GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרה קנדלר: הקצאה בשל סיכון אשראי- (1) יובאו הפרטים הבאים לגביכל מקור סיכון אשראי מהותי: (א) שם מקור סיכון האשראי, ובלבד שאינו לקוח; (ב) דירוג מקור סיכון האשראי, ככל שקיים, והחברה המדרגת; (ג) קבוצת הסיכון אליה שייך מקור סיכון האשראי, לפי התוספת השלישית; (ד) יצוין האם קיים הסכם קיזוז תקף; (ה) סך ערך השחלוף של רכיבי סיכון האשראי לפני ואחרי קיזוז; (ו) סך מכפלת מקדם הסיכון הפיננסי בשווי רכיב סיכון האשראי במונחי נכס הבסיס לפני ואחרי קיזוז; (ז) סך הערך המחושב של רכיבי סיכון האשראי; (ח) בכל מקום שבו בוצע קיזוז במכפלת מקדם הסיכון הפיננסי בשווי רכיב סיכון האשראי במונחי נכס הבסיס– יתוארו רכיבי סיכון האשראי שקוזזו; (2) יובאו הפרטים הבאים לגביביחס לכל קבוצת סיכון: (א) סך הערך המחושב של כל רכיבי סיכון האשראי; (ב) שיעור סך הערך המחושב של רכיבי סיכון האשראי החשופים לקבוצת הסיכון מתוך סך כל הערך המחושב של רכיבי סיכון האשראי של החברה; (ג) סך ההקצאה בשל סיכון האשראי; (3) תובא מכפלת מקדם הריכוזיות בסך כל הערך המחושב של כל רכיבי סיכון האשראי, וההקצאה הנדרשת בשל הריכוזיות; (4) יצויין סך הערך המחושב של רכיבי סיכון האשראי של החברה; (5) יצוין סך ההקצאה בשל סיכון אשראי לפי תקנה 121; (6) בפרט זה - "ערך החשיפה של רכיב סיכון אשראי", "ערך השחלוף של רכיב סיכון אשראי", "ערך מחושב של רכיב סיכון אשראי", "קיזוז" ו - "קבוצת סיכון" – כמשמעותם כהגדרתם בתקנה 121(ד); "קיזוז כמשמעותו בתקנה 121(ג); .
<שרה קנדלר: "הקצאה בשל סיכון תפעולי"- יובאו הפרטים הבאים: (א) הרווח התפעולי בארבעת הרבעונים שקדמו למועד הדיווח הרבעוני האחרון, לא כולל הוצאות תפעוליות והממוצע של מחזור העסקאות היומי של החברה במהלך ששת החודשים שקדמו למועד הדיווח החודשי האחרון כמשמעותם בתקנה 123; (ב) סך ההקצאה בשל סיכון תפעולי לפי תקנה 123. 4.
<שרה קנדלר: סך ההקצאה הנדרשת בשל סיכון שוק, סיכון נזילות, סיכון אשראי וסיכון תפעולי;.
<שרה קנדלר: " ההון העצמי הרגולטורי"- יובאו הפרטים הבאים, כמשמעותם בתוספת השנייה: (א) פירוט הנכסים של החברה ולצדם פירוט ערכם לאחר ניכוי; (ב) פירוט ההתחייבויות של החברה ולצדן פירוט ערכן לאחר שיערוך; (ג) פירוט ההתחייבויות החוץ מאזניות במועד הדוחות הכספיים האחרונים ולצידם פירוט ההפחתה בשלן; (ד) סך ההקצאה לפי תקנות 120 ו - 122 בשל המכשירים הפיננסים שבשלם עשויה להיווצר לחברה התחייבות; (ה) פירוט סכום הסיכון הגלום בהתחייבות שחושב בשל מכשירים פיננסים שבשלם עשויה להיווצר לחברה התחייבות לפי פרטים (4) או (5) לתוספת השנייה נכון למועד הדוחות הכספיים האחרונים; (ו) סך ההפחתה בשל מכשירים פיננסים שבשלם עשויה להיווצר לחברה התחייבות; (ז) חלוקה, כהגדרתה בחוק החברות, שבוצעה לאחר מועד הדוחות הכספיים האחרונים; (ח) פירוט הקטנה מהותית של כרית ההון העצמי הרגולטורי בשל אירועים שהתרחשו לאחר מועד הדוחות הכספיים האחרונים; (ט) פירוט סכומי הבטוחות שהפקידה החברה בידי כל אחד מספקי הנזילות ולצידם שיעור הסיכון הגלום בהם כמשמעותם בפרט (6) לתוספת השנייה; (י) סך ההון העצמי הרגולטורי.
<טל זהר: אני רוצה שהיושב ראש יבהיר שהדבר הזה הוא לא פומבי, הדבר הזה חושף את כל הקרביים של החברה שלנו.
<טל זהר: רק לוודא לשם הדיוק – למי שיש את הדוח הזה, יכול לדעת הכל על החברה.
<טל אבן-זהב: זה בגדר כלל ההערות שלנו לדוחות.
<גיא דביר: הסוגיה של פומביות הדוחות עדיין לא נסגרה.
<קריאה: אבל זה נכלל בדוחות הפומביים?
<גיא דביר: זה חלק מהדוחות הפומביים.
<טל זהר: אם הדוח הזה הוא פומבי, אפשר לסגור את החברה, יודעים הכל על החברה.
