GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: אל"ף, אני מקבל בברכה את ידידנו וחברנו, נציג רשם העמותות.
יעקב ליצמן: צריך להביא אותו כל יום כאן.
ניסן סלומינסקי: גם את בני ואת ארז.
ניסן סלומינסקי: אבל שוב, בעיקרון, אמרתי שאין צורך, כי את הדיון כבר עשינו.
ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה לתת תמונת מסגרת.
ניסן סלומינסקי: בשבוע שעבר קיימנו דיון על 19 עמותות.
יעקב ליצמן: לא קיבלנו את העמותה.
ניסן סלומינסקי: כבר עשינו את הדיון.
ניסן סלומינסקי: לא אעשה את הדיון שוב.
יעקב ליצמן: בגילי...
ניסן סלומינסקי: מאחר שהתברר לנו שאצל שר האוצר, על שולחנו הונחו לפחות 81 עמותות, ואלינו הגיעו רק 19, אמרנו שנקיים את הדיון, כי היו כבר הנציגים וכו', אבל לא נעשה את ההצבעה, עד שהשר יואיל בטובו להעביר אלינו את כולם, כי אני חושב שזה לא ראוי ולא מקובל, שהשר יעשה מה שנקרא סלקציה בעמותות.
ניסן סלומינסקי: בכל אופן, פנו אליי הרבה מאוד אנשים בהקשר ספציפי מיוחד של עמותת דושן ישראל, וגם נחשפתי יותר לאופי של המחלה הזאת ולחשיבות העצומה, שיש להם תרומה שמיועדת להמשך המחקר שכמה גופים עוסקים בהם כדי למצוא פתרון, אם אפשר, למחלה.
ניסן סלומינסקי: נמצאת גם, אני מזהה את אמא של ילד שראיתי את תמונתו, ולפחות אני לא עומד בזה.
ניסן סלומינסקי: לכן אני רוצה להחריג את המקרה הזה, וכן לאשר אותו.
אלעזר שטרן: איך קוראים למחלה?
ניסן סלומינסקי: דושן.
ניסן סלומינסקי: זה משהו כמו ניוון שרירים.
<הילה קרופסקי: לא כמו; זו מחלת ניוון שרירים גנטית.
אלעזר שטרן: תוכלי שני משפטים?
<הילה קרופסקי: שמי הילה קרופסקי.
<הילה קרופסקי: אני אמא של עידו, בן 4.5.
<הילה קרופסקי: הוא חולה במחלת ניוון שנקראת דושן.
<הילה קרופסקי: זו מחלה גנטית – הוא נולד עם המחלה.
<הילה קרופסקי: אנחנו בשלוש השנים האחרונות הקמנו עמותה, שכל מטרתה היא תמיכה במחקר.
<הילה קרופסקי: קיימים היום מספר מחקרים במדינת ישראל, שמתקדמים מאוד.
<הילה קרופסקי: אנחנו לקראת פריצת דרך.
<הילה קרופסקי: הדרך עוד ארוכה – אני לא רוצה פה להשלות, אבל אנחנו מתקדמים בקצב יפה ונכון.
<הילה קרופסקי: אנחנו בשיתוף פעולה עם עמותות מהעולם.
<הילה קרופסקי: יש פה המון ידע מחקרי.
אלעזר שטרן: פריצת הדרך היא למניעה או לריפוי?
<הילה קרופסקי: גם וגם.
אלעזר שטרן: כמה ילדים כאלה יש בארץ?
<הילה קרופסקי: כ-300.
משה גפני: למה מביאים?
משה גפני: אני בעד, אבל תראה מה עושה שר האוצר.
ניסן סלומינסקי: פתחנו בזה.
יעקב ליצמן: פשוט להתגרות.
ניסן סלומינסקי: איחרת.
ניסן סלומינסקי: פתחתי בזה.
משה גפני: שלחתי ליועץ המשפטי לממשלה.
ניסן סלומינסקי: פתחתי בזה, ואמרתי שלא יכולתי לעמוד בזה.
משה גפני: אתה עושה בשכל, אבל מה זה נוגע?
ניסן סלומינסקי: ניסיתי עוד אתמול שישלחו לנו את שאר התיקים- - -
ראובן ריבלין: אפשר לשאול את האוצר מדוע לא מביאים.
משה גפני: אני שאלתי את שר האוצר – פגשתי אותו במסדרון.
ראובן ריבלין: נאשר את זה.
ניסן סלומינסקי: אני כל יום כולל אתמול לחצתי שוב שיעבירו.
ניסן סלומינסקי: גם הוועדה הציבורית שהוא הקים- - -
ראובן ריבלין: בוא נצביע על זה.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני מציע לאשר את סעיף 46 לעמותת ע.ד.י – עמותת דושן ישראל, עמותה ישראלית למען חולי דושן, מס' תאגיד 580545317.
ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – פה אחד אושר.
ניסן סלומינסקי: שיהיה לכם רק בבריאות ובהצלחה.
ראובן ריבלין: עכשיו, באמת, צריך לשאול את האוצר.
ניסן סלומינסקי: בזה אנחנו במאבק.
ניסן סלומינסקי: יצאו מכתבים גם ליועץ המשפטי וגם למבקר המדינה בעניין.
