GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חמד עמאר: ראש רשות לא צריך להתעסק רק בשאלה איך הוא מחזיר הלוואות, איך הוא גומר את החודש ואיך הוא משלם משכורות.
חמד עמאר: מעבר לזה הוא לא מתעסק בשום דבר.
חמד עמאר: אני לא יכול לבוא בטענות לראש מועצת סאג'ור, אני לא יכול לבוא אליו בטענות – תעשה ביטוח, תעשה ותעשה.
חמד עמאר: הוא בקושי גומר את החודש, הוא בקושי נושם.
חמד עמאר: איך הוא יכול?
חמד עמאר: אתה בא ואומר: תן לו מצ'ינג.
חמד עמאר: מה זה מצ'ינג?
חמד עמאר: מאיפה הוא יביא את הכסף?
חמד עמאר: מאיפה הוא יכול להביא כשאין לו אזור תעשייה?
חמד עמאר: אין לו אזור תעשייה, אני ואתה יודעים.
חמד עמאר: אומר לך ראש רשות: ההכנסה שלי מארנונה זה 13% וראש רשות אחר אומר 60%.
חמד עמאר: תראה את ההבדל.
חמד עמאר: בלתי אפשרי להגיע למצב של איזון אם אני לא בונה להם אזורי תעשייה, ואנחנו צריכים לבנות ולגרום לתעשיינים שיהיה להם כדאי להגיע ליישובים הדרוזיים.
חמד עמאר: אני לא בונה אזור מסחר, אני לא לוקח את הבסיס הצבאי שנמצא בשטח השיפוט – עוברים דרך היישוב בשביל להגיע אליו – שישלם חלק מהארנונה, משרדי ממשלה שיושבים בחיפה לא מתחלקים בארנונה עם היישוב דליית אל כרמל.
חמד עמאר: למה לא להתחלק בארנונה עם היישוב דליית אל כרמל?
חמד עמאר: סיימתי.
חמד עמאר: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, כל מה שנגיד כאן, בשביל שיהיה משקל לוועדה הזאת, שאנחנו צריכים ללכת על שתי הנקודות – נוסחת גדיש לממש ב-100% ובסיס התקציב.
חמד עמאר: בשתי הנקודות האלה אנחנו יכולים להגיד שעזרנו היום בוועדה.
ניסן סלומינסקי: תצליח בשלוש דקות?
עיסאווי פריג': אני אשתדל בדקה אפילו, לא צריך יותר, כי החברים כאן אמרו את הדברים.
עיסאווי פריג': חברים, אני פונה לסגנית השר.
עיסאווי פריג': סגנית השר, חבל שהשר לא נמצא.
עיסאווי פריג': האם לבכות או לצחוק?
עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי.
עיסאווי פריג': לשמוע ראשי רשויות של המגזר הדרוזי ואת חבר הכנסת הדרוזי, ותמיד אומרים לנו, הערבים, שהדרוזים הם מודל, עשו שירות, ותסתכלו מה מקבלים.
עיסאווי פריג': אם הם במצב כזה.
עיסאווי פריג': האם אני אצחק או אבכה?
<רפיק חלבי: תצחק.
<רפיק חלבי: אנחנו חושך לגויים.
<ג'בר חמוד: אנחנו הולכים לבקש להשוות את הזכויות שלנו אליכם.
ניסן סלומינסקי: לא להיכנס לוויכוח הזה עכשיו.
עיסאווי פריג': אני לא נכנס, אני רק מציין את זה כהערת ביניים.
ראובן ריבלין: אצל הרוב היהודי יש עם הדרוזים ברית דמים, הם שוכחים שברית דמים מחייבת גם ברית חיים.
עיסאווי פריג': תרגם את זה לתקציבים.
מיכל בירן: הוא אתך.
יעקב אשר: דמים זה תרתי משמע.
ראובן ריבלין: לא תרתי משמע.
ראובן ריבלין: ברית דמים בלי תרתי משמע.
ניסן סלומינסקי: רובי, לא יהיה לנו זמן.
עיסאווי פריג': מעיון בדוח, מרדכי, אני רואה שאתם כותבים את זה בפונט הכי ברור "תקציב מענק האיזון בפועל לא היה מעולם בגובה מענק המודל".
עיסאווי פריג': אתם מודים.
עיסאווי פריג': אתם אנשי מקצוע, משרד הפנים, ואתה אומר שבעשר שנים אף פעם לא הגעת למיצוי מלא של המודל שאתה יצרת.
