GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עוזי יצחקי: זה לא הסתדר.
<עוזי יצחקי: ניסינו לעשות.
ניסן סלומינסקי: למה לקחת את המל"ג?
ניסן סלומינסקי: מה פתאום המל"ג?
משה גפני: אתם רוצים לעודד את אנשים לנסוע.
משה גפני: אם הם תלמידים שלומדים שם, מה זה משנה אם מל"ג או לא מל"ג?
אלעזר שטרן: הם לא יכולים להיות סטודנטים וגם חיילים בשל"ת.
אלעזר שטרן: שיחליטו.
אלעזר שטרן: הם מקבלים הטבות מזה שהם בשל"ת.
ניסן סלומינסקי: אלה שכבר לומדים 5,6,7 שנים ולא מקבלים מהצבא, למה שלא יקבלו?
ניסן סלומינסקי: ספיר זאת מכללה, לא?
ניסן סלומינסקי: היא ציבורית או פרטית?
<עוזי יצחקי: ציבורית.
משה גפני: אדוני היושב-ראש, אנחנו נכנסים פה לסוגיה לא נכונה.
משה גפני: אי אפשר ללכת עם ראש מרובע.
משה גפני: המטרה היא לעודד את התושבים והתלמידים שנמצאים בדרום לנסוע ברכבת, לא באוטובוס או ברכב פרטי.
משה גפני: מה רלוונטי עכשיו כל העניין?
משה גפני: אם ברור שהוא לומד בישיבת הסדר או בישיבה הנגב, למה לא לעודד אותו?
משה גפני: זה נושא שנותנים לו בחינם, זה לא דבר קבוע.
משה גפני: רוצים שהוא ייסע ברכבת.
משה גפני: למה אומרים לו "לא"?
משה גפני: למה הוא צריך לנסוע ברכב פרטי?
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהם לא רוצים שהוא ייסע.
<עוזי יצחקי: לא, חס וחלילה.
<עוזי יצחקי: אנחנו רוצים מאוד.
ניסן סלומינסקי: אז תסביר לי איך הוצאת את זה.
<עוזי יצחקי: היינו צריכים לעשות איזה שהוא תיחום.
<עוזי יצחקי: התבססנו על איזו שהיא החלטת ממשלה - היא הייתה על סמך ועדת טרכטנברג - לעודד תחבורה ציבורית לסטודנטים.
<עוזי יצחקי: הצלחנו להיתלות בזה ולהכניס את הקטע של הסטודנטים שמוכרים על ידי המל"ג להסדר הזה.
משה גפני: זה רעיונית לא נכון.
משה גפני: אתה רוצה לעודד את מי שנמצא שם.
<עוזי יצחקי: אתה צודק ב-100%.
<עוזי יצחקי: אמרנו שלגבי אותם אנשים שיראו תושבות לא תהיה בעיה.
ניסן סלומינסקי: איך אתה מתקן את זה?
<עוזי יצחקי: תראו, אין עוד הרבה זמן לתקן כי כולם הולכים עכשיו לתעריפים אחידים ומופחתים.
משה גפני: עד יוני.
ניסן סלומינסקי: רציתי להשוות את זה ל-11.5 מיליארד.
משה גפני: 11.7.
ניסן סלומינסקי: רציתי לאשר 11.5 ושהיתרה תלך לזה.
<עוזי יצחקי: אנחנו נשב על זה.
<עוזי יצחקי: אני מבטיח בימים הקרובים להודיע לכם תשובה.
ניסן סלומינסקי: תשובה חיובית.
<עוזי יצחקי: נמצא את הדרך.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נאשר לכם 11.5.
ניסן סלומינסקי: היתרה תישאר לסבסוד של זה.
<בעז צפריר: אדוני היושב-ראש, מנכ"ל משרד התחבורה ואני נסגור את הסוגיה הזאת במהלך השבוע הזה.
ניסן סלומינסקי: אם אמרתם אז סגרנו.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשבח את הרכבת.
ניסן סלומינסקי: כבר שיבחנו אתכם בפעם הקודמת.
ניסן סלומינסקי: אנחנו ממשיכים לשבח אתכם.
