GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ראובן ריבלין: נגיד שתלך ללוקסמבורג.
ראובן ריבלין: כשאתה בארץ, אני יודע איך אני מובטח לחלוטין, אני יודע מי אתה, אני יודע מה יש לי, אני יודע איך יתנהלו הכספים, אני יודע מה המגבלות שלהם.
ראובן ריבלין: כשאלך ללוקסמבורג - אני שואל כאחד העם - אשקיע אצלך עד שלא אהיה בטוח שאני לא שם את כספי על קרן הצבי?
ראובן ריבלין: ייזהר הקונה, זה דבר שהוא נכון עוד מהחוק הרומי.
ראובן ריבלין: אתה אומר: נלך כולנו.
ראובן ריבלין: אפשר ללכת ללוקסמבורג.
ראובן ריבלין: אבל אני לא הייתי משקיע בכל דבר שהוא בלוקסמבורג.
ראובן ריבלין: הייתי רואה במה אני משקיע.
ראובן ריבלין: אני יודע "דויטשה בנק", אני יודע איך הם מגנים על הכסף שלי.
ראובן ריבלין: כשאתה הולך ללוקסמבורג, אתה לא אומר שיש אלטרנטיבה.
ראובן ריבלין: כשאתה משקיע בארץ, זה מערכת אחת, שאני יודע מה הפיקוח עליה, כי הכול התמוטט פה בארץ.
ראובן ריבלין: ההשקעות בבורסה ירדו בצורה שמסכנת את קיומה של הבורסה.
ראובן ריבלין: כל המהלכים שאנחנו עושים היום, כולל מהלכים אחרים, זה כדי לעודד השקעה בבורסה.
ראובן ריבלין: אנחנו רוצים גם לעודד את האפשרות להשקעה הרבה יותר גדול על-ידי הבאת גורמים בחו"ל כפי שאנחנו הולכים בארצות הברית או בבורסות האירופאיות.
<אברהם וול: לגמרי.
<אברהם וול: אל"ף, אנחנו לא רוצים ללכת ללוקסמבורג.
<אברהם וול: מה שבועז אמר קודם, שאנחנו מנועים.
<אברהם וול: אבל אני רוצה להוסיף עוד נתון, וציינת בצדק את הצורך להגן על הציבור בפני התמוטטות.
<אברהם וול: התעשייה ששרדה בצורה הכי מרשימה היא תעשיית תעודות הסל בישראל.
<אברהם וול: אם יש סיכונים, הם בתעשיות זרות.
ראובן ריבלין: יודע למה הם שרדו?
ראובן ריבלין: כי כשאני הייתי הולך להשקיע, היו הבנקים יכולים לתת לי אלף עצות, הייתי אומר: תגיד לי מה הערבות שלי.
ראובן ריבלין: שלא יבטיחו לי שאני מרוויח הרבה.
ראובן ריבלין: שיבטיחו לי שאני לא מפסיד.
ראובן ריבלין: אני רוצה את החסכונות שלי לשמר כמה שאני יכול.
ראובן ריבלין: לכן אני אומר, המגבלות בישראל היום כאלה, כדי לעודד אנשים להשקיע בבורסה, מהטעם שהם יאמרו: אנחנו משקיעים בבורסה, אנחנו באמת שומרים על ערך הכסף שלנו ואולי אפילו יש לנו סיכוי כזה או אחר במידת הסיכונים שאתה לוקח על עצמך.
ראובן ריבלין: אני אומר לבנק שלי, שיש לי שם 150 או 200 אלף שקל, אני אומר לו: תשמור לי על זה.
ראובן ריבלין: פעם היינו מקבלים 10 אחוז, 20 אחוז בשנה.
ראובן ריבלין: היו חגיגות גדולות עד שהתחיל העסק להתמוטט.
ראובן ריבלין: הבורסה ירדה למערכת שבה הציבור, אין לו בה אמון.
ראובן ריבלין: לכן לגבי המערכת בישראל, אני חושב שיש היגיון רב במה שהוא אמר, למרות היצירה של חוסר שיוויוניות כאשר מאפשרים שלהם.
ראובן ריבלין: מאפשרים להם על-פי החוק במדינתם.
ראובן ריבלין: אני לא אשקיע בשום מקום שאני לא יודע שבמדינה שלו העניין מסודר.
יצחק כהן: נסכם את הקטע הזה.
יצחק כהן: למען הסר ספק, בועז, השיקול העליון גם של ידידי חבר הכנסת רבי ריבלין וגם שלי – טובת הצרכן.
יצחק כהן: אחריו יש שיקולים נוספים.
יצחק כהן: היתה פה מין תחושה כאילו אנחנו צריכים קודם כל לשקול – למען הסר ספק.
<בועז נגר: לא, אדוני.
<בועז נגר: אני מסכים שהשיקול העיקרי צריך להיות, אבל – וזה אבל גדול – רשות ניירות ערך בהסמכת החוק הראשי חושבת שהיא לא צריכה בכלל לשקול את השיקול של תחרות הוגנת.
<בועז נגר: מה שאנחנו מבקרשים, שבין השיקולים – אני לא אומר באיזה משקל - אנחנו מבקשים שזה יהיה בין השיקולים.
<בועז נגר: אני אומר את זה בצער, כי במצב נורמלי לא הייתי חושב שזה צריך להיות בחוק.
