GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אביגדור קפלן: הגם שיש ארבע קופות חולים וכל אחת מהן מקבלת מיליארדים מכספי ציבור והיא אוטונומית, היא לא גוף ממשלתי, היא לא כמו בתי חולים ממשלתיים, לאף אחד מהם לא מינו חשב מלווה מתוך שיקולים כאלה ואחרים.
ראובן ריבלין: יכול להיות שזה יהיה - - -
ניסן סלומינסקי: רובי, אל נהפוך את זה לנושא הישיבה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נקבל בסוף החלטה שנחייב אותו להישאר, זה בסדר.
ראובן ריבלין: קודם כול, אני אצביע בעדה.
יעקב ליצמן: אני רוצה מילה אחת שיגיד על המאוחדת, אם הסתדר הנושא.
יעקב ליצמן: זה חלק בלתי נפרד מהבלגן.
יעקב ליצמן: האם מבוטחי מאוחדת מקבלים - - -
ניסן סלומינסקי: המנכ"ל המיועד גם יוכל, אני מניח, להגיד את זה.
יעקב ליצמן: הוא צריך להגיד.
ניסן סלומינסקי: נשאלה השאלה, האם הנושא של קופת החולים המאוחדת בא על תיקונו.
<אביגדור קפלן: עדיין יש לנו בעיות מולם.
<אביגדור קפלן: אני מניח שבימים הקרובים, אני אנסה בכל כוחי – אחד שגידלתי אותו בתור סמנכ"ל לכספים בקופת חולים היום הוא מנכ"ל מאוחדת ויש בינינו הידברות כלשהי – גם ברמה האישית, לשכנע אותו לרדת מהחרם הזה שהטילו, ועדיין הוא בתוקף לטעמי, כי אני שומע מהרופאים שלנו שאכן יש הוראה גורפת בירושלים לא להפנות חולים להדסה.
יעקב ליצמן: כמה זמן - - -
יצחק כהן: מנכ"ל משרד הבריאות, אין לכם אמירה בעניין של החרם של המאוחדת?
ניסן סלומינסקי: הוא ידבר עוד מעט.
יצחק כהן: שיתייחס לחרם של המאוחדת.
ניסן סלומינסקי: הוא יתייחס גם לזה.
יעקב ליצמן: כמה זמן אתה נותן למאוחדת?
<אביגדור קפלן: אני אעשה הכול כדי להוריד אותם מההוראה הגורפת המטופשת.
<אביגדור קפלן: בימים הקרובים.
יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, האם אנחנו יכולים לבקש דיון לא על הנושא של הדסה בכללותו, אלא על ההחרמה של הדסה – המאוחדת נגד הדסה?
ניסן סלומינסקי: יש כאן תיקון פורתא מההתחלה, והצטרפו אלינו נציג משרד הבריאות, המנכ"ל המיועד פרופ' ארנון אפק, וגם נציג האוצר, רק הפעם זה כבר הגיע דרך החשב הכללי, יאיר טל.
ראובן ריבלין: האם זו עלייה בדרגה או הורדה?
ניסן סלומינסקי: ציינתי עובדה.
ניסן סלומינסקי: אחר-כך נראה.
ניסן סלומינסקי: פרופ' ארנון אפק, המנכ"ל המיועד, א' שיהיה בהצלחה - -
ניסן סלומינסקי: ו-ב', אני מבקש שתיתן לנו סיכום עם קצת יותר פרטים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מבינים שההסכם נחתם עם כל הגופים.
ניסן סלומינסקי: נמצאים פה גם נציגים שליוו אותנו לאורך כל הדרך ופרופ' אידלמן שנשמע.
ניסן סלומינסקי: תן לנו סיכום מה נגמר ואיך ואם נשאר עוד משהו פתוח, ותתייחס קצת גם לנושא של המאוחדת.
<ארנון אפק: קודם כול, ההסכם לא נחתם.
<ארנון אפק: אנחנו ממתינים לאישור הנושים.
<ארנון אפק: זה הליך שונה מההליכים הרגילים שדרכם אנחנו פועלים, שעיקרם דרך סכסוכי עבודה, בתי הדין לעבודה.
<ארנון אפק: כאן זה היה הליך שונה לחלוטין עם משמעויות מאוד-מאוד לא פשוטות, אבל בכל זאת אני חושב שכל הצדדים עשו באמת מאמצים מאוד-מאוד גדולים כדי להגיע לסיכום, כי המטרה של כולנו מאוחדת, וכפי שאמרה שרת הבריאות, להימנע מהליך של פירוק ולהצעיד את הדסה בכיוון של דרך חדשה.
<ארנון אפק: אנחנו מדברים בראש ובראשונה על הסדרת המשטר התאגידי של הדסה.
<ארנון אפק: זה נעשה ביחד עם נשות הדסה, קביעת דרכי בחירת הדירקטוריון, בחירות יושב-ראש הדירקטוריון ובחירת המנכ"ל.
<ארנון אפק: הדבר הזה יהיה מעתה והלאה מוסדר ומסודר.
<ארנון אפק: הסוגיה השנייה שעמדה על הפרק זה התמיכה בהדסה, ואני חייב להגיד משהו מעבר לזה.
<ארנון אפק: זה לא רק תמיכה בהדסה, זה שמירת המצוינות של הדסה.
<ארנון אפק: אני עצמי זכיתי ללמוד בבית החולים, באוניברסיטה העברית, הכרתי את הדסה, אבל נחשפתי שוב במהלך המשא-ומתן, במהלך הימים והלילות למסירות של העובדים.