<יהושע אברמוביץ: בחברה ציבורית אין כזו חשיפה.
בועז טופורובסקי: אני מקבל את זה שזה לא יהיה פומבי.
<שרה קנדלר: אבל אנחנו עושים דיון על הפומביות.
בועז טופורובסקי: יש גבול.
בועז טופורובסקי: אבל אנחנו נדבר על זה.
<טל זהר: ההערה השניה שלי – שכל הפרק הזה יצטרך לעבור שכתוב אחרי שנדבר על הוראות.
<טל זהר: יש מקדם ריכוזיות שבכלל לא דיברנו עליו, בתחום האשראי, שמכפיל את דרישות האשראי, שאנחנו לא רוצים אותו.
בועז טופורובסקי: מה כאן רלבנטי למקדם?
<טל זהר: אנחנו לא חושבים שצריך להיות מקדם ריכוזיות.
<טל זהר: כשמאחדים את סיכון השוק וסיכון הנזילות, כמו שדיברנו עליהם, אז צריך לערוך את הפרק הזה כך ש - - -
בועז טופורובסקי: אני לא אמרתי שמאחדים.
<שלומית ארליך: ככל שיהיו התאמות.
<שרה קנדלר: תוספת חמישית.
<שרה קנדלר: תוספת חמישית (תקנות 126 ו- 127 - אגרה שנתית) הכנסות (באלפי שקלים חדשים) דרגה סכום האגרה השנתית (בשקלים חדשים) עד 1,500,000 א' 50,000 בין 1,500,001 לבין 10,000,000 ב' 90,000 בין 10,000,001 לבין 20,000,000 ג' 270,000 מעל 20,000,001 ד' 360,000
בועז טופורובסקי: איך הגעתם למספרים האלה?
<עודד שפירר: אני מזכיר כללי של הרשות.
<עודד שפירר: אני אנסה להגיד בקצרה, כמו שוודאי אתה יודע – לפיקוח יש עלויות ובלי הכנסות, הרשות לא יכולה לפקח.
<עודד שפירר: הרשות לא צריכה את ההכנסות האלה כדי להשיא את התשואות שלה או להשיא הכנסות.
<עודד שפירר: הרשות צריכה את האגרות האלה רק כדי לפקח.
<עודד שפירר: אני כבר אקדים ואומר שבלי האגרות האלה אין לנו שום דרך לפקח.
<עודד שפירר: זאת אומרת, אנחנו לא יכולים לפקח בלי תשומות כוח אדם ובלי התשומות שקשורות למערכות מחשוב, ודברים כאלה.
<עודד שפירר: אנחנו עשינו הערכה מה צריכות להיות עלויות הפיקוח שלנו על כל התעשייה הזו והסכומים שהגענו אליהם – פחות או יותר 2 מיליון שקלים כדי לפקח על כל התעשייה.
<עודד שפירר: אני אסביר בגדול איך הגענו לסכומים האלה.
<עודד שפירר: לא קשה להבין.
<עודד שפירר: אנחנו צריכים פיקוח של בערך 4 אנשים לדבר הזה.
<עודד שפירר: עלות העסקה ממוצעת של עובד היא בערך 300 אלף שקל לשנה.
<עודד שפירר: במכפלות האלה אתה כבר מגיע ל- 1.2 מיליון.
<עודד שפירר: סיפרו קודם על כל העלויות של השרתים, גם אנחנו צריכים תוכנות יעודיות ועלויות מחשוב לצורך ביצוע פיקוח.
<עודד שפירר: חוץ מזה יש העמסות מכל מיני גורמים אחרים.
<עודד שפירר: תחשוב שצריך לעשות ביקורת, צריך להיות ייעוץ משפטי לפיקוח, יש עלויות של אכיפה – כל הדברים האלה.
<עודד שפירר: מערכות המחשוב הן יקרות לפיקוח ומעקב, כל אלה הם יתרת הסכום.
<עודד שפירר: למרות שזה הסכום הנחת המוצא שלנו היא בסכום נמוך יותר, בהעמסת האגרות על הגופים המפוקחים, ואתה יכול לראות שזה יגיע לסביבות מיליון וחצי מכל הגופים המפוקחים.
<עודד שפירר: אני כבר אומר שאם החוק ייכנס לתוקף בשנת 2015 אז ההפחתות של האגרות שהרשות עשתה רחבית על כל החברות המפוקחות שלה ייכנסו גם לעניין הזה.
<טל אבן-זהב: איך?
<קריאה: אני חושב שהחרגתם, החרגתם את זירות המסחר.
<עודד שפירר: טל אבן זהב צודקת.
<עודד שפירר: אם אתה רוצה אני אסביר למה.
<עודד שפירר: אם יושב ראש הוועדה יתעקש על זה אפשר יהיה להכניס את זה אבל אני אסביר למה זה לא נכון לעשות את זה.
<עודד שפירר: הסיבה שאנחנו עושים את החזרי האגרות זה כי אנחנו בעצם מחזירים את הכסף לאלה ששילמו לנו.
<עודד שפירר: מאחר והזירות עדיין לא שילמו לנו, אין שום סיבה להחזיר את הכסף להם, לכן זה מיותר.
<עודד שפירר: על זה לא יקום ויפול הדבר, אבל אני אומר – הרשות לא יכולה לעשות פיקוח בלי הסכומים האלה.