ניסן סלומינסקי: ארז, תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: בני, תודה.
ראובן ריבלין: למה לא לדון?
ראובן ריבלין: הואיל והגיעו שני יושבי-ראש הוועדה הנכבדים: יושב-ראש ועדת הכספים ויושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, וברשות יושב-ראש הכנסת אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת של ועדת החוץ והביטחון, בהשתתפות חברים מוועדת הכספים וחברים מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שגם אותה אנחנו צריכים בכל מקרה של משברים, אני אפתח את הישיבה.
ראובן ריבלין: לאחר מכן אעביר את זכות הדיבור ליושב-ראש הכנסת ונסביר לכל הנוכחים את המהלכים, את סדר הדיון בוועדה ואת הצורך לקיים אותה בדרך כזו שהיא בסופו של דבר השאיפה של יושב-ראש הכנסת - לקדם פתרון מיידי שיביא לסיום השביתה.
ראובן ריבלין: מכובדי כולם, אנשי האוצר, אנשי משרד החוץ, מכובדי יושב-ראש הכנסת, חברי יושבי-ראש הוועדות, מנהל הוועדה, מנהל ועדת החוץ והביטחון, אדוני סגן השר אלקין, המייצג את הממשלה בדיון זה, מנכ"ל המשרד – אתם יודעים, פעמים רבות יש לנו בעיה כאשר כל כך הרבה מכובדים מגיעים כולם יחד, ואז הייתי נוהג – כשהייתי צריך לפתוח ישיבה, שאם הייתי מזכיר ומאזכר את כולם היינו מגיעים למצב שבו הישיבה הייתה נגמרת לפני שהתחלנו את הדיון בה – הייתי אומר: נשיא המדינה, מכובדי כולם.
ראובן ריבלין: אז בואו נתחיל מחדש את הישיבה, נאמר:
ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הכנסת, מכובדי כולם.
ראובן ריבלין: הכוונה והמטרה, כפי שאמרתי, להביא לסיום מיידי של השביתה.
ראובן ריבלין: וכאן אנחנו עומדים כמובן לפני שני עקרונות יסוד: זכות השביתה מול הצורך וצורכי החוץ של מדינת ישראל.
ראובן ריבלין: ועדה זו שמנהלת את הישיבה הזו נקראת "ועדה החוץ והביטחון", ולא בכדי, האבות המייסדים ראו בנושא החוץ דבר בעל חשיבות בדיוק כמו בביטחון.
ראובן ריבלין: תקלה במשרד החוץ או בשירות החוץ היא תקלה כמו שיכולה להיות, חלילה, במשרד הביטחון על כל מרכיביו.
ראובן ריבלין: והדברים האלה מוכיחים עד כמה אנחנו רואים את הצורך של הכנסת לקיים גם את הפיקוח, גם את הליווי וגם את הסיוע לצד הממשלה וגם מעליה.
ראובן ריבלין: בכל פעם שקורה דבר שבו אנחנו מחויבים לשמוע, להיכנס לנבכי ולכל הקשיים של אותם נושאים שעומדים בפני הממשלה – אנחנו כגוף המפקח מחויבים לומר את דברינו כדי שלא יהיה מצב של מחדל - שהרשות היחידה שמייצגת של העם לא תאמר את דברה ולא תעמיד את היכולות שלה על מנת למצוא פתרונות כאלה ואחרים.
ראובן ריבלין: עובדי משרד החוץ – כמובן גם ברמה שבין מדינת ישראל למדינות אחרות, כל אחת בנפרד ברמה הבילטרלית כמו גם ברמה המולטי-לטרלית – הם אנשים העומדים ראשונים בחזיתות שונות כנציגי מדינת ישראל, אי-אפשר להתעלם מכך.
ראובן ריבלין: והדברים האלה מחייבים אותנו בחיוב רב לאפשר להם ולעזור להם לקיים את תפקידם, שכן הם החיילים ההולכים לפני המחנה, פעמים רבות במבצרים בודדים עומדים ומגנים על מדינת ישראל, והדברים האלה מובנים מאליהם.
ראובן ריבלין: אבל כמו שהיה אומר מנחם בגין: המובן מאליו חשוב שייאמר מפעם לפעם.
ראובן ריבלין: מהצד האחר, לא בכדי משתתפים לידי בניהול הישיבה הזו יושב-ראש ועדת הכספים, שהיא ועדה אשר ממונה על תקציב המדינה ואחראית לתקציב המדינה - כאשר יש תקלות היא מתקנת אותם, כאשר יש עיוותים היא נותנת את דעתה וגם משנה – ועושים זאת יושבי-ראש ועדת הכספים לדורותיהם כמו יושב-הראש הנוכחי ניסן סלומינסקי – אבל כמובן תפקידה גם לקיים, לראות ולבדוק שלא תהיינה איזשהן תקלות במסגרת של תקציב המדינה, שחלילה לא תהיה חריגה שעלולה להשליך על היכולת שלנו לקיים תקציב מדינה מסודר.
ראובן ריבלין: ועדת העבודה וגם הרווחה, אבל בתפקידה כוועדת העבודה אחראית לכל סכסוכי העבודה, ופעמים רבות מביאה לידי מצב שבו סכסוכים אשר נראים בלתי פתירים מוצאים פתרון כאשר - - -
חיים כץ: לפתע.