<ארנון אפק: זה לא טריוויאלי שהעובדים מוותרים כמו שהם ויתרו למען המוסד שבו הם עובדים.
<ארנון אפק: אני מדבר על עובדי מינהל ומשק, שאני יודע כמה פיטורים של כל אדם יקר ללבם, וצריכים עובדים לאבד את מקום עבודתם.
<ארנון אפק: זה תהליך לא פשוט.
<ארנון אפק: האחיות, סך הכול אני יכול להגיד שעבדו לפי הספר, אם אפשר לומר, היה לי מאוד מרגש לראות שכשהסכמנו אתן בכל זאת על הפחתת שכר, בסוף הן באות ואומרות: את ה-4% האלה לא נטיל על האחיות החדשות שמגיעות, כי ככה לא נוכל לגייס אחיות חדשות.
<ארנון אפק: הרופאים אמרו: ההפחתות לסטאג'רים ניקח על עצמנו, נמצא מקור, כי אנחנו רוצים שיהיו סטאג'רים, שיהיה הדור הבא.
<ארנון אפק: כמובן להסתדרות הרפואית שידענו גם תוך כדי ויכוחים וצעקות לשמור יחד על המטרה המשותפת.
<ארנון אפק: שמירת המצוינות של הדסה, יש לה גם ביטוי כלכלי בהסכם, המשך הזרמת כספים שנועדה לשמר את המודל האקדמי של הדסה, את מודל בתי החולים של הדסה, אבל גם דרישה שלנו, לא רק ביקשנו מהם, מכובדי חברי הכנסת, אלא גם אמרנו להם: תמשיכו להפעיל את בתי החולים, תמשיכו לקלוט מתמחים, סטודנטים, אנחנו רוצים לראות אתכם לא מוותרים על הדבר הזה, וזה מאוד חשוב, כי הסטודנטים הם העתיד של כולנו וגם המתמחים, אתם יודעים ברפואת שיניים מה המצב.
<ארנון אפק: נושא השר"פ – הדסה ושערי צדק הם בתי חולים שבהם יש שר"פ.
<ארנון אפק: זו היתה נקודת המוצא.
<ארנון אפק: לא שינינו סדרי עולם.
<ארנון אפק: הסתמכנו על המצב הקיים.
<ארנון אפק: הנושא הזה נמצא כרגע לפתחה של ועדת גרמן, ואני משוכנע שהוועדה תיתן החלטה כוללת לגבי כלל המערכת.
<ארנון אפק: אבל במקום שיש בו שר"פ הסדרנו אותו, ולדעתי הגענו לשינויים משמעותיים מאוד.
<ארנון אפק: אגב, בהסכמה עם הרופאים, והיה להם לא פשוט, אבל בכל זאת הגענו להסכמה.
ראובן ריבלין: מה המגבלה העיקרית?
ניסן סלומינסקי: תוכל לפרט?
<ארנון אפק: קודם כול, אין שר"פ במיון.
<ארנון אפק: נגמר.
<ארנון אפק: הסיבה היא שכמובן אדם במצבו הדחוף, שנמצא כרגע במיון, צריך טיפול דחוף, רצוי וראוי שהוא לא יעמוד בכלל בדילמה הזאת.
<ארנון אפק: היא דילמה בכלל לא הוגנת.
<ארנון אפק: לא יבוצע שר"פ במיון.
מיכל בירן: תן דוגמה איך הם עשו שר"פ במיון.
<ארנון אפק: אני לא נותן.
ראובן ריבלין: את רוצה שאני אגיד לך?
ראובן ריבלין: אני נפצע בתאונת דרכים, אני נכנס לבית החולים ואומר:
ראובן ריבלין: אני רוצה את הרופא הזה ולא את הרופא הזה.
יצחק כהן: זה כבר אחרי זה, עזוב.
אילן גילאון: זה בחירת רופא.
אילן גילאון: אתה מדבר על תורים או על בחירת רופא?
ראובן ריבלין: בחירת רופא שאני מוכן לשלם לו.
אילן גילאון: אני חושב שבחירת רופא אתם כן - - -
ניסן סלומינסקי: לכן אני רוצה שהוא יפרט.
<ארנון אפק: רבותי, אני חוזר ואומר: אנחנו מדברים על בית חולים שיש בו שר"פ.
<ארנון אפק: אנחנו צריכים לצאת מהנקודה הזאת, כי לא באנו ואמרנו כרגע לבטל את השר"פ – אמרתי שהנושא הזה יידון בוועדת גרמן – אלא הסדרנו את המצב הקיים.
עפר שלח: אתה יכול להתייחס לשאלה איך ההחלטות שלכם לגבי הדסה מתכתבות עם ועדת גרמן, אפרופו המסקנות שתגיע אליהן ועדת גרמן, שלא יבואו בתי חולים אחרים ויגידו: אנחנו רוצים מה שנתתם להדסה?
<ארנון אפק: התשובה היא - - -
יעקב ליצמן: אתה טועה, שלח, כי המדינה נותנת לאשדוד בדיוק אותו דבר.
יעקב ליצמן: למה אתה בא להדסה כשאתה יכול לבוא ליאיר טל שיושב כאן, עם כל הכבוד, שאני מכבד אותו מאוד, ולשאול אותו איך יכול להיות שנתת שר"פ לאשדוד ולא נתת את זה - - -
ניסן סלומינסקי: רבותי, בואו - - -
עפר שלח: אני לא בעסקי טענות, אבל מכיוון שיש שתי הסדרות נפרדות, הסדרת הדסה והסדרת ועדת גרמן, אז אנחנו יכולים להבין איך אחד ישפיע על השני.