פרטוק רייניש: אין לכם עודף תקציבי מטורף שם?
<עודד שפירר: יש לנו עודף תקציבי.
<עודד שפירר: העודף התקציבי דווח לוועדת הכספים שהיית חבר בה - - -
בועז טופורובסקי: אני כבר שאלתי את יושב ראש הרשות, אני קיבלתי את התשובה.
בועז טופורובסקי: קודם כל - האם אחרי ההקלות שנעשה ברגולציה יהיו פחות עלויות לרגולציה?
בועז טופורובסקי: כי זה מוזר – אתם קובעים רגולציה מאד מורכבת ואחרי זה אומרים שבגלל שזה מורכב יש לכם צורך בעובדים, וסכומים בשביל מערכות מחשב שיתפעלו את זה.
<עודד שפירר: אמרתי שיש העמסות של פעולות רבות שהרשות נותנת מכל מערכותיה האחרות לטובת הדבר הזה.
בועז טופורובסקי: אז אתה אומר שלא תציעו להפחית את זה אם תהיה הפחתה ברגולציה.
<עודד שפירר: אני לא חושב שיש קשר בין הפחתת הרגולציה להפחתת כוח האדם שלנו.
<עודד שפירר: כוח אדם רב אצלנו עובד על הפחתות הרגולציה.
בועז טופורובסקי: שאלה נוספת, ליועצת המשפטית – אם אנחנו רוצים להכליל אותם בהפחתות שאושרו לשאר הגופים המפוקחים - - -
<שלומית ארליך: איפה נקבעו ההפחתות?
<שרה קנדלר: בתקנות האגרות מתוקף חוק ניירות ערך.
בועז טופורובסקי: אז אפשר לקבוע הצמדה כאן, בתקנות האגרות.
<עודד שפירר: אפשר לעשות את זה גם בהוראת שעה, אבל שוב – אני חושב שזה יהיה לא נכון בגלל הסיבה שאמרתי קודם.
<עודד שפירר: אבל אם אתה רוצה, אפשר לעשות מדרגה אחת של 80% בשנת 2015, ולבוא ב-2016 עם מדרגה של 100%, כדי לעשות כניסה יותר חלקה של החקיקה.
בועז טופורובסקי: דבר שלישי – איך העלויות בזירות מסחר אחרות, בעולם?
<גיא דביר: אם אנחנו מסתכלים, המודל של אגרות במדינות שונות נקבע באופן שונה.
<גיא דביר: מקום שבו יש דימיון בחישוב של האגרות – זה בארצות הברית.
<גיא דביר: גם שם האגרות נגזרות מהכנסות, כמו במקרה הזה, ושם האגרות גבוהות הרבה יותר.
בועז טופורובסקי: כמה זה במודל האירופי?
<גיא דביר: אין כזה דבר במודל האירופי.
<גיא דביר: המודל האירופי לא מטפל באגרות.
<גיא דביר: כל מדינה קובעת לפי משהו אחר.
<גיא דביר: באנגליה זה נקבע לפי מספר המועסקים, כאשר התייעצנו בעניין הזה עם הרגולטור הבריטי, זו שאלה מעשית, אז שם, אם זה חברה גדולה מגיעים לסכומים גדולים.
<גיא דביר: חברה גדולה, לפי הנתונים שקיבלנו - - לפי מידע שקיבלנו, טווח האגרה השנתית נע 17,500 פאונד עבור זירה קטנה לבין 175,000 פאונד עבור זירה גדולה.
<גיא דביר: בארצות הברית, דרך אגב - - -
<קריאה: מה אתה משווה - - -
<טל אבן-זהב: למה לא להשוות למפוקחים הישראלים?
<טל אבן-זהב: מפוקחים אחרים של הרשות.
<גיא דביר: 250 אלף דולר, 500 אלף דולר - - -אם אנחנו מסתכלים על המדרגות – זה הוגדל לפני שנה וגם לפני כן המדרגות היו דומות למדרגות שלנו ואז היו סכומים של עד 500 אלף דולר.
<רפאל כהן: רציתי להעיר שתי הערות – אחת, הערת אווירה.
<רפאל כהן: ברגולציה הזו שלא יבנו על תקציבים כאלה ואחרים, שלא יבנו על יותר מדי חברות שיצטרכו לפקח עליהן.
<רפאל כהן: אולי יצטרכו להשית על חברה אחת את ה-2 מיליון שקל ובזה זה ייגמר.
<רפאל כהן: אולי, ככל שהיא תישאר.
<רפאל כהן: עכשיו – למה בחברה שמכניסה יותר, מילא רווחים – אבל למה בחברה שמכניסה יותר אני צריך לשלם יותר, כאשר הכנסות אינן נמדדות ביחס להוצאות.
<רפאל כהן: קרי, שיכול להיות שגודל המאזן שלי, המחזור העסקי שלי – יכול להביא אותי גם להפסדים, בגלל תנאי שוק, ניהול כושל וכן הלאה.
בועז טופורובסקי: לפי דעתי כך אתם מחשבים את כל האגרות, בכל הגופים – לפי מחזור, לא?
<גיא דביר: יש הבדלים בין גופים לגופים.
<גיא דביר: יש גופים שזה נמדד לפי היקף - - למשל, בקרנות נאמנות, חלק מהאגרות מחושבות לפי הפדיון, כלומר, היחס בין היחידות שנקנו ובין היחידות שנמכרו, לגבי תאגידים – זה מההון העצמי.