<בועז נגר: אבל מהניסיון של ההידברות שהיה עד עכשיו אתה רואה שבראש של האנשים כאן, שיקול תחרות הוגנת לא נמצא.
<בועז נגר: אני חושב שהוא צריך להיות.
<שרה קנדלר: תקנות לעניין קרן חוץ.
<שרה קנדלר: 113ג.
<שרה קנדלר: (א) שר האוצר, בהתייעצות עם רשות ניירות ערך ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי לקבוע הוראות לעניין הצעת יחידות של קרן חוץ לציבור, אשר יבטיחו די הצורך את עניינו של ציבור המשקיעים בישראל ובכלל זה – (1) תנאים להצעת יחידות של קרן חוץ לציבור; (2) חובות ותנאים שיחולו על מי שמציע יחידות של קרן חוץ לציבור.
<שרה קנדלר: (ב) תקנות לפי סעיף קטן (א) יכול שיותקנו דרך כלל או לסוגי קרנות ויכול שיתייחסו, בין השאר, למדינת המוצא, לדין שעל פיו הוקמה קרן החוץ או שעל פיו היא פועלת, פיקוח על קרן החוץ, מאפייני הקרן או מאפייני מנהל הקרן.
יצחק כהן: הערות?
<יעקב פיגנבוים: זאת התשובה להערה הקודמת.
<שרה קנדלר: תחולת הוראות על קרן חוץ.
<שרה קנדלר: 113ד.
<שרה קנדלר: (א) ההוראות לפי הסעיפים המפורטים להלן יחולו על יחידה של קרן חוץ, קרן חוץ ומנהל קרן חוץ, בשינויים המחויבים, ובשינויים כמפורט בצידן, כאילו היו יחידה, קרן ומנהל קרן, לפי העניין: (1) סעיף 41; (2) סעיף 42 – (א) סעיף קטן (ד) - הרישה עד המילים "ובתנאים שבהם הותר"; (ב) סעיף קטן (ד1); (ג) הוראות לפי סעיף קטן (ה) בדבר תנאים שבהם רשאי מפיץ לגבות עמלה מרוכש יחידה ובדבר שיעורה המרבי של עמלה כאמור ואופן חישובה; (3) סעיף 44(א) – הסיפה החל במילים "מפיץ לא יסרב" תחול ביחס לקרן חוץ, ובלבד שמפיץ רשאי שלא להפיץ קרנות חוץ כלל; (4) סעיף 72א(א); (5) סעיף 72ב - יחול גם על תשקיף של קרן חוץ וכל דוח, חוות דעת או אישור הכלולים בו, על הנספח לתשקיף כאמור וכן על כל דוח שיגיש מנהל קרן חוץ לרשות לפי חוק זה; (6) סעיף 73(ב) עד (ה), ובלבד שאין בכך למנוע ממנהל קרן חוץ לפרסם פרסום שהוא מכוח חובה על פי הדין החל עליו במדינת המוצא ובאופן בו נדרש לעשותו; (7) סעיף 82.
<שרה קנדלר: (8) סעיף 83(א) – הרישה עד המילים "לפי חוק זה".
יצחק כהן: תסבירי את ההפניות.
<שרה קנדלר: פה זה ההוראות שבכל זאת, לפי החוק הישראלי, שיחולו על קרן חוץ.
<שרה קנדלר: סעיף 41 מדבר על מימון תובענה ייצוגית שיפעל בישראל.
<שרה קנדלר: סעיף 42 מדבר על שיעורי עמלות הפצה, שיהיו זהים בישראל.
<שרה קנדלר: סעיף 44 מדבר על האיסור לסרב להפיץ יחידות של מנהל קרן מסוים.
<שרה קנדלר: 72א(א) מדבר על החובה לדווח במאגנה כמו כל הגופים המפוקחים על-ידי הרשות.
<שרה קנדלר: סעיף 72ב מדבר על היות תשקיף, הודעה וכל פרסום אחר פתוחים לעיון הציבור – שהכול יהיה פומבי.
<שרה קנדלר: סעיף 73 מדבר על נושא הפרסומים, מה מותר לפרסם ומה אסור.
<שרה קנדלר: ופה הוספנו את הסיוג, שמותר להם לפרסם מה שהם חייבים לפרסם על-פי הדין החל עליהם.
<שרה קנדלר: מעבר לזה הוראות הפרסום הישראליות יחולו עליהם.
<שרה קנדלר: סעיף 82 מדבר על איסור מתן הטבה, שגם זה יחול עליהם, וסעיף 83א מדבר על אחריות מנהל הקרן כלפי בעל היחידה.
<אברהם וול: לסעיף הזה יש לנו שורת הערות.
<אברהם וול: אסביר את הרקע, כי ההערות הפרטניות נוגעות לסעיפים בחוק שחלות על מנהל קרן ישראלי, שהרשות בחרה שלא להחיל על מנהל קרן זר.
<אברהם וול: אני לא רוצה לחזור על כל הדברים, אבל במכתב ששלחנו לוועדה בפברואר עשינו טבלה מאוד מסודרת שמראה ש-90 אחוז מהוראות החוק שחלות על מנפיק ישראלי, כולל האחריות שלצדם, לא חלה על המנפיק הזר.
<אברהם וול: השווינו שם בצורה מאוד מפורטת.
<אברהם וול: ארצה להתעכב על כמה מהסעיפים מהבולטים.