ראובן ריבלין: מוצאים פתרון מפעם לפעם לבעיות העומדות וניצבות לעיניהם, הדבר המוכיח את יעילותה ואת יכולתה של הכנסת באמת להיכנס לעניינים כאלה.
ראובן ריבלין: אני רוצה לומר שאני יודע, כפי שיושב-ראש הכנסת שביקש ממני לנהל ישיבה זו מודע לעניין, שיש משא-ומתן, ברוך השם, לאחר תקופה ממושכת, שחלקה אולי הייתה מיותרת לחלוטין, הצדדים כבר בדרך להגיע לאיזושהי הבנה והסכמה.
ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים כאן כדי לתת את הדחיפה.
ראובן ריבלין: לא ביקשנו דחיפה אחרונה ולא ביקשנו להתפרץ למערכת, אלא ביקשנו לעזור.
ראובן ריבלין: ואם הדבר יאפשר ואם הדבר מתאפשר, נעשה זאת היום כאשר נביע את דעתנו גם בצורה הברורה ביותר - מה צריך ומה לא צריך, כמובן לאחר שנשמע את הצדדים.
ראובן ריבלין: אני מקווה שבתום ישיבה זו גם נגיע לכלל הבנה שיש אפשרות לפתור את הבעיה, ולפי עמדתו של יושב-ראש הכנסת, המשמש כיום גם כאחראי לוועדת החוץ והביטחון, נמשיך במעקב אחרי קורות הסכסוך, נלמד ממנו ונפיק לקחים על מנת שהוא לא ישנה ועל מנת ששני הצדדים יבינו שמדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה – גם כאשר זכות השביתה עומדת והיא תעמוד במדינה דמוקרטית כמו שלנו – לבוא ולפגוע באינטרסים הכי חשובים של מדינת ישראל.
ראובן ריבלין: הישיבה הזאת איננה ישיבה חסויה.
ראובן ריבלין: יחד עם זה, כאשר אנחנו דנים בנושאים שבהם אנחנו רוצים להגיע לפתרון ולא לפתוח איזושהי במה שרק תחריף את הסכסוך ותעמיק אותו, אנחנו נאפשר כמובן, ואני אמסור את רשות הדיבור ליושב-ראש הכנסת, ולאחר דבריו של יושב-ראש הכנסת נסגור את הישיבה עצמה, לא את תוכנה, לעיתונות, כדי שחברי הכנסת, וכמובן האורחים, יוכלו להתבטא ולבוא לידי מצב שבו הם לא יוצרים איזושהי במה להסברה או במה לניסיון להשיג יתרונות כאלה או אחרים.
ראובן ריבלין: נמשיך בדיונים בעתיד לבוא כדי לראות באמת איך אנחנו מפיקים את הלקחים.
ראובן ריבלין: אבל באנו הנה, כפי שאמרתי בהתחלה, לקדם פתרון מיידי שיביא לסיום השביתה עם הערכה רבה גם לאוצר ולמערכת האוצר ששומרת עלינו מכל משמר לבל נחרוג מהתקציב ומעקרונותיו, הממונה על השכר במדינת ישראל, יקירי.
ראובן ריבלין: אני מעביר את רשות הדיבור ליוזם הישיבה, יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יולי אדלשטיין, מכובדי יושב-ראש הכנסת.
יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברים, חברי הכנסת, נציגי משרד החוץ, סגן השר, נציג משרד האוצר, וודאי נציגי העובדים, אין לי הרבה מה להוסיף על דברי יושב-ראש הישיבה חבר הכנסת ראובן ריבלין.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כאן על מנת לשמוע מה הם הפערים במשא-ומתן, אם עדיין אכן נשארו כאלה, האם ניתן בשעה וחצי שעומדים לרשותנו לעזור, אם אכן נשארו פערים, לגשר על הפערים ולסגור אותם.
יולי יואל אדלשטיין: ולכן, אדוני יושב-ראש הישיבה, אני מציע שנתחיל לעבוד.
יולי יואל אדלשטיין: אני ודאי שמח שגם נציגי ועדת הכספים וועדת העבודה, הרווחה והבריאות, יושבי-ראש הוועדות ונציגי הוועדות נמצאים אתנו כאן, זה מאפשר לנו, איך אומרים, מבלי לצאת מן החדר להגיע כאן להחלטות ולהבנות.
ראובן ריבלין: נאפשר כמובן גם בחלק הפומבי של הישיבה לשני יושבי-ראש הוועדות לומר את דברם.
ראובן ריבלין: אתה מבקש ראשון?
חיים כץ: אני ביקשתי ראשון.
ראובן ריבלין: חיים, בבקשה.
חיים כץ: בוקר טוב, גילוי נאות, אני בא מארגון עובדים ועשיתי בחיים שלי כבר כמה משאים-ומתנים.
חיים כץ: ואני יודע שאלה שמחוץ למשא-ומתן הם תמיד הכי חכמים, הם תמיד יודעים יותר טוב מאחרים, ואם הם היו בתוך המשא-ומתן, אז את המילה הזאת הם היו מסדרים, והיו מסדרים את זה.