<ארנון אפק: אני אענה לך, חבר הכנסת שלח, מה שכאן עשינו, לקחנו מצב שיש בו שר"פ והסדרנו אותו לכיוונים שהאמנו שהם נכונים בעת הזאת, שעיקרם אמרתי.
<ארנון אפק: נושא אחד זה המיון, עוד מעט אני אפרט הלאה.
<ארנון אפק: לא באנו ושינינו סדרי עולם במערכת.
<ארנון אפק: בואו נגיד את האמת, גם כך להגיע להסכם, ויש כאן שותפים שישבו אתנו בלילות, יודעים שהיה מאוד קשה.
<ארנון אפק: לא זה הזמן לעשות סדרי עולם.
<ארנון אפק: סדרי עולם אני מקווה, מניח ובטוח שוועדת גרמן תעשה.
<ארנון אפק: כאן ניסינו להסדיר מצב קיים.
<ארנון אפק: קודם כול דיברתי על המיון, שבעיני זה הכי חשוב.
<ארנון אפק: הנושא הזה היה לנסות ולבצע את הפעילות הרפואית שאפשר לבצע אותה אחרי הצהרים ולהשאיר בבוקר מה שאין ברירה – ניתוחים ארוכים, ניתוחים קשים, שאין לך את בית החולים שיכול לבצע במהלך הלילה, ואנחנו קודם כול מחויבים לבטיחות החולה.
<ארנון אפק: אלה היו הדברים שעשינו בשלב הזה בנושא השר"פ.
עפר שלח: האם יוכל שיבא לבוא אחרי שיצאו מסקנות ועדת גרמן ולהגיד: הבנתי, נכון שבהדסה היה קודם ואצלי לא היה, אבל עכשיו אני רוצה מה שנתתם להדסה?
יעקב ליצמן: כן, הוא יוכל להגיד.
<ארנון אפק: הוא לא יוכל להגיד כך.
יעקב ליצמן: - - - בבג"ץ.
<ארנון אפק: התשובה היא לא.
יעקב ליצמן: התשובה היא כן.
ניסן סלומינסקי: לבג"ץ יכלו ללכת גם היום.
אילן גילאון: אם הייתי שיבא, הייתי עושה את זה.
יצחק כהן: אם התיק הזה יבוא לרובינשטיין, לא יקרה שום דבר, כי הוא ביטל את זה.
יעקב ליצמן: שיהיה ברור לשלב הבא – לא בגלל הדסה, כי זה היה, בגלל מה שאמרתי לך – בהחלט יהיה.
יעקב ליצמן: ברגע שייפתח, תראה שיהיה בג"ץ.
ראובן ריבלין: אם זה יבוא לבג"ץ, קרוב לוודאי שהשאלה שלך במקומה.
יעקב ליצמן: לא בגלל הדסה.
עפר שלח: אני לא מאשים את הדסה.
יעקב ליצמן: בלי להאשים.
עפר שלח: היות ששתי ההסדרות באות ביחד, הן מקרינות אחת על השנייה.
יעקב ליצמן: מה שהיה כאן היה כל השנים, לכן זה יותר קל.
ניסן סלומינסקי: רב יעקב, זה מה שהוא אמר.
ניסן סלומינסקי: אמרת שהשר"פ מתחיל מ-15:00, פרט לכך, אם יש ניתוחים ארוכים, אז זה מתחיל מהבוקר.
ניסן סלומינסקי: שר"פ בבית החולים הציבורי מהבוקר - - -
יצחק כהן: מה מהות הדיון?
ניסן סלומינסקי: אני רוצה שנבהיר.
<ארנון אפק: אני אבהיר את הנקודה.
ניסן סלומינסקי: הם רוצים להציג לנו את ההסכם.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להבין אותו.
<ארנון אפק: רבותי, בהדסה יש שר"פ.
<ארנון אפק: זה המצב הקיים.
<ארנון אפק: ועדת גרמן יכולה להחליט שהיא הולכת על מודל אחר.
<ארנון אפק: למשל מודל של שר"פ - - -
יעקב ליצמן: זה מה שהיא תחליט?
<ארנון אפק: קטונתי מלנבא את העתיד.
יצחק כהן: היא כבר החליטה, היא הולכת מהסוף להתחלה.
יעקב ליצמן: למי ניתנה הנבואה?
<ארנון אפק: הרב היקר ליצמן, עכשיו אני יכול להגיד "נדון".
<ארנון אפק: נדון בכל הנושאים, בין השאר במודל, ותתקבל החלטה.
<ארנון אפק: אפשר לקבל החלטה בבית חולים שאין בו שר"פ, לבוא ולהגיד: אני נותן אפשרות בחירת רופא אחרי הצהרים, ולהגיד: רק אחרי הצהרים.
<ארנון אפק: כאן זה בית חולים שיש בו שר"פ, ואז אתה אומר: אני מנסה להפעיל כמה שיותר פעילות, כשהכלל הוא בהחלט אחרי הצהרים, אבל יש ניתוחים שמתבצעים בשר"פ, שכרגע אי-אפשר לבצע אחרי הצהרים, אז אותם נצטרך לבצע בבוקר מסיבה של בטיחות החולה.
ניסן סלומינסקי: כשר"פ?