<מרדכי כהן: ועדה ציבורית.
עיסאווי פריג': אתה ממונה, אתה איש מקצוע.
עיסאווי פריג': אתה מודה.
<אלי ברדה: החלטת ממשלה.
עיסאווי פריג': לאורך כל ההצגה שלך ציינת והדגשת את החסמים והחסרונות של המודל.
עיסאווי פריג': הרי אתה וכל ראשי הרשויות וכל המוחלשים שאנחנו שומעים מדברים באותה שפה.
עיסאווי פריג': אם כולנו – וכאן יושבת ועדת הכספים ומקבלי ההחלטות – לא מסוגלים לתרגם מה שאנחנו משוכנעים בו הלכה למעשה, בשביל מה אנחנו יושבים מסביב לשולחן הזה?
עיסאווי פריג': אנחנו באים לשמוע, לדבר, להשיג עוד כותרת?
עיסאווי פריג': אם אנחנו לא מסוגלים וכולם משוכנעים בכך, אז מה זה שווה?
עיסאווי פריג': אני שואל אותך, ניסן.
ניסן סלומינסקי: זה שלוש דקות, אז בוא נעצור פה.
ניסן סלומינסקי: תהיה, רק שיהיה לנו זמן.
גילה גמליאל: קודם כל, לדעתי מכאן צריכה לצאת קריאה.
גילה גמליאל: אני קוראת פה לחברים ולחברות שלי מהוועדה, שנגבש ביחד הצעת חוק אם זה לא יהיה מובנה, על מנת לבטא את המצ'ינג בנושאי רווחה וחינוך.
גילה גמליאל: זה מתבקש, עושה רושם על-פי כל הדרישות מהרשויות.
יצחק כהן: יש חוק, גילה.
גילה גמליאל: זה לא קורה בפועל.
יעקב אשר: בלמו את זה.
יצחק כהן: בלמו, אבל אפשר את אותו חוק - - -
גילה גמליאל: זה מה שאני אומרת, ליישם את החוק.
יצחק כהן: "חוק כהן".
גילה גמליאל: זה החוק שלך, יצחק?
גילה גמליאל: רב יצחק יודע בדיוק מה שאתה צריך.
גילה גמליאל: יצחק, תוביל את זה אתה מבחינתנו, וניתן לך גיבוי בנושא.
גילה גמליאל: כבוד סגנית השר, תחשבו ותציגו בפני הוועדה את הפתרון היצירתי בהחלט עבור ראשי רשויות חדשים כשהם מגיעים לרשות מסוימת.
גילה גמליאל: אני חושבת שכאן בהחלט צריך משהו ייעודי בהיבט הזה, שיהיה מתועל מצד המשרד.
גילה גמליאל: אני חושבת שאתם עושים עבודת קודש בעת הזאת בסוגיה של גבולות מוניציפאליים ממקורות ההכנסה.
גילה גמליאל: הציגו כאן דברים שגובלים באבסורד, אבל את הדברים האלה אנחנו שומעים שנים, ובהחלט אני מברכת את השר ואת סגנית השר על היוזמה להוציא את הדברים לפועל.
גילה גמליאל: בהחלט זה תיקון וזה חלק מהדברים שיובילו לצמצום הפערים בחברה הישראלית.
גילה גמליאל: זו נקודה שבהחלט אני רואה את הטיפול שלכם ואני רוצה לברך ולהוקיר.
גילה גמליאל: מה שראש העיר אלי ברדה הציג כאן זו תעודת עניות.
גילה גמליאל: תעודת עניות לכך שלא רק שלא מצ'פרים ראשי רשויות שדואגים להוביל את הרשות שלהם לאיזון תקציבי, אלא גם גורעים מהם את מה שמגיע להם.
גילה גמליאל: ואני חושבת שהתפקיד שלכם בהחלט לתקן את העוול ולראות איך לא רק שלא לוקחים מהם את המשאבים האלה, אלא גם דואגים להם אפילו לצ'ופר על עצם הובלתם את היישוב.
גילה גמליאל: בכמה קיבלת את היישוב, בגירעון של 16 מיליון?
<אלי ברדה: זה היה מזמן.
<אלי ברדה: זה היה 24 מיליון שקל עם מענק איזון של 37 מיליון שקל, שהיום הוא עומד על 14 מיליון.
<אלי ברדה: התייעלנו, אבל מענישים אותנו על ההתייעלות.