<אברהם וול: אגיד מראש שהמשותף לכולם, אלו סעיפים שלא פוגעים בתחרות וביכולת של השחקנים הזרים לפעול בארץ, מצד אחד.
<אברהם וול: מצד שני, הם ללא ספק לטובת הצרכן הישראלי – לא לטובת התעשייה הישראלית, ואין שום הסבר, למה הם לא הוחלו.
<אברהם וול: אתן כמה דוגמאות.
<אברהם וול: למשל, בחוק אין למנפיק זר שום אחריות כלפי הלקוח הישראלי בגין הפרת הוראות החוק.
<אברהם וול: רק כדי לסבר את האוזן, בחקיקה מקבילה, שזה הרישום הכפול לפי חוק ניירות ערך, שנהנה בדיוק מאותם רציונלים, כלומר חברה שהנפיקה בארצות הברית ורוצה להנפיק גם בישראל, וכמובן, זה טוב לשוק ולצרכן וכו', והם יכולים להנפיק בישראלי בדיוק לפי הרגולציה הזאה כפי שהוסבר כאן, אבל עדיין אם הם מפרים את הוראות הדין, את מעט הסעיפים שחלים עליהם או את הוראות הדין הזר, הם אחראיים הן בפלילים, הן באכיפה מינהלית והן אחריות אזרחית.
<אברהם וול: למשל, אתן את הדוגמה הכי בולטת – נניח שמנפיק זר כלל פרט מטעה בתשקיף של הקרן.
<אברהם וול: אין הפרה יותר בוטה מהחובות שלו כלפי הציבור מאשר שיש פרט מטעה או יש תרמית או דברים מסוג זה.
<אברהם וול: אם ניקח את הסדר הרישום הכפול שקיים כיום, למשל, בחוק ניירות ערך, וממנו העתקנו, המנפיק הזר הזה שיבוא לישראל, צפוי לעמוד לדין פלילי בישראל, ורשות ניירות ערך תטיל עליו אכיפה מינהלית וגם אחריות אזרחית.
<אברהם וול: ממה שאנחנו רואים היום בחוק, אף אחד מהדברים הללו לא נמצא; האחריות האזרחית משום מה, שהיא הפחותה מכל הסנקציות, מופיעה רק בתקנות ולא בחוק.
<אברהם וול: אנחנו לא מצליחים להבין מדוע, בהנחה שזה מה שיקרה, הגברת כהן מחדרה, שעליה אנחנו כל הזמן מגנים כאן, למה היא צריכה ללכת ולהגיש תלונה במשטרת אירלנד.
<שרה קנדלר: קודם כל, יש לנו הרי תקנות שעוד לא הבאנו, מכוח החוק.
<שרה קנדלר: ראיתם אותם.
<שרה קנדלר: שם הבאנו את הנושא.
<שרה קנדלר: זה מופיע בסעיף 2 – זכויות בעל יחידה או מניה של קרן חוץ, לפי העניין, שנרכשה בישראל, הנובעות מהחזקתה, זהות לזכויותיו של כל בעל יחידה או מניה בקרן חוץ.
<שרה קנדלר: כלומר זה אחד התנאים לקבל אישור לפעול בישראל, הזהות והאינטרסים.
<אברהם וול: לא ענית לי.
<אברהם וול: כנראה, התבטאתי בצורה לא בהירה מספיק.
<אברהם וול: הזכות של הלקוח הישראלי, שמשווקים לו בישראל מוצר זר – הוא לא נסע ללוקסמבורג לקנות.
<אברהם וול: באו ושיווקו לו את זה בארץ.
<אברהם וול: זה שאם הפרו כלפיו את החוק, הוא צריך לנסוע ללוקסמבורג להגיש תלונה, זה לא עוזר לו.
<שרה קנדלר: זה לא אותו מוצר.
ראובן ריבלין: ברגע שאני משקיע, אני עושה את השיקול שלי, שאם, למשל, אני אתייצב פתאום מול בעיה שאני צריך להגיש תביעה, אצטרך לנסוע לאירלנד.
ראובן ריבלין: אני אומר: אני משקיע אצלך ולא באירלנד.
ראובן ריבלין: יש שם סיכויים יותר טובים.
ראובן ריבלין: אני לוקח את כל הדברים האלה בחשבון.
ראובן ריבלין: כל עוד זה ברור למשקיע הישראלי, זה בהחלט הגיוני.
<רונן סולומון: לא בטוח שזה ברור.
<רונן סולומון: יכול להיות שבכל שיווק צריך לכתוב לו את זה.
<רונן סולומון: לא כל המשקיעים יודעים.
<שרה קנדלר: זה יהיה בתקנות, כתוב שמנהל קרן החוץ צריך להזהיר את הלקוחות.
ראובן ריבלין: אני יודע שהיועץ שלי בבנק אומר לי: אני חושב שכדאי להשקיע היום בקרנות זרים.
ראובן ריבלין: אני שואל: מה יהיה אם אנחנו נכשלים בהשקעתנו?
ראובן ריבלין: אין לי תיאבון גדול.
ראובן ריבלין: אומר: לא, זה מצוין ואתה יכול – אני לוקח את זה בחשבון.
ראובן ריבלין: מי שלא יודע איך להשקיע, או משקיעים כפי שעשינו בקרנות כאלה או אחרות שרוב עובדי המדינה מושקעים בהם כתוצאה מהסדרים בין המדינה לבין העובד, אנחנו נמצאים במצב שבו היו האנשים נמצאים במצב שאין להם שליטה על שום דבר.