<ארנון אפק: כשר"פ.
ניסן סלומינסקי: זה היה פעם בהדסה?
<ארנון אפק: זה היה, ועוד איך היה.
ניסן סלומינסקי: בבוקר היה?
<ארנון אפק: היתה פעילות גדולה מאוד של שר"פ בבוקר, צריך להבין.
ראובן ריבלין: היה נדרש מבחינה מקצועית לעשות את זה בבוקר.
ראובן ריבלין: למשל ניתוח של שש שעות.
ניסן סלומינסקי: מה הבעיה אם זה יתחיל ב-15:00?
<ארנון אפק: בראש ובראשונה צריך להבין שזה לא אותו בית חולים של בוקר ובית חולים של ערב, ואני בטוח שד"ר אידלמן יסכים אתי.
<ארנון אפק: השירותים, המעבדה, המומחים – כל המערכת לא קיימת בשעות הערב.
<ארנון אפק: אם אתה בא ואומר שיש שר"פ ואני רוצה לבצע את הניתוח הזה בצורה בטוחה לחולים, יש ניתוחים שאני לא יכול לעשות אותם בערב, אני חייב לעשות אותם בבוקר.
<ארנון אפק: זה מצב אחר כשאתה בא ואומר: אני מתיר לבית חולים לעבוד רק אחרי הצהרים, ואם יש ניתוחים שאתה לא יכול לבצע אחרי הצהרים, אל תעשה אותם בשר"פ.
<ארנון אפק: זה שינוי שכרגע לא עמד על הפרק.
ניסן סלומינסקי: למה לא יכולים?
<ארנון אפק: לא יכולים מקצועית.
<ארנון אפק: אני אתן לך דוגמה.
<ארנון אפק: למשל חולים קשים, ילדים, ניתוחים ארוכים ומורכבים שאתה צריך למשל שיהיה לך עכשיו בבית חולים גם מומחה כבד וגם מומחה במתן דם.
<ארנון אפק: אלה ניתוחים מקצועית שאתה לא יכול.
ניסן סלומינסקי: הסברתם פעם שהשר"פ הוא חשוב כדי שגם אחרי הצהרים יהיו רופאים מומחים.
ניסן סלומינסקי: עכשיו אתה אומר לי בדיוק הפוך.
<ארנון אפק: אני לא אומר הפוך.
<ארנון אפק: אני מנסה להסביר.
<ארנון אפק: חבר הכנסת סלומינסקי, תבין, יש ניתוחים שאי-אפשר לעשות אותם בשעות אחר הצהרים מסיבה מקצועית.
<ארנון אפק: אני מניח שהקהל מבין את זה.
אילן גילאון: אדוני, אי-אפשר לעשות סדר בין השר"פ לבין הציבורי לעולם.
אילן גילאון: אני אומר לך.
אילן גילאון: יש לך כל-כך הרבה משתנים, שאתה אף פעם לא יכול לקבוע.
אילן גילאון: לכן ההפרדה היא הדבר הבריא ביותר.
אילן גילאון: בכל מקום שמיטות ציבוריות ומיטות פרטיות מתערבבות, זה מסתיים בשחיתות.
<ארנון אפק: חבר הכנסת גילאון, א', אתה צודק.
<ארנון אפק: צריך להסדיר, זו משימתה של ועדת גרמן.
<ארנון אפק: כרגע לקחנו מצב נתון ואותו הסדרנו.
<ארנון אפק: אני מבקש לעמוד על הנקודה.
ניסן סלומינסקי: נסדיר שאתה רק תיתן את הדיווח, מי שצריך לרשום, ירשום, וישאלו אחר-כך.
יעקב ליצמן: היושב-ראש, אני רוצה להבין מה שאתה עושה כרגע.
ניסן סלומינסקי: מה שאני רוצה זה דיווח.
יעקב ליצמן: האם הכוונה כאן שניכנס להסכם?
יעקב ליצמן: אם המדיניות שהם כאן לדון על השר"פ, אני מוכן, אבל לא היום.
ניסן סלומינסקי: לא היה דיון.
ניסן סלומינסקי: רצינו להבין מה הוא אמר.
עפר שלח: במסגרת הדיווח האם אפשר להבין אם יש הסדר אחר ואת מהותו בנוגע לחלוקת ההכנסות מהשר"פ?
עפר שלח: זו גם היתה בעיה.
אילן גילאון: הם מרוצים מההסדר, החולים מדווחים לך.
ניסן סלומינסקי: החולים, אני לא יודע.
אילן גילאון: כולם מרוצים.
אילן גילאון: החולים לא נמצאים פה.
<מידד גיסין: נמצאים, נמצאים.
<מידד גיסין: למה לא נמצאים?
אילן גילאון: העובדים פה, הרופאים פה, החולים פה.
<ארנון אפק: אני חושב שדווקא זה שכולנו כאן רק מעיד כמה הנושא הזה מאוד חשוב בעינינו.
<ארנון אפק: יש כאן שינוי באמת מהותי בנושא של הסדרת השר"פ, התחלת ההסדרה, לפחות בבית חולים שיש בו שר"פ, אחר-כך נדון בבית חולים שאין בו שר"פ.
<ארנון אפק: נושא החשב המלווה.
<ארנון אפק: כאן אני חייב להגיד מתוך כבוד והערכה עמוקה לד"ר קפלן, שיש בינינו חוסר הסכמה.