<גיא דביר: במקרה זה, לשאלה למה קרן גדולה משלמת יותר וקרן קטנה משלמת פחות – זה חלק מהעקרונות של אגרות באופן כללי, שיש כאן חלוקה דיפרנציאלית.
<גיא דביר: אנחנו לא מחלקים את זה כך שחברה קטנה תשלם כמו גדולה, כך שאלמנט הדיוק כאן בעניין של אגרות הוא פחות חשוב, - - עם ההון העצמי, כשניסינו לכמת סיכונים - כאן ניסינו למצוא פרמטר פשוט שקל גם לאמת אותו חשבונאית, ושגם יש קשר בינו ובין - - גם מבחינת ההקלה על החברות.
<גיא דביר: חברה שההכנסות שלה יותר גדולות, קל לה יותר לשלם אגרה, חברה שההכנסות שלה קטנות – קשה לה יותר.
<גיא דביר: ברגע שחברה, ההכנסות שלה קטנות לאורך זמן זה אומר שההוצאות שלה בגין אגרות תהיינה יותר קטנות, ולכן זה פרמטר שדיפרנציאלית נראה לנו נכון, הוא קל לאימות מבחינה חשבונאית, וזה אחד הדברים החשובים - - -כמו שאנחנו רואים, בארצות הברית זה בדיוק הפרמטר שנבחר.
<קריאה: עם 320 מיליון תושבים.
<רונן סולומון: בנושא האגרות יש לי רומן ארוך עם הרשות, לצערי ולשמחתי.
<רונן סולומון: תכף נגיע לנושא של ההפחתות, יכול להיות שאפשר להכניס את זה לתוך התקנות האלה, בלי לפתוח את תקנות האגרות שזה בכלל תקנות אחרות, אבל מה שצריך זה להשוות את האגרות שמשלמים גופים מפוקחים אחרים בישראל, גופים פיננסיים, בין אם על ידי אגף שוק ההון או רשות ניירות ערך בכבודה ובעצמה.
<רונן סולומון: אם אני לוקח גופים שמפוקחים על ידי אגף שוק ההון, אני שם לרגע בצד את העובדה שהם לא מתוקצבים, רק לשם השוואה – אגרת - - של חברת ביטוח חיים שמנהלת מיליארדים – 19 אלף שקל, אגרה שנתית – 12 אלף שקל.
<רונן סולומון: חברה מנהלת קופת גמל שמנהלת מיליארדים - 2,370 שקל לשנה.
<רונן סולומון: קרן פנסיה שמנהלת מיליארדים – אותו סכום, 2,370 שקל לשנה.
<רונן סולומון: בואו ניקח גופים שמפוקחים על ידי הרשות.
<רונן סולומון: גוף שלא מתוקצב.
<רונן סולומון: חברות ציבוריות – מחולק ל-4 קטגוריות, חברה עם הון עצמי – קטגוריה א' – 42 מיליון, משלמת 38,655, אולי זה קצת עלה בגלל המדד, 48,000 זו דרגה 2, אותו הדבר לגבי קרנות נאמנות.
<רונן סולומון: על קטגוריה של 7.5 מיליון משלמים 16,000 שקל כאשר הגבוה ביותר, סכום של 119 מיליון משלמים.
<רונן סולומון: 53,000 שקל, עוד פעם – עם 4 מדרגות.
<רונן סולומון: בוא ניקח חברות ניהול תיקים - - -
בועז טופורובסקי: הנקודה ברורה.
<עודד שפירר: התשובה היא ברורה.
<עודד שפירר: כל החברות שהוא ציין מפוקחות על ידי אגף שוק ההון, אז זה לא בר השוואה כי אגף שוק ההון מתוקצב על ידי המדינה, זאת אומרת שכולנו משלמים את המסים גם כדי לתקצב של הגוף הזה, ולכן האגרות לא צריכות להיות ביחס ישיר לעלות הפיקוח.
<קריאה: והרשות ניזונה רק מאגרות?
<קריאה: לא מתוקצבת?
<עודד שפירר: הרשות לא מתוקצבת.
<עודד שפירר: היא לא מקבלת אגורה מתקציב המדינה.
<עודד שפירר: אני אסביר.
<עודד שפירר: חברות ציבוריות יש 600.
<עודד שפירר: כדי לממן את הפעילות שלנו על ידי 600 אנחנו יכולים להסתפק בפחות מכל חברה מתוך ה-600.
<עודד שפירר: קרנות נאמנות יש 1,260.
<עודד שפירר: גם המכפלות של זה מייצרות את לך את הסיפור כולו.
<עודד שפירר: לא ייתכן שרונן סולומון בכובע אחר שלו יטען נגדי אם אני אקח מכסף שקרן הנאמנות משלמת ואני אסבסד של פעילות הפיקוח על זירות המסחר, תהיה לו טענה שם שאני עושה את זה, שאני מעלה להם את האגרות כדי לסבסד את הפיקוח עליהם, ואני לא עושה את הדבר הזה, זה, כמובן, עלות הפיקוח - - -
<רונן סולומון: אף אחד לא ביקש לסבסד.
<עודד שפירר: אז אני לא יודע לייצר יש מאין, ואני לא יכול לפקח בלי כסף.
<רונן סולומון: הגעתם לעלות של מיליון וחצי שקל.