<אלי ברדה: זה תמריץ שלילי להתייעלות.
גילה גמליאל: דיברו כאן חברי כבר קודם על גדיש, גם זה מאוד-מאוד חשוב, צריך לגבות את העניין הזה.
גילה גמליאל: מה שאני רואה שצריך לקחת את כל הרשויות – לא כל רשות תואמת את חברתה – צריך לעשות תוכנית על מנת לטפל מבחינה ייעודית בכל רשות על-פי צרכיה, ולדעתי זה יוביל לפתרון, ואנחנו כאן מבקרים בסוגיה הזאת.
אלעזר שטרן: גם אני רוצה להצטרף לברכות לשר הפנים על הנושא של הגבולות.
אלעזר שטרן: אני חושב שההסתכלות שלנו מאוד בעייתית.
אלעזר שטרן: גם עכשיו נמחא כפיים ונזיל דמעה יחד אתם ואין פה בוועדה הסתכלות רחבה.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, הדיון הזה צריך להיות על סך כל ההקצבות שלנו לרשויות אחרות.
אלעזר שטרן: אני אומר עוד פעם, זה קשה לי, אבל דווקא כשאני שומע את המצוקה הזאת מדרוזים ומבדואים, גם במקומות שאני גר בהם, או מפריפריה, אבל בכוונה אני הולך בסדר הזה, אני חושב שאנחנו לא ממלאים את התפקיד שלנו כפי שצריך.
אלעזר שטרן: אני אומר את זה כיהודי גאה שגר בגליל.
אלעזר שטרן: הסוגיה הזאת שרמזו פה לאן הולכים סך כל הכספים, על זה צריך להסתכל.
אלעזר שטרן: ההסתכלות צריכה להיות הסתכלות כוללת, לא רק מול הדיון הזה.
אלעזר שטרן: ובשלב הזה, די לחכימא.
יעקב אשר: מה שאנחנו מדברים עכשיו זו דוגמה שצריך ללמוד ממנה.
יעקב אשר: מה היה לפני עשר שנים?
יעקב אשר: היתה כאן ממשלה, במקרה די דומה גם בהרכבה רק בשינוי אישים – שר האוצר היה אז נתניהו, הבשורה הגדולה של שינוי, שנעלמה מהמפה, היה השר פורז – ומכאן אפשר ללמוד איך מדיניות אכזרית ובלתי מתחשבת גרמה לכך שרוב ראשי הרשויות, ואני אומר את זה כאדם שחי מוניציפאלית מיום כניסתו לחיים הפוליטיים, רשויות מקומיות קרסו בזאת אחר זאת בגלל האטימות הזאת וההורדה הדרסטית של מענקי האיזון, שקרתה כבר אז, מבלי להסתכל מה יקרה, כשמה שבאמת הדאיג את אותם אנשים זה יותר הרשויות הגדולות שלא היה צריך לדאוג להן, וכל הרשויות הקטנות: פריפריות, בדואים, חרדים, מי שאתם לא רוצים, כל החלשות, מוחלשות, כל המילים היפות האלה, קרסו בזאת אחר זאת.
יעקב אשר: מדינת ישראל שילמה המון מיליארדים בתוכניות הבראה מאז, כי קריסה של רשות, כשמתחילה קריסה היא נחפרת לעומק, ואחר כך קשה מאוד לעצור את זה.
יעקב אשר: בנו מודל ואמרו לעיר: במודל הזה אתה צריך לקבל X, כי אתה בפריפריה, במצב סוציו-אקונומי כך וכך, פנסיות והכול, אבל אנחנו משלמים רק 70%.
יעקב אשר: אני, כראש רשות, בכל שנה התפללתי שהמודל יעלה בעוד 5%.
יעקב אשר: לא יכול להיות שהמודל לא ישולם במלואו ויהיה בבסיס התקציב.
יעקב אשר: דורשים מראשי רשויות לנהל תקציב מאוזן ולדעת מראש מה הם עושים, כשאתה לא יודע עד אמצע השנה אם השלטון המקומי ישבית ואז משרד האוצר ייכנע ויעבירו משהו ולא בבסיס התקציב כדי שתוכל לתפקד.
יעקב אשר: לכן אני אומר, המדיניות צריכה להיות מדיניות של הקשבה ולא כמו שהיה בתקופת פורז-נתניהו.
יעקב אשר: ואני מקווה שאנחנו לא באותה תקופה, אני לא בטוח.