<ארנון אפק: אנחנו מאמינים, כאשר מדינת ישראל נותנת סכום כסף מעל מיליארד שקלים, הרבה מעל מיליארד שקלים, אזי נכון הוא שיהיה חשב מלווה.
<ארנון אפק: ירדנו לפרטים, ואם צריך להבהיר וליצור מצב, ד"ר קפלן, שבו לא יהיה אפילו המצב הכי קטן שתהיה בעיה בתפקוד של בית החולים, בפעולות הדחופות והרפואיות, אנחנו נדאג לזה.
יעקב ליצמן: כמה שנים יהיה החשב?
<ארנון אפק: לאורך הסכם ההבראה, שהוא שבע שנים.
ראובן ריבלין: עד 2021.
ראובן ריבלין: עד 2020 ועד בכלל.
<קריאה: עד סוף 2020.
<ארנון אפק: בנושא החשב המלווה אנחנו חלוקים, עמדתנו חלוקות עם ד"ר קפלן, ועדיין אנחנו מכבדים אותו ומאוד מעריכים אותו, ואני בטוח שגם בנושא הזה, אם יש נקודות שמפריעות לו, נוכל להסדיר אותן.
<ארנון אפק: נשות הדסה – נשות הדסה תרמו, תורמות ויתרמו.
<ארנון אפק: אני מבטיח בשם אודרי שיושבת אתנו.
<ארנון אפק: תודה רבה על חלקך בתרומה הזאת ובהמשך.
<ארנון אפק: זה לא טריוויאלי שיש גוף ציבורי עם כל-כך הרבה נציגות, ואני חייב להגיד לכם, כמי שמכיר את ההיסטוריה של מערכת הבריאות במדינת ישראל, שהקים חלק גדול מהרפואה במדינת ישראל.
<ארנון אפק: היו שישה בתי חולים שהם הקימו, קופות חולים, טיפות חלב.
<ארנון אפק: זה הכול תרומה של נשות הדסה למערכת הבריאות בישראל.
ראובן ריבלין: במשך מאה השנה האחרונות.
<אודרי שמרון: 102.
<ארנון אפק: 102.
<ארנון אפק: יש לנו כבוד והערכה לנשות הדסה, והעובדה שהן נותנות כסף, תומכות וימשיכו לתמוך היה מרכיב חשוב, לכן חלק מההסדר היה אתן, כדי להביא להמשך אותו שיתוף פעולה.
<ארנון אפק: הן הבעלות של בית החולים.
<ארנון אפק: עדיין נעבוד יחד במשטר תאגידי מאוד מסודר, מאוד מאורגן, כדי שבית החולים יתנהל בצורה טובה לרווחת תושבי ירושלים ובכלל תושבי מדינת ישראל.
<ארנון אפק: אני אתן לחברי שבילה אתי ימים ובעיקר לילות לפרט בתחום הכספי.
ניסן סלומינסקי: לילות כימים.
<ארנון אפק: נכון, לילות כימים.
<ארנון אפק: בבקשה, יאיר.
ניסן סלומינסקי: תן פירוט של הדברים.
<יאיר טל: בפן הכספי של ההסדר הזה יש מספר מרכיבים.
<יאיר טל: הממשלה, מצד אחד, גם מסייעת לבית החולים להתייעל בפונקציות הייצור שלו, בסעיפים שהיוו את אחד הגורמים לבעיה שבה הוא נמצא.
<יאיר טל: כשאני מדבר על התייעלות בפונקציית הייצור, זה גם בצד ההוצאות, גם בצד ההכנסות.
<יאיר טל: בצד ההוצאות אנחנו מסייעים לבית החולים להתייעל בכוח-האדם.
<יאיר טל: במספר מקומות יש כוח-אדם עודף, ולצורך כך הממשלה תעמיד מימון לצורך פיצויי פרישה בהתאם למתווה שסוכם עם הוועדים השונים.
<יאיר טל: נקצה לעניין הזה תקציב בהיקף של עד 190 מיליון שקלים.
<יאיר טל: בנוסף, גם הסכמנו לסייע לבית החולים במימון תשתיות כאלה ואחרות באופן שגם יאפשר לו לייעל את צד ההוצאות.
<יאיר טל: לדוגמה, מנכ"ל בית החולים הציג תוכנית לייעול מרכז האנרגיה של בית החולים באופן שדורש השקעה משמעותית בתשתית, אז הממשלה תסייע בזה.
<יאיר טל: מצד שני, במסגרת ההסדר גם הוצבו יעדי הכנסות כאלה ואחרים, וגם בכך הממשלה תסייע.
<יאיר טל: למשל, מימון חדרי לידה בבית החולים הר הצופים, בקמפוס בהר הצופים, סיוע בשיקום.
<יאיר טל: אלה מרכיבים שהממשלה מעניקה תמיכה כדי לייצר הכנסות לבית החולים.
<יאיר טל: בנוסף, כחלק מההסדר עם הרופאים, הממשלה תסייע לבית החולים ולרופאים באמצעות חיזוק הביטוח שיש לבית החולים לתביעות של רשלנות מקצועית.
<יאיר טל: הממשלה תעביר לצורך כך 140 מיליון שקלים שיופקדו בנאמנות וישמשו כשכבת הגנה נוספת ביחס לאקטואריה של הסיכון של התביעות.
יעקב ליצמן: באמצעות ענבל?
<יאיר טל: לא קשור לענבל.
<יאיר טל: ענבל היא חברת הביטוח הממשלתית, היא לא מטפלת בגופים - - -
<לאוניד אידלמן: לצערנו זה לא קשור.