ניסן סלומינסקי: יש התקדמות אדירה מבחינת ההתייחסות, הזמנים, הניקיון, העוצמה, הקרונות, הקטרים.
ניסן סלומינסקי: כמו שהוא אומר, זו ליגה לאומית.
ניסן סלומינסקי: זה נותן את אותותיו.
ניסן סלומינסקי: הציבור יודע להכיר זה, להעריך את זה, הגעתם ל-67 אלף נוסעים.
ניסן סלומינסקי: עוד היד נטויה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מקוים שתצליחו לעשות קפיצה דומה גם במטענים.
ניסן סלומינסקי: יש לכם הרבה תשבחות.
זבולון כלפה: ההערה של אלעזר היא הערה נכונה ובמקום.
זבולון כלפה: צריך להשקיע בצד של הערכיות אחוז קטן מכל הדברים.
ניסן סלומינסקי: הוא לקח את זה בשמחה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שתמשיכו בדרך הזאת.
ניסן סלומינסקי: פנייה לוועדה מספר 21 על תוספת של 11 מיליארד 695 מיליון בהרשאה להתחייב.
ניסן סלומינסקי: אני מציע לאשר את הבקשה הזאת.
ניסן סלומינסקי: קיבלתם מפה את הברכה הכי טובה.
ניסן סלומינסקי: בתיאום איתם נעשה סיור בזמן שהוא לא יום ולא לילה.
<בעז צפריר: אצלנו אפשר גם בלילה כיוון שזה במנהרות.
<בעז צפריר: בזמנם הפנוי של חברי הכנסת - -
<עוזי יצחקי: אנחנו נתאם עם מנהל הוועדה.
בועז טופורובסקי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.
בועז טופורובסקי: אני אתחיל עם חוב שכל הזמן אנחנו מעבירים מישיבה לישיבה, את הנושא של הפיקוח על הבנקים.
בועז טופורובסקי: יש כאן נציג?
<שרה קנדלר: הם בדיוק הלכו.
בועז טופורובסקי: בכל מקרה, אני קיבלתי התייחסות מהפיקוח על הבנקים שהם לא קיבלו מכם חומר, כי אמרנו בישיבה הקודמת שתעבירו להם.
בועז טופורובסקי: בגלל שהם לא קיבלו הם עשו בדיקה עצמית ואני אספר לכם בקצרה, ואומרים שהם סבורים שבשל המאפיינים הדומים, ערוץ פעילות זה הוא ערוץ מקביל, רלבנטי – הם מדברים על פעילות של מערכות שונות.
בועז טופורובסקי: הם דיברו על זה שזה בעיקר לקוחות מתוחכמים יותר.
בועז טופורובסקי: בשיעורי מינוף הם טענו ששיעורי המינוף הם נמוכים יותר, שיש בדיקה יותר מורכבת מהבדיקה שהם מתבקשים לעשות כאן, הלקוחות הם שחקני שוק, ברובם, בדיקת ההתאמה – כמו אמרתי, מתוחכם.
בועז טופורובסקי: מסגרות אשראי – הם אומרים שהם צריכים להפקיד הפקדה ראשונית של 25 אלף דולר ומעלה, המאפשרות פעולות של 250 אלף דולר ומעלה, זאת אומרת – יחס של 1 ל- 10.
בועז טופורובסקי: יש הדרכה אישית ופגישה ללקוח, ייעוץ בהתאם לדרישות הרוגלציה, ויש בקרות.
בועז טופורובסקי: בכל מקרה הפיקוח על הבנקים טוען שהנושא הזה יותר מפותח אפילו ממה שנדרש כאן, יחד עם הסתכלות על כל המעגלים.
בועז טופורובסקי: אני מניח שאתם לא מסכימים עם מה שאמרתי אבל בגלל שביקשתי מכם להעביר לכם חומר ולא העברתם – אני מקבל את הטענה של הפיקוח על הבנקים, ואנחנו ממשיכים הלאה, בזה זה הסתיים.
בועז טופורובסקי: היום זו ישיבה אחת לפני האחרונה.
בועז טופורובסקי: אנחנו נסיים את הקריאה, ויש הרבה נושאים שאנחנו צריכים לסגור בינינו, הרבה נושאים שיתווספו כנראה היום.