חיים כץ: במהלך 12 השעות האחרונות הייתי בקשר גם עם קובי אמסלם, גם עם אבי ניסנקורן וגם עם יו"ר ועד עובדי משרד החוץ פרומר, ולמעשה המשא-ומתן הסתיים ומחכים לחתימה.
חיים כץ: המשא-ומתן התנהל בלילה וגמרו אותו, ואני חושב שכל דיון פה עכשיו יכול רק להזיק.
חיים כץ: כל אחד יכול להגיד משהו, וכל אחד יכול להעיר משהו, ואני חושב שהישיבה הזאת – יש פה את יושב-ראש ועד העובדים של משרד החוץ, לפני חמש דקות הודיע לי אבי ניסנקורן: גמרנו את המשא-ומתן, שלחנו את ההסכמה לאוצר - - -
<שמחה בניטה: אז למה לא משחררים ויזות?
חיים כץ: שלחנו את החתימה לאוצר, האוצר חותם, נגמר, מוצו הדיונים.
חיים כץ: מה שכן, אני יודע מה זה גם להפוך הסכמה להסכם - כשמגיעים להסכמות זה בסדר, זה קל, אבל כשמתחילים להעביר את זה להסכם אז נכנסים עורכי-הדין וכל אחד חושב שהוא חכם.
חיים כץ: אני חושב שאם הדיון פה יימשך עכשיו, הוא יכול לעשות נזק לתהליך.
חיים כץ: באנו לפה כולם, כל אחד - מי מרחוק, מי מקרוב - צריכים לבוא ולהגיד: אנחנו נותנים למשרד החוץ – אם הוועד שלו מסכים, ואם האוצר מסכים – נותנים לכם ארבעה ימים או שלושה ימים, המשא-ומתן ייגמר, ולקבוע עוד מועד לראות ביצוע.
חיים כץ: נגיד, עוד חודש יבואו לפה וייתנו ביצוע, וכל מילה – מי אשם ומי עשה ולמה זה ככה ולמה זה אחרת – זה מיותר, זה לא מועיל וזה לא יקדם שום דבר במשא-ומתן.
חיים כץ: הצדדים הגיעו להסכמות, הן ראשי הוועדים, הן ההסתדרות, הן האוצר, חבל על כל מילה.
חיים כץ: אם אנחנו רוצים לדבר ולהזיק - נדבר.
ראובן ריבלין: אני רק רוצה להעיר הערה לדבריו הנכוחים של יושב-ראש ועדת העבודה לצורך עניין זה, יושב-ראש ועדת העבודה, אתמול ביקשנו לנהוג כך, גם יושב-ראש הכנסת - - -
חיים כץ: אבל אתמול אחרי הצהריים המצב לא היה כמו שעכשיו.
ראובן ריבלין: רק רגע, יקירי יושב-ראש הוועדה, אנחנו רוצים לקיים את הוועדה בצורה מסודרת, והם אמרו לנו שלא יחתמו על הסכם והם רוצים שהוועדה תתכנס.
ראובן ריבלין: ולכן, בהתייעצות עם משרד האוצר, עם משרד החוץ ועם ועדי העובדים החליט יושב-ראש הכנסת, בעצה אחת אתי, שנקיים את הישיבה, והלוואי ויאמרו לנו שהגיעו לידי הסכמה.
חיים כץ: יש לך את הוועד, יש לך את האוצר.
ראובן ריבלין: הבנו, אבל הגענו הנה לאחר שלנגד עינינו עמדו - - -
יולי יואל אדלשטיין: חיכינו עד לשעות הקטנות של הלילה - - -
ראובן ריבלין: חיכינו לבטל את הישיבה הזאת מתוך כוונה והבנה שנקיים, בראשות יושב-ראש ועדת המשנה רונן הופמן, ועדה מיוחדת שתימשך שלוש-ארבע ישיבות על מנת לבדוק את שורשי הדברים שאליהם נכנסנו.
<שמחה בניטה: שישחררו את הוויזות.
<אבנר עורקבי: אבל היה הסכם.
<שמחה בניטה: אבל יש שם נכים וקשישים.
<אבנר עורקבי: היה הסכם - - -
ראובן ריבלין: חברים יקרים, אתם תקבלו - - -
<שמחה בניטה: היה הסכם, הלכנו לשגרירויות והם אמרו לא - - -
ראובן ריבלין: שמעתי אתכם, האם פעם היה – רבותי, הרי אני מכבד אתכם - - -
חיים כץ: אתם רוצים שישחררו את הוויזות?
<שמחה בניטה: כן, אבל הם - - -
ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, רק רגע, גברתי הנכבדה, היה אי-פעם שלא נתתי לך אפשרות לדבר בכנסת?
ראובן ריבלין: רק בזמן.
ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: אני מסכים עם דבריו של חבר הכנסת חיים כץ, אתה רואה?
ניסן סלומינסקי: לפעמים אנחנו מסכימים.
ראובן ריבלין: אתה רואה.
ניסן סלומינסקי: באמת אני חושב שמאחר שהם הגיעו להסכמות, כל הדבר היחיד שכל מה שידובר פה יכול לעשות זה אולי לפרק את העסק, כי זה יגיד משפט וזה יחשוב: אה, אז יש לי עוד פעם סיכוי אולי לפתוח את זה עוד פעם - - -
ראובן ריבלין: לא, אין, אין - - -
ניסן סלומינסקי: לא שווה.