<רונן סולומון: אני לא יודע כמה גופים יהיו פה - - -
<עודד שפירר: ככל שיהיו לנו פחות גופים, אז יכול להיות שיהיה צורך בפחות רפרנטים לפקח עליהם - - -
<קריאה: אבל האגרות זה מה שנקבע.
<עודד שפירר: אבל אין סיכוי שזה יעלה פחות ממה ש - - אם תהיה חברה אחת, אז אנחנו נהיה בבעיה.
<עודד שפירר: ככל שיהיו יותר חברות - - -
<טל אבן-זהב: אבל יש כאן איזשהו פרמטר שבכל זאת לא נלקח בחשבון, וזה ההיקף בכלל של הפעילות הזו בשוק ההון ובכלל הפעילות המפוקחת על ידי הרשות.
<טל אבן-זהב: הגופים האחרים שאנחנו מדברים עליהם, גם החברות הציבוריות, גם אם הן רבות, וכו', היקף הפעילות שלהם הוא עצום.
<טל אבן-זהב: ההשפעה שלהם מבחינת הציבור, מבחינת הסיכון לציבור, מבחינת הרלבנטיות, מבחינת התפקידים של הרשות, הוא עצום.
<טל אבן-זהב: כך, אותו דבר, הקרנות ותעודות הסל, והגופים האלה שההשפעה שלהם עצומה.
<טל אבן-זהב: כאן מדובר, עם כל הכבוד, ונתנו לכם את הנתונים האלה כבר במצגת הקודמת - - -
<עודד שפירר: - - את מציעה לפקח עליהם באפס תשומות.
<עודד שפירר: אין לי שום דרך לפקח עליהם חוץ מהתשומות שפירטתי די בהרחבה.
<עודד שפירר: אין שום דרך אחרת.
<טל אבן-זהב: אנחנו לא יכולים להתווכח עם זה.
<טל אבן-זהב: אנחנו לא יכולים להתווכח עם עלויות של עובד ברשות, אנחנו לא יכולים להתווכח אם אתם באים מראש וקובעים מה העלויות שלכם.
<טל אבן-זהב: אי אפשר, כמובן, להתווכח עם זה.
<טל אבן-זהב: אבל שוב, אני חושבת שנכון לקחת בחשבון כשבאים לפקח על שוק, ובסך הכל יש רגולציה – זה לא שאין רגולציה והפיקוח שלכם הוא ה "באפר" היחיד של הציבור.
<טל אבן-זהב: יש כאן רגולציה שחלה על החברות האלה, תחול אחריות על האנשים שעובדים בחברות האלה.
<טל אבן-זהב: ה "אימפקט" של הגופים המפוקחים האחרים הוא עצום אלפי מונים מההשפעה של הזירות האלה על שוק ההון, חייבים לקחת את זה בחשבון.
<טל אבן-זהב: זה פשוט בלתי סביר אחרת.
<אמיר וסרמן: ראשית, חשוב להבין – התקציב שלנו הוא מערכת סגורה.
<אמיר וסרמן: בהנחה שהחישוב שלנו סביר, ואני חושב שהוא סביר, יכולה להיות, כמובן, הערכת חסר או יתר, אבל חישוב העלויות סביר.
<אמיר וסרמן: המשמעות היא שאם לא ניקח את זה מזירות המסחר, גופים אחרים בהגדרה יישאו בהן.
<אמיר וסרמן: דרך אגב, הגופים המפוקחים האחרים נשאו גם בעלויות עד היום.
<אמיר וסרמן: צריך לזכור.
<אמיר וסרמן: חקיקה של זירות מסחר התחילה לפני הרבה זמן.
<אמיר וסרמן: אפשר לראות שמושקעים בה הרבה משאבים.
<אמיר וסרמן: זירות המסחר לא נשאו בעלות הזו.
<אמיר וסרמן: מי שנשא בה זה התאגידים המדווחים, קרנות הנאמנות, מנהלי התיקים – שאגב, את חלקם מייצג רונן סולומון.
<אמיר וסרמן: זו מערכת סגורה, ולכן יש גם אגרה על מי שמבקש רישיון.
<אמיר וסרמן: אחרת, המשמעות היא שגוף מפוקח אחר יישא בעלות הזו, וזה פשוט לא הוגן.
<אמיר וסרמן: ההשוואה לארצות הברית היא השוואה שעשינו כיוון שהיא השוואה מבוססת הכנסות.
<אמיר וסרמן: כלומר, מספר התושבים בארצות הברית הוא לחלוטין לא רלבנטי, כי ההשוואה היא לזירת מסחר על בסיס ההכנסות שהיא מקבלת.
<אמיר וסרמן: ההשוואה שהזירות עשו היא לא הגיונית, לפחות לגבי הגופים שאנחנו מפקחים עליהם.
<אמיר וסרמן: הנתון הרלבנטי הוא לא האגרה השנתית.
<אמיר וסרמן: האגרה השנתית היא זניחה.
<אמיר וסרמן: האגרות העיקריות שנגבות, והן עיקר האגרות שהרשות גובה, זה אגרות בגין גיוסים – גם בקרנות הנאמנות, וגם בתאגידים המדווחים.
<אמיר וסרמן: לכן, תסלחו לי, הנתונים שהצגתם הם בלשון המעטה לא מדויקים, והייתי אומר שהם אפילו - - -
<רפאל כהן: איזה עוד עסק בישראל משלם אגרות שבמונחי מט"ח – 24, מסחר שוקי הון, במונחי שנה שעברה, חברה קטנה צריכה להגיע למאות אלפי שקלים אגרה.