ראובן ריבלין: היו אומרים להם: הרווחתם – מצוין; היו אומרים להם: הפסדתם – היו שואלים: למה?
ראובן ריבלין: היום אנחנו מנסים לשנות את המצב.
ראובן ריבלין: היום אנחנו מזהירים יותר ויותר.
ראובן ריבלין: אתה צריך להבין לאיזו קרן אתה משקיע.
ראובן ריבלין: אם אני משקיע בקרן זרה, אני יודע שאני משקיע בקרן זרה.
ראובן ריבלין: ואם אני יודע שאני צריך לגרמניה, או אני אומר: שם תיקח לי התביעה הרבה פחות מאשר בתל-אביב או בירושלים.
ראובן ריבלין: כל הדברים האלה עומדים בפני המשקיע.
<דודו לביא: ואף על פי כן במסגרת ההסדרים שייקבעו בתקנות, משקיע ישראלי יוכל לתבוע את מנהל הקרן הזר בבית דין ישראלי.
ראובן ריבלין: זה בסדר גמור, אם הם יכפיפו את עצמם.
<אברהם וול: מה שאדוני אמר, למעשה ההסדר כאן הוא חידוש מרחיק לכת בכל הרגולציה הישראלית של ייבוא מוצרים זרים.
<אברהם וול: כשמנפיקים בארץ נייר ערך זר, הטיעון, שייזהר הקונה, הוא טיעון שאפשר היה להעלות אותו.
<אברהם וול: עובדה שלא זה המצב בחוק אחר שרשות ניירות ערך חוקקה.
<אברהם וול: כשאני קונה בישראל מניה ששווקה בארץ, מניה שנסחרת בחו"ל, אי-אפשר לומר לי: אתה קונה מוצר מסוכן, ואם תהיה בעיה, סע לניו-יורק.
<אברהם וול: החוק לא מאפשר את זה היום.
<שרה קנדלר: גם פה לא.
<אברהם וול: לא, הוא מטיל אחריות פלילית ועיצומים מינהליים.
<אברהם וול: כשמביאים לארץ תרופה, אי-אפשר לומר לי: סע לאמריקה ותגיש תלונה על זה.
<אברהם וול: כשמביאים לארץ רכב - אותו דבר.
ראובן ריבלין: כי צריך אישור להביא תרופה לארץ.
<אברהם וול: עד היום זה היה הכלל:
<אברהם וול: אם הלקוח הישראלי מספיק מתוחכם בשביל לנסוע מעבר לים או להרים טלפון מעבר לים ולקנות את המוצר לבד, לא צריך להכפיף את היצרן למערכת הרגולטורית הישראלית.
<אברהם וול: מה שקרה כאן, שנתנו להם רשיון לשווק בארץ, ולפנות לציבור שאינו ציבור מתוחכם, והרגולציה גם בבנקאות, גם בביטוח, גם בניירות ערך עד היום, בכל תחום, היא שברגע שאתה נותן למישהו רשיון לחצות את חופי תל-אביב ולהתחיל לשווק בארץ, אם הוא עבריין, הוא צפוי לעמוד לדין בבית משפט בתל-אביב.
<אברהם וול: אני גם שואל, מדוע לפטור אותם מהדברים האלה?
<אברהם וול: הרי אני לא מעלה על דעתי, שיש כאן כוונה של אנשים להפר את הוראות החור, אבל אם חלילה הדבר קרה, למה שהם לא יודו שהם יהיו כפופים לפיקוח פלילי, מינהלי ואזרחי בבית משפט בישראל?
<אברהם וול: כנגד הזכות להיכנס לארץ.
יצחק כהן: פסקת המטרה שלך מהי?
<אברהם וול: שהוראות האחריות שחלות היום ברישום כפול של ניירות ערך, יחולו גם כאן.
<אברהם וול: אם מישהו הפר את הוראות החוק, הוא יידע שהוא צפוי לעמוד לדין בישראל.
<אמיר וסרמן: בהסדר הרישום הכפול, שהוא המקבילה, אין אחריות פלילית או מינהלית לגבי גילוי של חברות.
<אמיר וסרמן: הכללים כאן הרבה יותר מחמירים ממה שיש בהסדר הרישום הכפול.
<אברהם וול: הפרה של הוראות הדין הזר.
<אמיר וסרמן: לא נכון.
<אמיר וסרמן: אין אחריות פלילית או מינהלית מצד רשות ניירות ערך.
<אמיר וסרמן: למעשה, בתי המשפט בארצות הברית, הלכת מוריסון, יכולת תביעה- - -
<אברהם וול: זה תביעה אזרחית.
<אמיר וסרמן: בשני המישורים.
<אמיר וסרמן: בהסדר הרישום הכפול הוא- - -
<אברהם וול: אדרבא.
<אברהם וול: כלומר גם בבית המשפט הזר לא ייתנו סעד לישראלי, כי יגידו לו: קנית בישראל – מה אתה בא אלינו?
<אמיר וסרמן: לכן כלקח מאותו מקרה, גם אם יהיה לנו סעיף ספציפי בתקנות, שנותן את יכולת התביעה האזרחית לבעל יחידה של קרן חוץ בישראל בבית משפט בישראל, ובנוסף קבענו כתנאי שהזכויות של המשקיעים בישראל יהיו זהות לזכויות של המשקיעים בחו"ל.