ניסן סלומינסקי: על דבר אחד אני חולק על חיים - לא צריכים שלושה או ארבעה ימים, אני חושב שאחרי שעתיים-שלוש שקובי יקרא את מה שמונח לפניו ויסכים, הם יחתמו וייגמר הסיפור.
ניסן סלומינסקי: מה שאני כן מציע, שתקום ועדת המשנה שלנו שרק תעקוב אחרי הביצוע על - - -
יולי יואל אדלשטיין: היא קיימת.
ראובן ריבלין: יש לנו בראשות רונן הופמן, הוא נמצא כרגע בישיבת הכנסת.
ניסן סלומינסקי: אם היא קיימת אז זה מצוין, אז אני מציע באמת לסגור עוד שעתיים-שלוש, לא צריך יותר מזה.
ראובן ריבלין: ביקשנו למנוע את כינוס הישיבה כדי לא להראות כאילו פנינו לצד זה או אחר.
ראובן ריבלין: התבקשנו, כך עשינו לאחר שיקול רב, למרות שחשבתי שטוב היה שהנציגים השונים ידברו לאחר שנבקש מהתקשורת לפנות את החדר.
ראובן ריבלין: אני לא יכול לזלזל בנציג הממשלה בשום פנים ואופן, לא ברמה האישית ולא ברמה התפקודית, וכמובן אאפשר לנציג הממשלה לומר דבר, רק אני מבקש לא להיכנס לדברים שיכולים לעורר מחלוקת.
זאב אלקין: אני חושב שאין חכם כבעל ניסיון, וחיים הוא חבל על הזמן בעל ניסיון בתהליכים מהסוג הזה.
זאב אלקין: הוא צודק לחלוטין שכרגע המשא-ומתן נמצא בשלב שאפשר רק להזיק לו, כי הוא הסתיים מבחינה מהותית, נשאר לשבת, יש הערות אחרונות שהגיעו מטעם ההסתדרות - - -
רוברט אילטוב: אולי הם רוצים לחתום בפנינו פשוט.
מאיר פרוש: אולי - - - בהסכם עם הפלסטינים, חבר הכנסת אלקין.
ראובן ריבלין: רשמנו את הערתך, חבר הכנסת פרוש.
<שמחה בניטה: אתה צריך לראות מה כותבים בקונסוליות נגד - - -
ראובן ריבלין: אני קיבלתי יותר מ-100 מעירים.
זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, ולכן אני חושב שבאמת הדבר הכי נכון כרגע – ואגב, יש בכנסת מסורת מפוארת של דברים מהסוג הזה גם בוועדת הכספים וגם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כשזה המצב, לוקחים את הצדדים, מכניסים אותם לחדר.
זאב אלקין: לדעתי, קובי צריך משהו כמו שעה יחד עם היועצים שלו לראות את ההערות האחרונות ולראות מה מקבלים, מה לא.
זאב אלקין: אבל נכון תעשה הוועדה אם היא תשלח את כל הצדדים המעורבים לגמור עוד היום, אפשר לסיים את זה היום, לא צריכים שלושה ימים ולא צריכים ארבעה ימים.
זאב אלקין: כל יום זה סבל נוסף מיותר שנגרם לאזרחי מדינת ישראל, והוועדה תעשה דבר נכון אם תחת פיקוחה תושיב את הצדדים לסיים את זה במקום לקיים דיון ארוך ומפולפל שאולי - - -
ראובן ריבלין: תודה לסגן שר החוץ שאמר את דבריו בצורה בהירה ביותר.
ראובן ריבלין: אם שני הצדדים מסכימים, אנחנו לא יושבים כאן ככופים עצמנו עליהם, אם קובי וועד העובדים יאמרו לנו שהם מוכנים לשבת ברגע זה על מנת לנסות, אנחנו מוכנים לדחות את הישיבה לשבוע הבא.
ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים לסיים את השביתה היום.
ראובן ריבלין: כאשר זעקו פה אנשים והסיתי אותם, הם לא זעקו לחינם.
<שמחה בניטה: הם מענים את כולם, אני אומרת לך, הם ממש אכזרים.
ראובן ריבלין: גברתי, את באמת מנהיגה ציבורית גדולה.
<אבנר עורקבי: הרופאים לא עשו - - -
ראובן ריבלין: אבל לא נתתי לך רשות דיבור.
ראובן ריבלין: אני מאוד רוצה לשמוע את דבריך בשקט, אבל לא קיבלת רשות דיבור.
מיכל בירן: שביתה לא עובדת אם היא לא מרגיזה.
ראובן ריבלין: חברת הכנסת בירן, הערתך נרשמה.
<שמחה בניטה: ולהתעלל בנכים - - -
ראובן ריבלין: רבותי, נציגי העובדים של משרד החוץ, אם אתם מסכימים שנדחה את הישיבה, אבל אנחנו מקווים שתגיעו למצב – לצהריים נדחה את הישיבה – ותגיעו בלי עזרתנו או בלי התערבותנו לסיום השביתה, הרי באנו על המוגמר ונשמח ביותר.
ראובן ריבלין: לא ביקשנו - - -
יולי יואל אדלשטיין: אדוני יכול להודיע בשמי שהכנסת תתרום חדר אם בכך נסייע.