<רפאל כהן: תראו לי עוד עסק אחד.
<רפאל כהן: הכל פה מכבסת מילים של עורכי דין.
<רפאל כהן: בסוף זה הכל קנסות וכל החוק הזה חוקק - - אני לא רוצה להגיד מה היה יסודו.
<רפאל כהן: צריכה להיות רגולציה, הרגולציה צריכה להיות כזו שמגינה על הציבור, צריכה להיות כזו שמאפשרת לחברות להתקיים, לא ייתכן שתישארנה פה שתי חברות ואני צריך לשאת בעלות כי אין 60 חברות.
<רפאל כהן: אבל, ברגולציה הקיימת, גם 0,6 חברות לא תהיינה בארץ ישראל, וכל זה יהיה מכבסת מילים וזמן שהלך לטמיון, וטוב שזה באמת מערכת סגורה ולפחות לא שילמנו את המס לאנשים האלה שישבו ועשו את כל העבודה הזו.
<רפאל כהן: זה פשוט מטורף, אתם לא יודעים על מה אתם מדברים.
בועז טופורובסקי: בהשוואה לכמה שזירות מסחר משלמות לרגולטור, בעולם, אני מבין שזו הצעה סבירה, כי אתם לא נתתם השוואות.
<טל זהר: האמת שלא הגענו לזה.
<טל זהר: בחודשים האחרונים מאד התרכזנו בדרישות ההון.
<טל זהר: אין לי בעיה לבקש - - -
בועז טופורובסקי: שוקי, בהשוואה לעולם – כמה זה?
<יהושע אברמוביץ: האמת היא שלא בדקתי את זה בעולם, אם כי מהזיכרון נדמה לי שבאוסטרליה, בדוח האחרון שלנו שילמנו או 18 או 20 ומשהו אלף דולר אוסטרלי – שזה 83 אלף שקל.
<יהושע אברמוביץ: זה היקף פעילות שהוא סדר גודל של פי 3 מישראל, גם היקף הכנסות.
<יהושע אברמוביץ: האמת, המספרים האבסולוטיים – אין להם אח ורע.
<יהושע אברמוביץ: הם לא הגיוניים.
<יהושע אברמוביץ: עם כל הכבוד, זו מערכת סגורה?
<יהושע אברמוביץ: יכול להיות שהפתרון הוא בצד של ההוצאות.
<יהושע אברמוביץ: למה צריך 4 מפקחים?
<יהושע אברמוביץ: אחרי שישבו כל הדוקטורים שאנחנו נשלם להם, יועצי הביטוח, רואי החשבון ועורכי הדין ומביאים את כל הדוחות לרשות – למה צריך 4 עובדים?
<יהושע אברמוביץ: עובד אחד יכול לפקח על כל העסק הזה בצורה מאד מאד טובה.
בועז טופורובסקי: אני, כשקיבלתי את ההשוואה לארץ, ופתאום, פעם ראשונה לא קיבלתי השוואה לזירות מסחר אחרות בעולם שאלתי למה.
בועז טופורובסקי: אני שואל, עוד לא קיבלתי תשובות.
בועז טופורובסקי: לא יכול להיות שלא עשיתם בדיקה.
בועז טופורובסקי: בכל דבר אחר אתם עושים בדיקה.
פרטוק רייניש: בשנת 2010 בדברי ההסבר לתקנות שהוגשו על ידי הרשות לניירות ערך, באו ורשמו שם הערכה לעלות של כל הנושא הזה של התפעול והפיקוח על החברות - 400 אלף שקל.
פרטוק רייניש: לא ברור לי איך זה קפץ פתאום.
פרטוק רייניש: רק אתם יודעים.
<שרה קנדלר: בתזכיר היה מספר וגם מספר תקנים, אבל התקנים הם לא - - -יכול להיות ש – 400 אלף זה חוץ מהתקנים, שהתקנים לא נלקחו בחשבון.
<עודד שפירר: ה-400 יכול להיות רלבנטי, בנוסף לתקנים.
בועז טופורובסקי: אני רק מנסה להבין - ההכנסות זה שנתי, נכון?
<עודד שפירר: חוץ מאגרת רישוי, ההכנסות הן שנתיות.
<טל אבן-זהב: ממילא, בשנה הראשונה, כשהיא מגישה בקשה לרישיון – הרי לא תבדוק את אותה חברה.
<טל אבן-זהב: הרי יש כאן כפל.
<טל אבן-זהב: בשנה הראשונה היא צריכה גם לשלם את הרישיון וגם לשלם אגרה שנתית, אם נכנסים לבדיקה.
<טל אבן-זהב: זה פעמיים.
<קריאה: משך זמן הבדיקה יכול להימשך שנה.
<קריאה: אחר כך החברה מתחילה להיות חברה מאושרת ואז היא צריכה להתחיל לשלם את האגרות ככזאת.
<קריאה: אין כאן שום כפל.
<טל אבן-זהב: אני אומרת שהרישיון לא חייב לקחת שנה.
<טל אבן-זהב: הוא יכול לקחת פחות שנה ואז, באותה שנה שהיא מקבלת את הרישיון היא משלמת גם על האגרה וגם על הרישיון.