<לאוניד אידלמן: זו שאלה טובה מאוד.
יעקב ליצמן: לא שאלתי סתם.
<יאיר טל: לא באמצעות ענבל.
<יאיר טל: הכסף שהממשלה תעביר נועד לחזק את - - -
יעקב ליצמן: למה לא? זה דיון נפרד.
יעקב ליצמן: שם יותר זול.
<יאיר טל: אני לא בטוח.
<רן ניר-פז: זה היה חוסך 300 מיליון שקל לפחות.
<יאיר טל: אני לא יודע מאיפה המספרים האלה.
<רן ניר-פז: המספר של הקרן של הביטוח בהדסה, קרן פנימית שחייבת להיות מוקפאת שם.
<יאיר טל: אני חולק עליך, אבל לא משנה.
<רן ניר-פז: זה כתוב בהגשה לבית המשפט.
<יאיר טל: אם יהיה דיון נפרד, אני אבוא ואבהיר את העובדות.
<יאיר טל: בנוסף, הובטחה המשך התמיכה של ות"ת בפן של האקדמיה בהדסה.
<יאיר טל: אנחנו מדברים על קיבוע התמיכה ואפילו הגדלה במרכיב של הממשלה לשבע שנות ההסכם.
<יאיר טל: אנחנו מדברים פה על היקף של 50 מיליון שקלים בשנה על פני שבע שנים.
<רן ניר-פז: תוספת של 20 מיליון לא הגדלה ל-50 מיליון.
<יאיר טל: אני אשמח שלא יתקנו אותי כל הזמן.
<יאיר טל: אני מציע שתדייקו בעובדות, כי גם התוספת מות"ת זו תוספת שהיתה אמורה להתבטל – אתה גם יכול לבדוק אותי – והתחילה להיות מופחתת בשנים האחרונות.
<רן ניר-פז: בגלל שות"ת לא מצאו את ההסכם - - -
<יאיר טל: אני לא מתכוון להתנצח.
ניסן סלומינסקי: תן ליאיר, ואחר-כך תהיה לכם זכות דיבור אם תרצו לתקן.
<ארנון אפק: אני רק אגיד שהיתה הסכמה עם הנהלת הדסה, והם נמצאים כאן, על הפחתה של 7.5 מיליון שקלים כל שנה, בהורדת הסכום הזה של 30 מיליון.
<ארנון אפק: הקפאנו את זה, וכן חשוב שאנשים כאן ידעו שזה כסף שהיה מיועד ללכת לכל המערכת.
<ארנון אפק: אנחנו מכירים במצוינות של הדסה, הכסף הזה נשאר בהדסה כרגע - - -
ניסן סלומינסקי: ועל זה יש תוספת של עוד 20.
<ארנון אפק: על זה יש תוספת של עוד 20 מיליון, כי אנחנו רוצים לשמר את בתי הספר של הדסה, את הסטודנטים, את המתמחים.
<ארנון אפק: זה לאות ההערכה על המצוינות.
<יאיר טל: מרכיב סיוע נוסף של הממשלה במסגרת ההסדר הזה, זה הגדלה של תקרת הרכש של בית החולים על פני שלוש שנים, הגדלה גם ברוטו וגם סכום שמבטיח צריכה נטו בבית החולים.
<יאיר טל: זה בהיקף של לפחות 45 מיליון שקלים בשנה.
<יאיר טל: עוד פעם, זה גם תלוי בהיקף הפעילות שבית החולים יצליח לייצר על פני כל אחת מהשנים, כשאנחנו נותנים לו רשת במידה והוא לא מצליח להגדיל את היקף הפעילות להיקף הזה.
<יאיר טל: מרכיב נוסף של הסיוע שהממשלה מסייעת לבית החולים ולארגון נשות הדסה להנזיל נכסים שונים לטובת בית החולים.
<יאיר טל: בית החולים מחזיק בהרבה נכסי נדל"ן, דירות כאלה ואחרות ברחבי ירושלים, יש מספר נכנסי מקרקעין, גם לנשות הדסה, הממשלה תרכוש את זה מהם.
אילן גילאון: למה לא לרכוש את כל בית החולים?
אראל מרגלית: מה עם הבניין הישן של הדסה?
<יאיר טל: איזה בניין?
אראל מרגלית: המבנה של הדסה הישן, מה קורה אתו?
אראל מרגלית: הוא נשאר?
<יאיר טל: איזה מבנה?
<יאיר טל: בקמפוס?
אראל מרגלית: בקמפוס של בית החולים.
<יאיר טל: נכסיו התפעוליים של בית החולים נשארים ברשותו לטובת פעילותו.
<יאיר טל: אנחנו מסייעים לו באמצעות נכסים שהם לא תפעוליים, נכסים שהוא מחזיק ברחבי ירושלים.
ניסן סלומינסקי: יאיר, האם תוכל לעשות לנו את החשבון, את הסך הכול, בכמה המדינה משתתפת?
ניסן סלומינסקי: ניסיתי לחבר, אבל לא זכרתי - - -
<יאיר טל: בסך הכול זה מגיע ליותר ממיליארד שקלים.
יעקב ליצמן: כמה נשות הדסה?
<יאיר טל: נגמור את חלק הממשלה, נמצאת פה נציגה, אני בטוח שהיא תשמח להציג.
ניסן סלומינסקי: בכמה זה יותר ממיליארד?
<יאיר טל: זה תלוי, כי יש פה מרכיב שעדיין אנחנו לא יודעים לספור.