חיים כץ: כן, הוא רק צריך לחתום, אין על זה - - -
ראובן ריבלין: רבותי, אני רוצה לומר לכם שיושב-ראש הכנסת - - -
<יאיר פרומר: את הסנדוויצ'ים, אדוני היושב-ראש, כי בהוצאה אנחנו לא מקבלים סנדוויצ'ים, אז לפחות בכנסת שנקבל.
רוברט אילטוב: אני מציע בלי קפה ובלי סנדוויצ'ים - זה ייגמר מהר יותר.
ראובן ריבלין: מכובדי, קובי אמסלם, אדוני, אתה נציג האוצר, אתה מסכים לעניין זה?
<קובי אמסלם: אני לא רק מסכים, אלא אני אפילו - - -
ראובן ריבלין: אתה מעודד.
ראובן ריבלין: אתה חוזר על הדברים.
ראובן ריבלין: נציג ועד העובדים.
<יאיר פרומר: אני מאוד שמח, אני מאוד מודה קודם כול לשלוש הוועדות, ליושב-ראש הכנסת, ליושב-ראש הדיון, ליושבי-ראש הוועדות ולכל חברי הכנסת.
<יאיר פרומר: אני חושב שהתרומה של הכנסת קריטית וחשובה ביותר.
<יאיר פרומר: אני חושב שהליווי של הכנסת של כל התהליך היה אינסטרומנטלי באופן יוצא דופן להתקדמות, אני חושב שעכשיו זה שלב קריטי, ואני מאוד מברך על הדיון הזה.
<יאיר פרומר: אני גם חושב שהעובדה שיושבי-הראש הציעו כאן ליווי של המשך התהליך, גם לחתימה וגם כמובן ליישום ההסכם כולל כמה שיותר ירידה לפרטים, יקדם אותנו שנעמיד שירות חוץ מקצועי למען עתיד מדינת ישראל, זאת המטרה שלנו.
<יאיר פרומר: אנחנו מקבלים את הצעת יושב-ראש הוועדה.
ראובן ריבלין: הוועדה על כל יושבי-הראש של הוועדות השונות החשובות ביותר בכנסת – אתם יודעים שבקבינט לפי חוק קיימים חמישה שרים: ראש הממשלה, שר הביטחון, שר החוץ, שר המשפטים ושר האוצר, אלה האנשים המחויבים להיות בקבינט.
ראובן ריבלין: זאת אומרת, רואים את מערכת החוץ כחשובה בחשיבות מלאה בין החשיבויות היותר גבוהות של מדינת ישראל.
ראובן ריבלין: אם אתם מקבלים את הצעתו של יושב-ראש ועדת העבודה, אליה מצטרף יושב-ראש ועדת הכספים, אין שמחים יותר מאתנו.
ראובן ריבלין: אני יכול רק להבטיח לכם שנעקוב גם בהמשך.
<יאיר פרומר: שלא יעשו לנו פיליבסטר עכשיו.
חיים כץ: לא יעשו.
יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, לא.
ראובן ריבלין: האם שעתיים יספיקו כדי לתת תשובות ברורות, מר אמסלם?
ראובן ריבלין: אני דוחה את הישיבה.
<יאיר פרומר: הצוות שלנו כבר מוכן.
ראובן ריבלין: הנה, אתם יכולים לשבת.
ראובן ריבלין: אנחנו דוחים את המשך הישיבה.
רוברט אילטוב: אנחנו נצא, אתם - - -
ראובן ריבלין: אנחנו דוחים את המשך הישיבה, אלא אם כן יש למישהו מחברי הכנסת משהו לומר?
יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, אני חושב שברור.
ראובן ריבלין: אתם מקבלים את ההצעה.
ראובן ריבלין: רוברט?
ראובן ריבלין: נכנס את הישיבה לשמוע את בשורת סיום השביתה בשעה 12:00.
ראובן ריבלין: אין לנו רצון ללבן פה עניינים שיכולים רק לסבך את המערכת ולא לעזור לה.
ראובן ריבלין: אני מפסיק את הישיבה, לא מסיים אותה.
ראובן ריבלין: הישיבה תתכנס פעם נוספת בשעה 12:00.
ראובן ריבלין: אני מתכבד לחדש את הישיבה שתחילתה הייתה בשעה 09:30.
ראובן ריבלין: התפזרנו ודחינו את המשך הישיבה לשעה 12:00 לפי שעון הקיץ של מדינת ישראל, שעדיין לא עודכן בחדר ועדת החוץ והביטחון.
רוברט אילטוב: הם גם בשביתה.
גילה גמליאל: השעון שובת.
ראובן ריבלין: לפני שאבקש לשמוע את סגן שר החוץ, קיבלתי טלפון ממשרד האוצר ומהמערכת המנהלת את המשא-ומתן, שאכן האוצר קיבל את עמדותיכם בכל מה שקשור לדברים שהגשתם להם, והם נכונים לחתום על ההסכם.
ראובן ריבלין: הם ביקשו, ואכן גם ארגנו את המפגש בין עורכי-הדין שאמורים לייצג אתכם, שהם עורכי-הדין של ההסתדרות, האם אני מדייק?
<מוחמד רחמאן: נכון.