<אמיר וסרמן: כאן ניתנת ההגנה.
<אמיר וסרמן: אסביר למה אנחנו לא רוצים לקבוע סעיף אחריות כאן.
<אברהם וול: למה לא תקבעו סעיף אחריות פלילית על המעט שחייבתם אותם?
<אברהם וול: נניח שהם יפרו את זה – למה שהם לא ייתנו את הדין?
<אמיר וסרמן: כי כל סעיף שנקבע, בין שזה יהיה בהקשר של אחריות ובין בהקשרים אחרים, הוא יהיה שונה מהסעיפים שמקובלים בחו"ל, תחת הנחה שבחו"ל כבר קיימת רגולציה מתאימה.
<אמיר וסרמן: אנחנו לא רוצים ליצור סעיפים מקבילים, שיכולים ליצור סתירה, יכולים ליצור אי-ודאות, יכולים ליצור שאלה של מה בדיוק התחולה שלהם.
<אמיר וסרמן: מה המשמעות של אחריות פלילית בארץ, מה המשמעות של ניסוח שלי כשאני מדבר כאן על הפרה ברשלנות לפי הדין המינהלי?
<אמיר וסרמן: האם זה שקול לאחריות של אותו מנהל קרן?
<אמיר וסרמן: הרעיון הוא לקבל כמעט בכל המקרים את המצב הרגולטורי שקיים בחו"ל ולייבא אותו לארץ; לא להוסיף עליו.
<אמיר וסרמן: לכן, אם ננסה לנסח, בהתאם לדינים שלנו, ואנחנו רואים את זה בהרבה מקרים אחרים - למשל, עם חברות הדירוג שניסינו לנסח סעיף אחריות מקומי כאן, זה מעלה הרבה מאוד שאלות אצל הגופים הזרים.
<אמיר וסרמן: המטרה שלנו היא לקבל אותם- - -
<אברהם וול: אבל אתם צריכים לדאוג לצרכנים ולא לגופים הזרים.
<אברהם וול: יש שתי מדינות בעולם בלבד שאנחנו מכירים שהתירו את השיטה הזאת:
<אברהם וול: אחד זה איחוד האמירויות, והשני זה יפן.
<אברהם וול: למה ישראל צריכה להיות מעבדה שבפעם הראשונה מביאה לכאן בלי שום פיקוח מוצרים זרים?
<אברהם וול: ובלי שום אחריות על הפרה.
<אלי בבלי: ואיך אתם דואגים גם שהמשקיעים בישראל יידעו שמתרחש הליך כזה בחו"ל?
<אמיר וסרמן: יש אותן חובות דיווח שיש לקרן הזרה.
<אמיר וסרמן: הקונספט של הרגולציה הזאת, וזה אותו קונספט שהיה בהסדר הרישום הכפול – שלא ניתן להחיל על הגופים הזרים סט נוסף של דרישות, בין שזה יהיה סט חלקי או מלא.
<אמיר וסרמן: לכן אנחנו מסתמכים על כך שהמסגרת הרגולטורית בחו"ל טובה- - -
ראובן ריבלין: ברגע שתאמר להם את זה, הם לא יבואו.
<אמיר וסרמן: ועוד דרישות סף שמבהירות שיש שם משקיעים רבים.
<אמיר וסרמן: חתמנו לא מזמן על מזכר הבנות, שיאפשר לנו- - -
ראובן ריבלין: אתם מגנים יפה על עצמכם, אבל זה לא לטובת השוק הישראלי.
ראובן ריבלין: בהחלט, יש סכנה גדולה שגורמים זרים בעלי מונופולים, כפי שקראתם להם- - -
<אמיר וסרמן: הם באמת מונופולים.
ראובן ריבלין: אם המונופול הזה טוב לי, אנחנו רוצים לפתוח את זה כדי שיהיה בתחרות אתכם.
ראובן ריבלין: אתם ודאי תיתנו אז שירותים הרבה יותר אטרקטיביים.
ראובן ריבלין: אני יודע שכשאני משקיע אתכם, יש לי הגנה שהחוק נותן לי.
ראובן ריבלין: אני לא צריך לנסוע לשום מקום, אני יכול לתבוע אתכם.
ראובן ריבלין: אני יכול לדרוש מהם פיקוח.
ראובן ריבלין: כל הדברים האלה זה יתרון אדיר שמביא אותי למצב שבו אני כמשקיע שוקל, אטה תמיד ללכת אליכם.
ראובן ריבלין: אבל אם באים מונופולים שמתחרים בשוק בישראל, זה רק לטובת המערכת של היכולת שלי להשקיע.
<אברהם וול: אבל אם חלילה הציבור יאבד מיליארדי שקלים באחד מהמונופולים האלה, מה נגיד להם?
ראובן ריבלין: קודם כל, הוא יכול בוודאי.
ראובן ריבלין: לא אלך למקום שבו אני לא יודע מה הסיכויים.
ראובן ריבלין: אני אזהר מאוד לפני שאשקיע באחד המונופולים האלה.
ראובן ריבלין: בכל מקום בעולם אפשר ליפול.
ראובן ריבלין: ראינו את זה.
ראובן ריבלין: היה פה מקרה שבחנו אותו, והם באמת שינו את החוק באותו עניין שהערתם אותו.