<טל זהר: כמה חברות ציבוריות יש, וכמה רפרנטים מפקחים עליהם?
<קריאה: אין פיקוח יציבותי על חברות ציבוריות?
<קריאה: בוא תשווה את זה לתעודות סל - - -
<טל אבן-זהב: כמה נכסים יש לתעודת סל וכמה היא משלמת?
<טל אבן-זהב: כמה מהנכסים של הציבור מושקעים בתעודות סל לעומת הלקוחות מול זירות סוחר?
<טל אבן-זהב: אין משמעות לזה מבחינת הרשות?
<טל אבן-זהב: למה אין משמעות לזה?
בועז טופורובסקי: אני משאיר את זה לדיון שיהיה לנו בהמשך על המספרים.
בועז טופורובסקי: זה נראה לי טיפה גבוה מדי.
<עודד שפירר: אין משמעות לנתונים שהם יביאו מכל המדינות מחוץ לישראל - - -ללא אגרות לא נוכל לעשות את הפיקוח.
<רפאל כהן: אבל זה יהיה העסק המפוקח או המרושיין שמשלם את האגרה הכי גבוהה בארץ.
<רפאל כהן: נקודה.
<רפאל כהן: תמצא לי עוד אחד, בבקשה.
<קריאה: למשל – חברות שמנהלות תיקים יכולות לשלם גם 600 אלף שקל.
<רפאל כהן: תגיד לי למה אתם בעודף תקציבי כזה גדול.
בועז טופורובסקי: תנו לי לנעול את הישיבה בצורה מכובדת.
בועז טופורובסקי: יש לנו כמה נושאים שהשארנו לישיבה הבאה, האחרונה והסופית שבה יתקבלו החלטות.
בועז טופורובסקי: במהלך הישיבה נתתי לכם כל מיני - - גם ביקשתי כל מיני נושאים והבנתם את הלך הרוח בקשר לדיונים שיהיו לנו.
בועז טופורובסקי: .
בועז טופורובסקי: אני מקווה שבישיבה הבאה נבוא עם הצעות יותר מגובשות ובסופו של דבר נחליט, וההחלטות תהיינה סופיות.
בועז טופורובסקי: נעדכן אתכם במהרה וברגע שיהיו לנו הסכמות נשלח אליכם.
<רונן סולומון: אם אפשר שהדיון ייקבע שלושה שבועות מהרגע שמעבירים את התקנות.
<רונן סולומון: הפעם זה היה די צפוף, ואנחנו צריכים לעבור על זה.
<רונן סולומון: נעשו פה תיקונים ולוקח זמן לעבור על הכל.
בועז טופורובסקי: רוב התיקונים היו לכיוון של מה שאתם רציתם.
בועז טופורובסקי: אז אתם יודעים בדיוק.
בועז טופורובסקי: תודה לכם, הישיבה נעולה.
ניסן סלומינסקי: עד שהרפרנט יגיע, אני אסביר במה מדובר.
ניסן סלומינסקי: מדובר בערבויות המדינה ליצוא.
ניסן סלומינסקי: יהלי מאגף החשב הכללי שאחראי על זה בדרך אלינו ועד שהוא יגיע אני אסביר בגדול למה הכוונה.
ניסן סלומינסקי: נמצאים כאן הנציגים מהתאחדות התעשיינים ומאיגוד תעשיות האלקטרוניקה.
ניסן סלומינסקי: הגיע יהלי.
עיסאווי פריג': חוץ מזה , יש לנו עוד משהו היום?
ראובן ריבלין: אתם מסכימים שנצביע על זה?
ראובן ריבלין: זבולון מטעמי פעולת תגמול, לא יצביע בעד זה אבל אתם מסכימים?
יצחק כהן: כן, ודאי.
ראובן ריבלין: אתה יכול להצביע על זה.
<יהלי רוטנברג: שלום לוועדה הנכבדה.
<יהלי רוטנברג: אנחנו מבקשים מחברי הכנסת הנכבדים לאשר הגדלת ערבות לחברת אשרא ולמבטחים פרטיים בגין סיכון המדינה בביטוחים של סיכוני סחר חוץ לטווח ארוך.
עיסאווי פריג': למה אתם מבקשים את זה?
ניסן סלומינסקי: חכה רגע.
ניסן סלומינסקי: תן לאיש להסביר.
<יהלי רוטנברג: המדינה בעצם נוטלת סיכון כתוצאה מכשל שוק שקיים בביטוח סיכונים לטווח ארוך, דבר שקיים בכל העולם.
<יהלי רוטנברג: כל המדינות עושות את הדבר הזה ובמובן הזה זה יסייע ליצואנים לשפר את כושר התחרות שלהם ולהתחרות על פרויקטים בעולם.
<יהלי רוטנברג: לאור הכוונה שלנו והרצון שלנו לסייע, אני מבקשים זאת מהוועדה.
יצחק כהן: הצבעה.
ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה לשאול שאלות?
יצחק כהן: אף אחד לא שואל כלום.
עיסאווי פריג': זאת שיטה טובה להביא בסוף היום נושא כזה.
ניסן סלומינסקי: זה יום חג.
עיסאווי פריג': הראש כבד ואין כוח לשאול.
ניסן סלומינסקי: זה דווקא דבר שנקרא בכיף.
ניסן סלומינסקי: דווקא בכיף אנחנו מעודדים את היצוא.