ראובן ריבלין: ועורכי-הדין של מדינת ישראל, שהם עורכי-הדין הסמוכים על שולחנו של הממונה על השכר ומשרד האוצר.
ראובן ריבלין: גם ידוע לי שעדיין אנחנו נמצאים בשאלה אחת שבמחלוקת ושעליה אפתח דיון.
<יאיר פרומר: אני רק - - -
ראובן ריבלין: מייד אתן לך.
ראובן ריבלין: קודם כול אני אומר לכם מה אני יודע, אחר כך כל אחד יתייחס לעניין זה.
ראובן ריבלין: אני יודע שיש נקודה אחת במחלוקת שעתידה לא להיכנס למסגרת ההסכם שיביא לסיומה של השביתה – כפי שהדברים נראים היום, בתקווה רבה עוד היום לאחר חתימתו – וזה הנושא של דמי השביתה או הרצון של מדינת ישראל לנכות את הימים שבהם השביתה התקיימה מהשכר שמגיע לעובדי משרד החוץ בכל אשר הם.
ראובן ריבלין: לעניין הזה ביקשתי את יושב-ראש ועדת הרווחה לשבת על המדוכה על מנת – העבודה, סליחה, לא הרווחה, חלילה לנו להכניס את עובדי משרד החוץ כבר בצורה כזו לעניין של משרד הרווחה, אבל בהחלט - - -
<דני בונפיל: הם כבר בפנים, הם בפנים.
ראובן ריבלין: אבל בהחלט אנחנו ערים לעובדה - - -
<משה בן לולו: אנחנו שם, אבל אנחנו שם.
ראובן ריבלין: חברים, לא באנו פה – באנו לסיים - - -
<דני בונפיל: אתה יכול רק להוציא אותם משם.
ראובן ריבלין: אמרתי דברים, חברים, אני ער לזה שרבים מעובדי משרד החוץ לא יוכלו לעמוד בניכוי של סכומים כמו 4,000 שקל ממשכורת שמגיעה לחג הפסח, אנחנו ערים לעניין זה, וביקשתי את יושב-ראש ועדת העבודה לשבת על המדוכה, והוא גם דיבר עם אנשים.
ראובן ריבלין: אני גם אתן לכל חברי הכנסת לומר את דברם בנושא זה.
ראובן ריבלין: נציג האוצר, האם דייקתי בכל מה שאמרתי?
<מוחמד רחמאן: אכן דייקת.
ראובן ריבלין: על מנת שנוכל לבוא לידי מצב שבו החוזה ייחתם היום ביקשו ממני שאחדש את הישיבה.
ראובן ריבלין: אבל יחד עם זה, לא אטריח את האנשים העוסקים במלאכה כדי להביא לסיומה לאחר שהוסכם על כל הדברים ועל כל הנקודות.
ראובן ריבלין: לא אטריח אותם לבוא לכאן לחכות לתשובתם, וגם לא לקבוע להם תאריך מדויק היום בשש בערב או בשבע בערב אלא לשמוע מהם, ואז מנהל הוועדה יחליט בעצה אחת אתי ועם יושב-ראש הכנסת האם לכנס ובאיזה דרך לכנס את הוועדות, הייתי אומר, בברכה על המוגמר, או לדיון בנושאים שהתעוררו ושצריכים ליבון ואולי גם החלטה והכרעה.
ראובן ריבלין: אני מקווה שלא נגיע למצב זה.
ראובן ריבלין: אני נותן את רשות הדיבור קודם כול לסגן שר החוץ, אם יש לו מה לומר.
זאב אלקין: אין לי הרבה מה להוסיף, כרגע פחות או יותר מסכמים את הנוסח ולאחר מכן עורכי-הדין צריכים לבדוק.
מיכל בירן: אני מבינה שעדיין יש בעיה עם ימי השביתה.
<יאיר פרומר: אפשר לראות את הטקסט, עדיין לא ראיתי.
ראובן ריבלין: כן, ידוע לי.
ראובן ריבלין: מתנצל, אמרתי את זה, אבל אני - - -
זאב אלקין: לאחר מכן זה עובר לעורכי-הדין של המדינה.
ראובן ריבלין: יש לי תכונה שבגללה כנראה אני לא משמש יושב-ראש כנסת, שאני מתחיל את הישיבות בזמן, יש לי בעיה קשה.
ראובן ריבלין: פעם הייתי אומר: אדוני היושב-ראש וכנסת נכבדה, והייתי מדבר רק אל עצמי.
ראובן ריבלין: לא הייתה לי שום בעיה, דרך אגב, והיחידי שהיה זה היה יושב-ראש הקואליציה אז, זאב אלקין שהיה צוחק יחד אתי.
חיים כץ: יש גם היום הרבה שמדברים לעצמם.
ראובן ריבלין: אני דיברתי לעצמי בתוקף תפקידי.
חיים כץ: גם הם מתוקף תפקידם.
ראובן ריבלין: נו, אז הם בסדר גמור.
ראובן ריבלין: סגן השר, בבקשה, זאב, אין לך מה להוסיף?
זאב אלקין: יושבים עורכי-הדין, זה ממש השלבים הסופיים, אין סיבה שזה לא ייחתם היום.
ראובן ריבלין: רבותי, מאיר וחיים נכנסו לעניין.