ראובן ריבלין: אבל יש פה התלבטות גדולה, כי אני מרגיש יותר ויותר שמה שאתם מבקשים לעשות ובצדק, מבחינת האינטרס שלכם, זה להגן על עצמכם יותר מאשר להגן עליי.
<אברהם וול: אנחנו רק דורשים שלא יפלו אותנו לרעה.
ראובן ריבלין: אם אתם הבאתם לידי מצב שאאבד חלק מהוני, אני לא יכול לנסוע לגרמניה, לצרפת או ללוקסמבורג כדי לתבוע אתכם.
<בועז נגר: רובי, אוכיח לך שאני חושב על הלקוח ולא עליי, אסביר לכם איך.
<בועז נגר: שורש כל רעה פה זה שהרשות כל כך לא רוצה שהרפורמה הזאת תיכשל, שהיא התפשטה בכל הדרך.
<בועז נגר: יש רעיון יצירתי שאימצו אותו שתי מדינות.
<בועז נגר: אגב, זה קיים רק בשתי מדינות.
<בועז נגר: רעיון מאוד יצירתי, רעיון מצוין – יפתח את התחרות, לא יעלה ללקוח שקל, יקבל אחריות בחינם.
<בועז נגר: מה הרעיון: הרשות אומרת בצדק: אם אטיל עליו אחריות פלילית או חובות מוגברות, הוא לא יבוא, ולכן אני מוכנה לוותר על ההגנה, כדי שהוא יבוא.
<בועז נגר: אבל יש באמצע נציג.
<בועז נגר: מה עשו אותן שתי מדינות – אמרו: אתה תישאר אותו דבר.
<בועז נגר: תמנה נציג.
<בועז נגר: מי שייקח את כל האחריות ויהיה החתם של הציבור יהיה הנציג.
<בועז נגר: הוא העיניים של הציבור.
<בועז נגר: הוא לוקח אחריות מלאה.
<בועז נגר: הוא נציג מקומי שלוקח אחריות מלאה.
<בועז נגר: מי הרוויח ומי הפסיד מהסיפור הזה.
<בועז נגר: הלקוח הרוויח דבר מדהים.
<בועז נגר: ספונסר.
<בועז נגר: הוא הרוויח אבא גדול שלוקח אחריות, שם את הכיס שלו על שיווק המוצר ועוד כרית ביטחון.
<בועז נגר: זה מה שהלקוח הרוויח.
<בועז נגר: מה הפסיד המנהל – הוא לא חשוף פה לארץ, הוא מגלגל את כל האחריות לנציג.
<בועז נגר: מה עולה כל הלוקסוס הזה – שהמנהל יצטרך לשלם קצת לנציג תמורת האחריות שהוא לוקח ללקוח.
<בועז נגר: אז מתוך 2 אחוז דמי ניהול שלו – לא הלקוח משלם.
<בועז נגר: הלקוח תמיד ישלם את ה-2 אחוז.
<בועז נגר: כשאני מכניס נציג חזק, אמתי באמצע, שתפקידו להיות חתם – כולם הרוויחו, וגם לא עולה כל השאלות שהם העלו פה.
<בועז נגר: זה לא דין פלילי שונה; זה נציג בכלל שיש לו חובות פה בארץ.
<בועז נגר: זה לא קשור אליו.
<בועז נגר: זה לטובת הלקוח, זה לטובת כל הציבור.
<בועז נגר: זה לא מעלה שאלות משפטיות.
<בועז נגר: הרשות לקחו רעיון נפלא של נציג, ורוקנו אותו מתוכן.
<בועז נגר: יודעים מי הנציג שלכם?
<בועז נגר: משרד רואי חשבון, משרד עורכי דין.
<בועז נגר: באיחוד האמירויות קבעו שהנציג חייב להיות או בנק או מנהל קרן.
<בועז נגר: כיס עמוק, מישהו רציני, אמתי.
<בועז נגר: לקחו את הרעיון הנפלא הזה, של הנציג, שהוא הגשר.
<בועז נגר: אמנם פטרתי אותך מאחריות פלילית, הבנתי את המצוקות שלך ושמתי משהו אמתי, והפכו אותו לבדיחה.
<בועז נגר: משרד רואי חשבון או משרד עורכי דין.
<בועז נגר: שימו חתם אמתי, וכך שמרתי עליך.
<בועז נגר: את הרעיון הזה לא המצאתי.
<בועז נגר: הם כתבו אותו בחוק אחר.
<בועז נגר: יש חוק שמתעסק בלקוחות עשירים, מנהלי תיקים.
<בועז נגר: שם זו ההגנה שקיימת – חייב להיות נציג חזק, מנהל תיקים, שלוקח אחריות מלאה.
<בועז נגר: הלקוח העשיר של המיליון שקל מקבל הגנה חזקה של החוק.
<בועז נגר: הנציג האמתי שלוקח אחריות.
<בועז נגר: וגברת כהן מחדרה, הלקוח החלש מקבל פחות, כי הם פוחדים שזה ייכשל.
<בועז נגר: הם מוכנים להתפשט.
<בועז נגר: אני לא מבין את זה.
<אמיר וסרמן: בהסדר של חוק הייעוץ, שאגב, לא הצליח, הדרישה היא טכנית ביסודה, והסדר הרישום הכפול, אין בו שום דרישה לנציג.
<אמיר וסרמן: תפישת היסוד שלנו היא תפישה של שוויון מהותי; לא טכני.
