה, הוא ללמד שגם ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת - לא רק ועדת החוץ והביטחון ולא רק ועדות בינלאומיות - תקבע נורמה שהסכמים צריך לבצע והסכמים צריכים לחייב את הממשלה, ושאי אפשר לבוא עכשיו באוקטובר ולומר שהתקציב של השנה הזאת יועבר, אבל איפה הוא?
שי וינר: התקציב של השנה הזאת נמצא בתקציב המדינה.
עסאם מח'ול: בסופו של דבר, זה לא יעניין את הרשויות.
עסאם מח'ול: מה שיעניין אותן זה מה שיגיע לתקציבים שלהן ומה שיוכלו להשתמש בו ושיוכל להפוך למדיניות מקומית של פיתוח.
עסאם מח'ול: אי אפשר להפוך את האמירה הכללית הזאת בלי לדעת אפילו איפה זה.
עסאם מח'ול: בעצמך לא ידעת להגיד איפה זה.
עסאם מח'ול: הפתרון חייב להיות מעשי.
עסאם מח'ול: אם מדברים על תכנית חומש או על תכנית ארבע שנים, אני מציע שהתכנית של הממשלה הזאת תהיה עד סוף הקדנציה שלה, שתבצע מדיניות שתוביל לשוויון ולהשוואת היישובים והמועצות הדרוזיות, ולא לכיבוי שרפות.
עסאם מח'ול: צריכה להיות מדיניות שתוביל למצב שבו היישובים האלה יהיו שווים ליישובים אחרים במדינה הזאת, ואני מדבר במיוחד על היישובים היהודיים.
עסאם מח'ול: אני חושב שנחשף כאן השימוש הנואל במשך שנים ארוכות בטענה שאי שירות בצבא הוא הסיבה לאפליה שהיתה מנת חלקן של הרשויות המקומיות הערביות בכלל.
עסאם מח'ול: והנה אותו חלק מהאוכלוסייה הערבית שכן משרת בצבא נתון למדיניות דומה של אפליה, למדיניות של התעלמות מהמחויבות לשוויון.
עסאם מח'ול: אני מקווה שתצא קריאה מהוועדה הזאת, שתקרא לממשלה לא לדבר על שוויון ולא על תכניות באוויר, אלא תקבע כבר בתקציב הקרוב של שנת 2000 מה חלקו של השוויון הזה, של התכנית הזאת בתקציב של שנת 2000, 2001, 2003, 2004, איך עושים את זה, איך מעבירים את זה.
עסאם מח'ול: אי אפשר להמשיך לחיות באמירה הכללית שמרחפת "שוויון, שוויון", ואין שוויון.
עסאם מח'ול: "שוויון, שוויון", ויש אפליה ויש מצוקה, ואף אחד לא נוקף אצבע.
והיב חביש: חבר הכנסת דוד אזולאי, אני רוצה להודות לך על כך שקיימת את הישיבה הזאת.
והיב חביש: אני רוצה למחות בפניך על כך שישנו סך הכל חבר כנסת אחד מהמגזר הלא ערבי בישיבה הזאת.
יהודית נאות: אתה מדבר על אחת?
והיב חביש: על אחת, סליחה.
דוד אזולאי: אני לא נחשב בעיניך?
והיב חביש: אתה היושב ראש.
והיב חביש: אני רוצה להודות לחבר הכנסת מש"ס.
והיב חביש: הייתי מציע לידידי ממשרד האוצר, אנחנו שובתים כחודש ימים, היה לו חודש ימים להשתולל מול המחשב שלו.
דוד אזולאי: אני רק רוצה להגיד לך שעד עכשיו ישב כאן חבר הכנסת מקסים לוי.
והיב חביש: נכון.
והיב חביש: הייתי מציע לנציג משרד האוצר שבמקום שיישב פה ויזרוק סתם מספרים באוויר, שיעמוד פה ויאמר שהחלטה 5880 מדברת על מיליארד ו70- מיליון שקל במחירי 1995 ויביא לנו טבלה דוגמת הטבלה הזאת ויאמר כמה העביר.
והיב חביש: היה לו חודש ימים להשתולל מול המחשב שלו.
והיב חביש: בלחיצת כפתור אחת הוא היה מוציא את כל המספרים ואת הסכומים שעברו לדרוזים.