ניסן סלומינסקי: האם זה 1.3 מיליארד, 1.5 מיליארד?
<יאיר טל: בצד הקרוב למיליארד, לא ל-1.5.
<יאיר טל: קצת מעל מיליארד, כאשר יש פה עוד מרכיב, במסגרת כל רכש הנכסים, שנרכוש אותם ונשלם תמורתם גם את כל המיסוי וההיטלים שנובעים מזה.
<יאיר טל: הממשלה תשלם בעצמה.
<יאיר טל: זאת אומרת, יש פה עוד מרכיב שאני לא יודע לאמוד, כי אנחנו צריכים אחר כך לגמור את השומות.
ראובן ריבלין: המדינה מיליארד - - -
ניסן סלומינסקי: יותר ממיליארד.
<יאיר טל: באזור ה-1.1 מיליארד פחות או יותר.
<יאיר טל: נעביר דיווח.
<אביגדור קפלן: בשיטה הזאת צריך גם לזכור כמה העובדים נותנים.
<אביגדור קפלן: העובדים נותנים יותר מחצי מיליארד, כך שאם מסכמים מספרים לשבע שנים, נראה לי שאפשר לנפח בצורת ההצגה שלהם.
<אביגדור קפלן: נכון שהמדינה נותנת המון-המון עזרה ב-2014, אבל בשוטף עזרה שהולכת וקטנה.
אילן גילאון: איך חצי המיליארד של העובדים מחולק?
<אביגדור קפלן: הוא מחולק בין הסקטורים השונים.
<אביגדור קפלן: אין לי כרגע את המספרים, אבל הם נותנים לא מעט כסף.
אילן גילאון: הם נותנים המון, השאלה מי נותן.
<אביגדור קפלן: כל הסקטורים נותנים.
ניסן סלומינסקי: עוד מעט מי מהם ידבר ונראה.
<יאיר טל: זה בגדול.
יצחק כהן: אפשר לברך את האוצר מדי פעם וגם משרד הבריאות.
ניסן סלומינסקי: אודרי, בבקשה.
<אודרי שמרון: ארגון נשות הדסה כמובן עשה דבר קצת יוצא דופן והוא נלחם.
<אודרי שמרון: אפשר היה להגיד שהיינו יכולים להחליט: אוקיי, תודה רבה, אבל עשינו מלחמה קשה בשביל לשמור על הזכות להמשיך לתרום לבית החולים הדסה, למרכז הרפואי האוניברסיטאי הדסה שבירושלים, שמבחינתנו הוא גולת הכותרת של העבודה שלנו בארץ והוא הגאווה של 330,000 נשים ברחבי ארצות-הברית.
<אודרי שמרון: בתוכנית הזאת קיבלנו, כמו שנאמר קודם, להנזיל הרבה מאוד נכסים, נכסים שיש להם, אני חושבת שנאמר פה, אפשרויות לפיתוח לדיור.
<אודרי שמרון: יש גם נכסים שאנשים יכירו מקום של קסם בירושלים ומקום מאוד אסטרטגי, הדסה הקטנה, נכס שבמהלך השנים תרמנו חלקים ממנו לעיריית ירושלים, לצרכים שונים, והיום אנחנו מעבירים את זה לפיתוח למדינת ישראל, כמו כן קרקעות רבות באזור הדסה עין כרם, גובלים במושב אורה וגם בכפר עין כרם, ואני חושבת שהמדינה יכולה לממש לתועלת הציבור.
<אודרי שמרון: כמו כן גם דירות ונכסים אחרים בירושלים.
<אודרי שמרון: אנחנו נמשיך ונתרום את הכסף השנתי לתפעול בית החולים, המוכר כ-19 מיליון דולר, שתלוי בשער הדולר, אם הוא יורד או עולה, היו שנים שהוא היה הרבה יותר כסף ואנחנו תקווה שהוא יצמח חזרה.
<אודרי שמרון: כמו כן אנחנו נותנים סכום חד-פעמי של 25 מיליון דולר.
<אודרי שמרון: נשלים את המגדל בסכום של 50 מיליון דולר.
<אודרי שמרון: אנחנו תמיד נמשיך ונתרום מעבר לזה כל סכום שנצליח לגייס למען פרויקטים, למען ציוד, מחקר ופרויקטים מיוחדים, מחוץ לכל הסכומים שדיברתי עליהם עד עכשיו, הוא לא נקבע בסכום, אבל מה שנקרא "כסף ייעודי" שאנחנו תמיד מגייסים.
<אודרי שמרון: דרך אגב, לידיעת כולם, הסכומים האלה בדרך כלל הם הכספים שיותר קל לנו לגייס מאשר הכסף לתפעול שהוא כמעט בלתי אפשרי, ולמרות זאת התחייבנו להמשיך לגייס ולתת את הכסף הזה.
<אודרי שמרון: תודה.
ניסן סלומינסקי: את יכולה לתת לנו שערוך של כל אותם נכסים שאמרת שפרוסים בירושלים?
<אודרי שמרון: עברנו את המיליארד.
<אביגדור קפלן: אני רוצה לעדכן אתכם איך מתחלק המאמץ.
<אביגדור קפלן: הגירעון לשבע שנים, אם זה היה "טייס אוטומטי", נקרא לזה, 47% ממנו מכוסה על-ידי העובדים ועל-ידי התייעלות פנימית, שזה בעקיפין גם מאמץ של העובדים וההנהלה, גידול בהכנסות, קיטון בהוצאות, אבל בדרך של פליטת כוח-אדם, בדרך של הורדה בשכר וכיוצא באלה.