<אמיר וסרמן: זו גם התשובה לטענה החוקתית לכאורה.
<אמיר וסרמן: התפישה שלנו, שלא ניתן להחיל על גופים שונים באופן מהותי את אותם דינים, כי דבר כזה יהיה לא שוויוני.
<אמיר וסרמן: לכן תחת ההנחה שבחו"ל אנחנו מדברים על גופי ענק שמנהלים כספים בהיקפים אדירים, וגם הקרנות עצמן, שיציעו בישראל, הן לא קרנות שיועדו לציבור הישראלי אלא קרנות בהיקפים גדולים מאוד עם ציבור משקיעים אירופאי או אמריקאי, כפופות לפיקוח מספק בחו"ל.
<אמיר וסרמן: לכן אנחנו מתייחסים לכמה נקודות במעטפת, ולא מנסים להחיל הסדרים מהותיים שנוגעים לסוג הנכסים שמותר להשקיע בהם או למבנה הקרן, כי כל ניסיון לעשות את זה, יטרפד לחלוטין את המהלך.
<אברהם וול: אם זה כל כך טוב, איך אף מדינה אחרת בעולם חוץ מיפן ואיחוד האמירויות, לא אימצה את הגישה הזאת, שכל כך טובה לצרכנים?
<בועז נגר: גם הם דורשים נציג, וגם אין מדינה בלי נציג.
<אברהם וול: אדוני, אולי אציין את הסעיפים שאני מציע להחיל, את העיקרים שבהם ברשימה.
<אברהם וול: לא אחזור על כל מה שכתוב במכתב, כי יש עוד סעיף שלא צייתי, שלא מופיע ברשימה.
<אברהם וול: יש בחוק הישראלי על מנהל קרן ישראלי, יש דרישות של נתח שוק, כלומר מנהל שהוא גדול מדי, יש מעליו תקרה מלאכותית, שכל מטרתה היא לא לפגוע בתחרות והוא לא יכול לעבור את נתח השוק.
<אברהם וול: הסעיף הזה לא הוחל על המנהלים הזרים, כלומר תיאורטית מה שהיום מוצג כפתיחה לתחרות, עשוי להתברר ששחקן זר אחד שולט, והפך להיות מונופול בתחום הזה.
<אברהם וול: אנחנו לא יודעים למה לא החילו את זה עליהם.
<אברהם וול: אם זה כל כך טוב לצרכן, שתהיה תקרת נתח שוק, אנחנו מציעים- - -
<דודו לביא: הנקודה הזאת חלה אך ורק על מצב של גידול בנתח שוק שנובע כתוצאה ממיזוג או מרכישת שליטה בגורם קיים.
<דודו לביא: הוא לא חל על גידול טבעי.
<דודו לביא: העיקרון אומר: אנחנו לא רוצים לעצור פעילות עסקית באבה, כלומר אם אתה מציע מוצר שהוא טוב ואטרקטיבי, והמשקיע חושב שהוא טוב, לכן הוא רץ אליו בהמוניו, וכתוצאה מזה נתח השוק של מנהל המוצר הולך וגדל, אנחנו לא רוצים לגדוע את ההצלחה העסקית באבה.
<דודו לביא: לכן המגבלה הזאת של נתח השוק לא חלה מקום שבו נתח השוק גדל כתוצאה מזה שיש ביקוש למוצרים.
<דודו לביא: אנחנו כאן מדברים על מודל שבו אנחנו מאפשרים ליצרן מסוים להציע לציבור בישראל את מוצריו.
<דודו לביא: אם הציבור מוצר שהמוצרים האלה הם מוצרים טובים, וכתוצאה מזה שהוא רוכש את המוצרים אותו יצרן מגיע לנתח שוק משמעותי, אנחנו משווים כאן את העקרונות שמתקיימים גם ביחס לתחום תעודות הסל וגם ביחס לתחום קרנות נאמנות בהיבט הזה.
<דודו לביא: אם יש מצבים שבהם הממונה על ההגבלים העסקיים סבור שיש פה מצבים של כשל שוק, והוא יצטרך להתערב, הוא יתערב, אבל יעשה זאת מתוקף הדין שעליו הוא האחראי ולא מתוקף חוק השקעות משותפות בנאמנות, שיש לו תכליות אחרות.
<דורית גילת: אם יבוא מנהל קרן זר וירצה לקנות פה חברות לניהול קרנות, המגבלה תחול עליו.
<אברהם וול: כאמור, אנחנו מציעים להחיל את הוראות פרק ג' עד פרק ה', שבכותרת זה תשקיף ואחריות כלפי הציבור על התשקיף מהנימוקים שאמרתי קודם.
<אברהם וול: אנחנו מציעים להחיל את סעיפים 61א ו-ב.
<אברהם וול: הסעיפים האלה עניינם איסור חריגה ממדיניות השקעות ואיסור של שינוי מדיניות מהותי.
<אברהם וול: אנחנו חושבים שאם התחילו לשווק בארץ קרן זרה, שיש לה מדיניות השקעות מסוימת, אז כשם שלקרן ישראלית אסור לשנות את המדיניות שלה או לסטות ממנה, גם לקרן זרה אסור שזה יהיה.
<אברהם וול: משום מה דילגו על סעיף 33א, הסעיף שאוסר על פרט מטעה בתשקיף.
<אברהם וול: היום לקרן זרה מותר להציע בארץ יחידות עם פרט מטעה בתשקיף.