והיב חביש: הוא היה מוציא את כל הפעלולים של משרד האוצר, את כל סכומי הכספים ש"שמו לנו" ושלא צריכים "לשים בכסף הזה", את ה25- מיליון שקל של שכונת חיילים משוחררים, של משרד השיכון והבינוי ש"שמתם על הדרוזים", את כל הכבישים שהם חוצי הכפרים הדרוזיים, שהם כבישים ראשיים במדינת ישראל, ש"שמתם על הדרוזים", את ה200- מיליון שקל הלוואות של הביוב ש"שמתם על הדרוזים".
והיב חביש: לא אנחנו משתוללים, אתם אלה שמשתוללים.
והיב חביש: אתם אלה שלא מעבירים את הכספים.
והיב חביש: נכון להיום אתם חייבים לנו מעל ל500- מיליון שקל.
והיב חביש: תחשבו את ההתייקרות.
והיב חביש: יש החלטת ממשלה, אז תלכו לפיה.
והיב חביש: ישנה החלטת ממשלה שדיברה על שוויון, ישנה החלטת ממשלה שדיברה על מתן העדפה לאומית ליישובים הדרוזיים, איפה ההחלטה הזאת?
והיב חביש: אתה יודע מה המשמעות של ההחלטה בכל התחומים, גם בחינוך, גם ברווחה ובכל.
והיב חביש: אתן דוגמה קטנה.
והיב חביש: בשלומי יש 4,000 תושבים, והם מקבלים 4 מיליון שקל בעבודה ורווחה.
והיב חביש: בירכא אנחנו 11,000 תושבים, ואנחנו מקבלים 2.8 מיליון שקל.
והיב חביש: במה זה מתבטא?
והיב חביש: אתם יודעים במה?
והיב חביש: בדבר אחד פשוט, מי שלא יהיה בשלטון במדינה הזאת, מי שלא תהיה הממשלה, זאת אותה המדיניות של העם היהודי פה במדינה הזאת.
והיב חביש: תפסיקו עם זה.
כל אלה שאומרים: תפסיקו להיות עם המוח היהודי התכמן הזה.
כל אלה שאומרים: תציגו מספרים אמיתיים ונכונים.
כל אלה שאומרים: תעמדו פה עם גב מורם ועם ראש למעלה.
כל אלה שאומרים: מי שממלא את חובותיו, מגיע לו לקבל את הזכויות - זה תמיד מה שאתם אומרים לנו.
שואל אותי: נמאס לנו, אתם מתעללים בנו.
שואל אותי: נמאס לנו ללכת שם בכבישים.
שואל אותי: ראש מועצה בכפרים הדרוזיים הולך עם ראש למטה היום, אנחנו מקבלים קללות מהתושבים שלנו.
שואל אותי: בירכא 300 עובדים לא קיבלו משכורת ארבעה חודשים, ועוד היתה פתיחת שנת לימודים.
שואל אותי: וכמה כסף הם מקבלים?
שואל אותי: 3,000 שקל?
שואל אותי: תבדקו מה המשכורת הממוצעת במדינה הזאת ותתנו אותה.
שואל אותי: תגיד בפני כולם, כמה ערבויות יש למגזר הערבי?
שואל אותי: אף לא ערבות אחת.
שואל אותי: הרי אנחנו מהווים 20%-17% מהמדינה, צריך שיהיה לנו גם 20% מערבויות המדינה שאתה נותן למשקיעים שלך.
שואל אותי: משקיעים יש לנו, משקיעים יש בחוץ לארץ, אתם מבריחים אותם, אתם מכוונים אותם למקומות אחרים.
שואל אותי: אני אגיד לך מה אתם עושים.
שואל אותי: לכל מה שצריך לתת כסף מפלסים דרך, והדרך היא קלה: אחד - עיר פיתוח, אחד - מהמגזר ההוא וכו'.
שואל אותי: אפשר גם לנו לעשות את זה.
שואל אותי: 50 שנה סבלנו מזה.
שואל אותי: אין לך מספיק כסף לשנה הבאה?
שואל אותי: אני גם מקבל את זה.
שואל אותי: תוריד ממי שנתת לו 50 שנה ותן לנו את הכסף הזה, עד שיהיה מספיק כסף.
שואל אותי: מגיע לנו.
שואל אותי: חבר הכנסת דוד אזולאי, המצוקה שלנו היא לא מצוקה של כסף.
שואל אותי: המאבק הזה יחרוץ את גורלה של העדה יחד עם המדינה הזאת.