יעקב אשר: ארבעה דברים שצריכים להיות, ובזה אני מסיים.
יעקב אשר: דבר אחד, מה שאמרתי על תשלום המודל באופן מלא ובבסיס.
יעקב אשר: דבר שני, מה שנקרא "מצ'ינג" ותקציב דיפרנציאלי בחינוך וברווחה.
יעקב אשר: לא יכול להיות שעירייה כמו הרצליה, שיש לה חוף ים ויש לה בתי מלון וכו' - - -
פניה קירשנבאום: אתה מבין שזה לא אלינו?
ניסן סלומינסקי: אני ארכז את זה.
ניסן סלומינסקי: יעקב, הזמן נגמר.
יעקב אשר: כשמישהו מפריע לי, אתה נזכר שהזמן נגמר?
יעקב אשר: היו לי ארבעה דברים.
יעקב אשר: אני באמצע.
יעקב אשר: אני רוצה להסביר במילה אחת.
יעקב אשר: הדיפרנציאציה בחינוך וברווחה זה must, אחרת זה מביא לשני סוגי ילדים במדינת ישראל.
יעקב אשר: נקודה שנייה.
יעקב אשר: דיברו על תקציבי הפיתוח.
יעקב אשר: שכחתם את תקציבי הפיתוח - -
יעקב אשר: - - גם שם צריך להגדיל באופן משמעותי, ולעשות את זה ממוקד בערים מסוימות.
יעקב אשר: מה עושים?
יעקב אשר: מחלקים את זה לכל מיני פירורים.
יעקב אשר: צריך למקד את זה.
יעקב אשר: כשאתה רוצה לעשות שינוי בעיר, בפריפריה או בכפר כמו שדובר קודם, אתה חייב להשקיע משאבים גדולים במכה אחת, בשנה אחת, ואז אתה גורם לשינוי.
יעקב אשר: דבר אחרון, אדוני, אני מברך על כך, על הכניסה החזקה מאוד של שר הפנים וסגנית השר לנושא הזה של ועדת גבולות והכנסות.
יעקב אשר: יש פה עיוותים נוראיים.
יעקב אשר: ארבעת הדברים האלה, אם ייעשו נכון – תרשמו מה שאני אומר – בעוד כמה שנים יכול להיות שמענק האיזון לבד, במודל שלו, ירד.
יעקב אשר: תחשבו קצת כלכלה, ואני אחד שלא למד ליבה.
פניה קירשנבאום: אני רואה שלמדת את זה מהחבר שלך, גפני.
יעקב אשר: למדנו ליבה ביחד.
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, זה על חשבון הזמן של רב יצחק.
יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, רב הדברים נאמרו, אני רק רוצה לחזור חזרה לחוק שכבר חוקק כפיילוט לתקציב אלכסוני של המצ'ינג.
יצחק כהן: גברתי השרה, זה הדבר היחיד שיכול להביא איזה מזור לרשויות החלשות.
יצחק כהן: יש רשויות חזקות, פורום ה-15, ומפעילים לחצים אדירים, ובתקציב האחרון, כשראו שהממשלה נחושה, הם תרמו פתאום חצי מיליארד שקל לטובת החלשות.
יצחק כהן: את עקבת אחרי זה.
יעקב אשר: תמורת עלייה בארנונה.
יצחק כהן: על חשבון האזרחים.
יצחק כהן: גברתי, החוק חוקק, אל תחפשו את המטבע מתחת לפנס.
יצחק כהן: זה פתרון שיכול להביא מזור לכל הרשויות החלשות.
יצחק כהן: אנא ממך, תפעילי את זה.
יצחק כהן: אין ברירה, אין מנוס.
יצחק כהן: כפי שאמר חברי לא הרי הרצליה כהרי דימונה, ולא הרי חולון כהרי ירוחם.
יצחק כהן: אני שוב מציע לחברי בוועדה, צריכים להוציא את זה מהכוח אל הפועל.
יצחק כהן: עשינו פיילוט, הפיילוט עבד מצוין, גם הלחץ הגדול – דרך אגב, המון פוליטיקאים שכיהנו כשרים התנגדו לזה, בגלל כנראה בעיות של פריימריז ברשויות הגדולות.
יצחק כהן: אותנו זה לא צריך לעניין – אנחנו צריכים להריץ את העניין הזה, ופעם אחת, אדוני, לעשות תיקון עוול היסטורי, וזה באמת יביא מזור.