<שרה קנדלר: זה נמצא בתקנות.
<אברהם וול: אז למה זה לא בחוק?
<אברהם וול: למה לגבי השחקנים הישראלים מספיק חשוב שזה יהיה בחוק, ולגבי שחקנים זרים- - -
יצחק כהן: יש בעיה להכניס את זה לחוק?
<אמיר וסרמן: הרעיון של החוק הוא סעיף הסמכה וקביעת התנאים הספציפיים.
<אמיר וסרמן: למה לחרוג?
<אברהם וול: אני חושב, בכל הכבוד, שזה צריך לעניין את כל מי שדואג לציבור.
ראובן ריבלין: אם זה נושא עקרוני, צריך להיות בחוק.
יצחק כהן: אם זה בתקנות, דודו, מה אכפת לך שיהיה בחוק?
<שרה קנדלר: כל ההסדר, עשינו פה סעיף הסמכה כללי.
<אברהם וול: חברי הכנסת הנכבדים צריכים לשאול את עצמם, למה מישהו ראה לנכון לקחת דברים שבדרך כלל נמצאים בחוק, ולשים אותם בתקנות?
יצחק כהן: קיבלת.
<שרה קנדלר: נכניס לחוק.
<אברהם וול: כולל סעיפי האחריות.
<אברהם וול: גם המעט שהם שמו, הם שמו כרגע בתקנות, וזה צריך להיות בחוק.
<דודו לביא: החוק במהותו מסדיר את פעילות מנהלי הקרנות בישראל, והוא נכנס להרחבות, כמו נושא התשקיף, שיש לו התייחסות ספציפית.
<אברהם וול: החשש שלנו, שכשקובעים דברים בתקנות, יודעים למה קובעים אותם בתקנות, מכיוון שהגמישות לשנות אותם לרעת מי שמשנים אותם לרעתם, היא גבוהה יותר.
<שרה קנדלר: זה מגיע לוועדה.
יצחק כהן: זה יגיע חזרה לפה, ונצטרך לאשר את זה.
<אברהם וול: סעיפים 80 ו-81, שעוסקים בהוצאות שמותר להיפרע מנכסי הקרן ואיסור קבלת טובות הנאה.
<אברהם וול: למנהל קרן ישראלי אסור לקבל טובות הנאה.
<אברהם וול: למנהל קרן זר יהיה מותר.
<אברהם וול: סעיפים 90 עד 97א, הסעיפים הללו עוסקים בפיקוח של הרשות על קיום הוראות החוק.
<אברהם וול: הם הסעיפים שמסמיכים את הרשות לפקח על הוראות החוק.
<אברהם וול: משום מה הסעיפים האלה לא חלים על קרן זרה, כלומר רשות ניירות ערך פשוט התנערה מסמכותה לפקח.
<שרה קנדלר: זה לב ההסדר, לא להחיל את כל אלה מחוק הקרנות, כי יש הסדר מקביל בחו"ל.
<אברהם וול: עצוב לשמוע, אבל זו האמת, שלב ההסדר הזה זה לא לפתוח את השוק לתחרות, כי התחרות קיימת כבר היום.
<אברהם וול: לב ההסדר זה לפטור את הרשות מהאחריות שלה לפקח.
יצחק כהן: אני חולק עליך.
<אברהם וול: סעיף 124א(18), שזה הסנקציות הפליליות שחלות על מנפיק לפי הוראות התוספת הראשונה והשלישית.
<יעקב פיגנבוים: יש פה שורת צעדים שנועדו להכשיל את החוק הזה.
<יעקב פיגנבוים: אנחנו מייצגים היום באיגוד כ-15 מקרנות הנאמנות ותעודות הסל הגדולות ביותר בעולם.
<יעקב פיגנבוים: גם לנו יש בעיות חמורות עם החוק כמו שהוא.
<יעקב פיגנבוים: להוסיף עודף רגולציה יבריח מכאן את כל הקרנות.
<אברהם וול: אובר רגולציה לשיטתם זה דרישה לערבות של מיליון שקל.
<אברהם וול: הם פוחדים לסכן מיליון שקל למקרה שהם יפרו.
<שרה קנדלר: אנחנו ב-113.
<שרה קנדלר: (ב) על הפרת ההוראות שבסעיף קטן (א), יחולו סעיף 114 וההוראות כמפורט להלן, לפי העניין: (1) לעניין הפרת הוראות לפי סעיף 42(ד) ו-(ה) -– פרט (10) לחלק א', פרט (8) לחלק ב', פרט (7) לחלק ג' בתוספת הראשונה; (2) לעניין הפרת הוראות לפי סעיף 72א(א) – פרט (5) לחלק א' בתוספת הראשונה; (3) לעניין הפרת הוראות סעיף 73(ב)(1), (ג), (ג1) ו-(ג2)- פרט (21) לחלק ב' בתוספת הראשונה.
<שרה קנדלר: (4) לעניין הפרת הוראת לפי סעיף 82(ג) - פרט (26) לחלק ב' בתוספת הראשונה ולעניין הפרת הוראות סעיף 82(א) ו-(ב)- ופרט (28) לחלק ג' בתוספת הראשונה.
<שרה קנדלר: זה החלת הנושא של העיצומים הכספיים על הנושא של ההוראות שכן הוצאו מחוק הקרנות.
<אברהם וול: יש לי הערה.