ניסן סלומינסקי: נמצאים אתנו שני חברים שחיכו הרבה זמן.
ראובן ריבלין: הם לא רוצים לדבר.
<שלמה וקס: רוצים לדבר.
ראובן ריבלין: דברו.
ראובן ריבלין: אני מציע לכם שנצביע ואחר כך תדברו עם מי שאתם רוצים.
ניסן סלומינסקי: הם ישבו כאן כל היום וחיכו.
ניסן סלומינסקי: מנכ"ל התאחדות התעשיינים.
<חיים מר: אני לא המנכ"ל.
<חיים מר: שלמה הוא המנכ"ל.
ניסן סלומינסקי: ברשימה שלי כתוב התאחדות התעשיינים, המנכ"ל חיים.
ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה, שלמה וקס, מנכ"ל.
<חיים מר: אני לא מנכ"ל התאחדות התעשיינים ואני גם לא מנכ"ל האיגוד.
<חיים מר: אני חבר נשיאות האיגוד וחבר בהתאחדות התעשיינים.
ניסן סלומינסקי: בהזמנה נרשם אחרת.
<חיים מר: אני מקדם בברכה ואני מניח שאתם תצביעו בעד הגדלת תקציב הערבויות לאשרא אבל זאת טיפה בים.
<חיים מר: העולם מתחרה כאשר מדינות תומכות בערבויות ביצוע, ערבויות למכרזים, בחברות שנמצאות בתוך הטריטוריה שלהן.
<חיים מר: הן מתחרות על הדבר הזה.
<חיים מר: אני היום מנסה להתמודד על ביזנס חדש בבורמה, במיינמר, והמתחרה הגדול הם סינים שבאים עם ערבות של המדינה שלהם.
<חיים מר: נאמר שאני יכול להתחרות בהם על ה-סרביסס, על היכולת, על ההנדסה, אבל אני לא יכול להתחרות בהם במימון ובערבויות עם לקיחת הסיכונים.
<חיים מר: אני אתן לכם דוגמה.
<חיים מר: אני חבר במועצת המנהלים של חברה ישראלית בשם חלל שיש לה הון עצמי של עשרה אחוזים מהמאזן או 12 אחוזים מהמאזן.
<חיים מר: בנק היצוא האמריקאי והקנדי נותנים לה ערבויות במאתיים מיליון דולר, כאשר אם אני רוצה את זה מ-אשרא, אני צריך להפוך את העולם.
<חיים מר: גם כאשר תתנו את התקציב הזה, צריך לתת אותו באפשרות שאנחנו נוכל להשתמש בו ולהשתמש בו, פירושו, לא רק ערבות ממדינה למדינה אלא לחברות מסחריות שפועלות באותה מדינה כי זה השוק.
ראובן ריבלין: האם הזמנתם כבר את שר האוצר לבקר בחברת חלל?
ניסן סלומינסקי: תכף אני אבקש מיהלי לתת תשובות.
ראובן ריבלין: כדי שהוא יראה ויכיר את התעשייה.
ניסן סלומינסקי: שלמה, רצית לומר משהו?
<שלמה וקס: אני רוצה לומר רק דבר אחד כתוספת על דבריו של חיים.
<שלמה וקס: קודם כל, אנחנו מברכים על הצעד הזה של האוצר.
<שלמה וקס: זאת התקדמות אבל עדיין אחרי הדברים שחיים אמר כתעשיין שזועק, אני רוצה לתת נתון אחד שיש לנו אותו.
<שלמה וקס: בשנת 2013 מדינת ישראל הפסידה עסקאות יצוא בסכום של ארבעה מיליארד דולר וזה בגלל חוסר בביטוח סחר חוץ.
<שלמה וקס: מתוך זה תעשיית האלקטרוניקה לבד, מיליארד דולר.
<שלמה וקס: צריך לזכור שהתעשייה הישראלית בעיקרה מוטת יצוא.
<שלמה וקס: כל תעשיית ההייטק היא מוטת יצוא ואם לא נשכיל להגדיל יותר ולהגדיל גם את הערבויות, גם כלל האצבע שנקבע בשנת 1958 שלמדינה מותר לתת עשרה אחוזים ערבויות, זה כלל אצבע שנקבע ב-1958.
<שלמה וקס: מדינות נותנות מיליארדים.
<שלמה וקס: תראו מה עושה פינלנד ותראו מה עושה שוודיה שהן באותו סדר גודל שלנו ותראו כמה ערבויות הן נותנות.
<שלמה וקס: אנחנו מקבלים כאן חצי מיליארד דולר.
<שלמה וקס: אנחנו לא מזלזלים בזה אבל זה אפס קצהו.
ראובן ריבלין: יש אנשים בכנסת שהם ממש לובי שלכם.
ראובן ריבלין: השר שמיר, חבר הכנסת חיים כץ, איציק כהן סגן שר האוצר לשעבר.
ראובן ריבלין: אני אומר לכם, תזמינו את שר האוצר שיבוא לראות מה אתם עושים.
ראובן ריבלין: אני אומר לכם שיש קושי גדול כאשר אתה מדבר על הערבויות מבחינת תקציב המדינה כי ערבות היא תקציב.
ראובן ריבלין: לכן הם לא מבינים מה עומד מול מה.
ראובן ריבלין: אני מציע לכם להזמין אותם כדי שיראו את נפלאות ה-חלל.