ראובן ריבלין: חברי הכנסת, על המדוכה נמצאת שאלה אחת, שהיא שאלה שאני מקווה שתבוא לידי פתרון בין הצוותים, אבל השאלה היא שאלה מרכזית שבאה תמיד בתום שביתה, בהכרה ובהבנה שהיה משא-ומתן שבו הגיעו לידי הבנה.
ראובן ריבלין: אין פירושו של דבר שצד אחד לא היה הרשע והצד האחר היה הצדיק או להפך, שני הצדדים עמדו על עמדותיהם ובסופו של דבר הגיעו לכלל הבנה.
ראובן ריבלין: אני יודע על החלטות ממשלה שבהן נקבע בצורה מפורשת שכל משא-ומתן המתנהל אגב שביתה הוא משא-ומתן שלא ישולם עליו שכר, זאת החלטת ממשלה.
ראובן ריבלין: לעומת זאת, אנחנו כבר בקיאים במשאים-ומתנים שהתנהלו במדינה ושלא עמדו קלה כחמורה על נושא זה, אבל כאשר לא עמדו קלה כחמורה על נושא זה, הדבר בא לידי ביטוי בניסוח ההסכם עצמו בין הצדדים לגבי נקודה זו.
ראובן ריבלין: ידוע לי שהנושא הזה לא מלובן באופן פורמלי בשלב זה.
ראובן ריבלין: משני האנשים שוותיקים בכנסת ביקשתי לשבת על המדוכה, אחד מהם הוא יושב-ראש ועדת העבודה, והאחר הוא מאיר שטרית, שיציגו בפנינו את הדברים.
ראובן ריבלין: אני לא רוצה לשמוע את הצדדים כרגע, אני יודע מה עמדותיהם, אין לי צורך ללבות יצרים שאנחנו כבר, ברוך השם לטובת מדינת ישראל, מתכוונים להגיע לכלל רגיעה והפעלת משרד החוץ שאין חשוב ממנו, בדיוק כמו צה"ל ובאותו מעמד.
ראובן ריבלין: ולכן, פנינו צופות פני עתיד ולא פני עבר, אם כי בלי כל ספק, אני אומר לכל חברי ועדת החוץ והביטחון, הכנסת תצטרך לדון דיון מעמיק על הסיבות והנתונים אשר הביאו לכלל פריצת הסכסוך שתחילתו לפני שנה וסופו השנה.
ראובן ריבלין: אני מקווה שזה סופו, אם כי אני לא בטוח כלל ועיקר.
ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים כץ, האם יש לך איזושהי הודעה?
חיים כץ: הודעה דרמטית.
ראובן ריבלין: על הדברים שניהלת מול הממונה על השכר.
חיים כץ: ישבתי עם הממונה על השכר, העברתי את מה שהגעתי אתו לנציגי הוועד, בחדר היו עוד כמה אנשים שיושבים פה.
חיים כץ: עכשיו לנציגי הוועד יש את מה שהעברתי, הם צריכים לשבת לדבר, לקבל, לא לקבל, ללחוץ, לא ללחוץ, זה - - -
<יאיר פרומר: אני יכול להסביר רק את הנושא.
חיים כץ: כן, תסביר חופשי.
<יאיר פרומר: רק להסביר שבחישובים, ממה שהבנו אחרי ששמענו את חבר הכנסת כץ, כיצד הממונה על השכר רואה את הסיפור, אז קודם כול ימי השביתה שמדובר עליהם זה בערך כספי, חצי מההסכם הוא לקח בחזרה בימי השביתה.
<יאיר פרומר: זאת אומרת, על איזה סכומים אנחנו מדברים?
<מוחמד רחמאן: זה משהו חד-פעמי.
<יאיר פרומר: אז זה דבר אחד.
<יאיר פרומר: הדבר השני, אז צריך להחליט אם רוצים - - -
מיכל בירן: זה לא משהו חד-פעמי, השביתה היא - - -
ראובן ריבלין: רק רגע, חברים, נכון, בכנסת יש פעמים רבות שמחה והילולה, אנחנו ערב פסח, לא ערב שמחת תורה, פה ידבר רק מי שיקבל רשות דיבור, אחרת אנחנו מייד מפנים את הדיון לנציגים ואני לא רוצה.
ראובן ריבלין: אני רוצה שכל המדוברים וכל האנשים, כולל התקשורת, הישיבה פתוחה, היא לעיני הציבור, זכות הציבור לדעת בהחלט בנושא הזה.
ראובן ריבלין: אנחנו לקראת סיום, ואני מבקש - - -
רוברט אילטוב: הציבור משלם משכורת גם לאוצר וגם למשרד החוץ, והם צריכים להתחיל לתת - - -
ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילטוב, יש פה בוודאי חברי כנסת שחושבים כמוני, כמוך, כמו הרב פרוש, כל אחד על-פי דעתו, אנחנו מנסים ללבן, ודאי אנחנו גם לא נקבל החלטות היום.
<יאיר פרומר: השיטה של לשחוק דרך ימי שביתה את ההסכם ועוד להתלות בממשלה, אני חושב שהיא שיטה פסולה, אני מקווה שהממשלה גם יודעת שלא תשמש כלי כנגד העובדים, החלטותיה נועדו לשרת את המדינה.