<אביגדור קפלן: 16%-15% זה תמיכה של נשות הדסה, תמיכה שוטפת של נשות הדסה.
<אביגדור קפלן: 20% זה התמיכה השוטפת של המדינה.
<אביגדור קפלן: אחר-כך יש 17% תמיכה חד-פעמית שאנחנו מקבלים מהמדינה, מנשות הדסה ומהעובדים.
<אביגדור קפלן: העובדים נותנים תמיכה חד-פעמית בצורה של ויתור על הבראה שנתית.
<אביגדור קפלן: כך שצריך לשים את הדברים בפרופורציה הנכונה.
<אביגדור קפלן: אילולא היינו עושים את הפעולות הללו, כמובן היינו מגיעים לגירעון אסטרונומי שהוא בלתי נסבל ובלתי אפשרי, אבל בהחלט אתם רואים שהחלוקה של המאמץ היא לא מעט פנימית על העובדים ועל ההנהלה.
<לאוניד אידלמן: בכל פעם שהתכנסנו פה בוועדה הזאת לדון על המשבר בהדסה חזרתי וביקשתי להודות לוועדה ולאדוני היושב-ראש על הדיון הזה.
<לאוניד אידלמן: אני חושב שהוועדה עשתה מה שהיא היתה צריכה לעשות, וגם ההתכנסות היום היא לא התכנסות סתמית, כי המשבר בהדסה טרם הסתיים, ואני בהחלט מסכים עם ההגדרה שזה רק הסוף של ההתחלה של הטיפול במשבר כמו שצריך לטפל.
<לאוניד אידלמן: קודם כול, אני רוצה לבקש מהוועדה להמשיך ולעקוב אחרי מה שקורה בהדסה, לבדוק שהכספים עוברים, לבדוק שזה לא נעשה על חשבון בתי חולים אחרים וקופות חולים אחרות.
<לאוניד אידלמן: הרי אתם יודעים שכולם במשבר וכולם בגירעון, וזו לא חוכמה גדולה להעביר מכיס לכיס ולגרום למשברים במקומות אחרים במערכת הבריאות.
<לאוניד אידלמן: כל המערכת בגירעון וכל המערכת הזאת פגיעה ביותר.
<לאוניד אידלמן: ובגלל זה אני חוזר ומבקש מהוועדה להיות קשובים למשברים במערכת ולאפשרות של משברים במערכת.
<לאוניד אידלמן: אני רוצה קודם כול לברך את פרופ' אפק, שנבחר לשמש כמנכ"ל החדש של מערכת הבריאות, ועל הכתפיים שלו יהיו הרבה בעיות, אבל אני משוכנע שהוא האיש הנכון במקום הנכון, והוא גם תרם רבות לפתרון של המשבר בהדסה.
<לאוניד אידלמן: אגב, יאיר, שלא היה בדיונים הקודמים, הצטרף ברגעים קריטיים וגם תרם תרומה חשובה.
<לאוניד אידלמן: הגענו להסדר.
<לאוניד אידלמן: ההסדר הזה הוא הסדר כואב, הוא לא הסדר פשוט, הוא הסדר מאוד מורכב עם המדינה כאמור.
<לאוניד אידלמן: מה שלמדתי מיאיר – הוא הזכיר לי כמה פעמים תרומה והשקעה של המדינה – שההערכה באמת היא כמיליארד שקל.
<לאוניד אידלמן: הרופאים, לפי החישוב שלנו, אני לא מדבר על השקעה במציאת פתרון מצד העובדים האחרים, שהיא השקעה חשובה מאוד, על-ידי הסכמה לפיטורים, הסכמה להורדה במשרות – הרופאים, חישבנו את התרומה של הרופאים, כ-500 מיליון, חצי מיליארד, לאורך ההסכם, והרופאים עשו את זה כי הצלת הדסה זה היה הדבר הכי חשוב להם.
<לאוניד אידלמן: רופאי הדסה הסכימו למה ששום רופא בשום מקום במדינה לא הסכים אף פעם.
<לאוניד אידלמן: אני מקווה שכל הצדדים ימשיכו לתרום להצלחת ההסדר הזה.
<לאוניד אידלמן: זה הסדר שאמור להביא לתושבי ירושלים והסביבה רפואה טובה, אבל רק אם כל מי ששותף להסדר הזה לא יחזור בו מההבטחות שלו, לא יחזור בו מהכוונות שלו.
<לאוניד אידלמן: אני חוזר ומבקש בפעם השלישית, פה הוועדה צריכה לעקוב, כי הניסיון מלמד שמחר האוצר ימצא סיבות לא להשקיע בהדסה, ואנחנו נמצא את עצמנו על סף קריסה, על סף פירוק, כמו שהיינו לפני מספר ימים.
<לאוניד אידלמן: תודה רבה לכולם, ואני מבקש לא להרים כוסית סופית, להרים כוסית ביניים, ולהגיד שבשלב זה אנחנו בסדר.
<ארנון אפק: זה נכון.
ניסן סלומינסקי: פרופ' אלון מוזס.
<אלון מוזס: שלום, אני מנהל מחלקה בהדסה, בוועד מנהלי המחלקות, מלווה את המשא-ומתן במשך השנה האחרונה.
<אלון מוזס: פרופ' אפק התחיל ואמר שהתהליך הזה היה שונה ומסוכן.