בועז טופורובסקי: כשקראתי את הדברים זה היה מאד מובן ופשוט.
בועז טופורובסקי: גם נפגשנו ברשות לניירות ערך כדי להבין את הדברים, זה בכלל לא היה מורכב.
בועז טופורובסקי: נתחיל ונגיע לדיונים המהותיים.
בועז טופורובסקי: אני יודע שיש לכולם הרבה הערות.
בועז טופורובסקי: ברשות אמרו, גם בפגישה לפני החג, שיש ניסיונות להגיע להבנות.
בועז טופורובסקי: אני יודע שכמו שנשלחו לכם הרבה מאד תיקונים שהיועצת המשפטית של הוועדה יחד עם הרשות הגיעו אליהם, נתקדם ונתחיל לקרוא.
<טל אבן זהב: כמה דברים בקצרה כדי להסביר – מעבר ל-30 עמודי ההערות למודל, רצינו לומר כמה דברים.
<טל אבן זהב: צירפנו שתי הצעות חלופיות שבאות לתת הצעת מודל חלופי ואנחנו רוצים להסביר למה.
<טל אבן זהב: גם למה בשלב הזה, למרות שההצעות הלא היו כבר בשלבים יותר מוקדמים.
<טל אבן זהב: ההצעות האלה באות אחרי חודשים ארוכים לא רק של השקעה מצד האיגוד, אלא גם של הרשות, בניסיונות גם לדבר על הפרטים של המודל וגם בניסיונות להבין איך מיישמים אותו, וגם לנסות לגשר על הפערים העצומים, לא רק מבחינת הדרישות של המודל אלא גם מבחינת ההשלכות הכספיות שלו, של איך אנחנו מבינים שאמורות או צפויות להיות ההשלכות הכספיות לעומת איך שהרשות רואה אותן.
<טל אבן זהב: אנחנו מדברים על פערים עצומים.
בועז טופורובסקי: כשנגיע לסעיף לא תגידי את זה ממילא?
<טל אבן-זהב: אנחנו מציעים כאן הצעות חלופיות גם בגלל העובדה שאנחנו נאלצים לתת 30 עמודים של הערות למודל הזה.
<טל אבן-זהב: המודל הוא מודל ייחודי, אנחנו חושבים שחייבים להבין את המודל הזה.
<טל אבן-זהב: הוא ייחודי לא רק בארץ, אלא גם בחו"ל.
<טל אבן-זהב: אין כאן מודל שאומץ מאיזושהי רגולציה אחרת, הוא מודל של הרשות.
<טל אבן-זהב: הוא מודל ייחודי גם לגבי כל הפעילים בשוק ההון בארץ.
<טל אבן-זהב: אין מודל כזה.
<טל אבן-זהב: לכן גם קשה ולוקח זמן להבין אותו, גם מבחינת עומק הדרישות שלו והתוצאה הסופית שלו, לטענתנו - - -
בועז טופורובסקי: אבל אתם אמרתם לי, ברשות, שזה מודל שהוא המודל האירופי, פחות או יותר.
<שרה קנדלר: נסמך.
<שרה קנדלר: בין "נסמך" לבין המודל האירופי – יש הבדל.
<שרה קנדלר: המודל הוא ייחודי, גם בארץ.
<שרה קנדלר: גם מבחינת המפוקחים האחרים של הרשות, אין מודל דומה תחת הרשות.
<שרה קנדלר: לכן הוא מודל שהוא גם חדש מבחינת הרשות.
<שרה קנדלר: מה שאנחנו באים ואומרים - - -
בועז טופורובסקי: כל מה שרשום פה לא רלבנטי מבחינתך?
<טל אבן-זהב: למה לא רלבנטי?
<טל אבן-זהב: רלבנטי מאד, מפני שאם לא תתקבל הטענה המקדמית - - -
בועז טופורובסקי: אם אני מקבל את הטענה שלך – נצטרך לעשות תקנות חדשות.
<טל אבן-זהב: אנחנו מוותרים על 30 עמודי ההערות, לגמרי, וזו בדיוק הטענה שלנו.
<טל אבן-זהב: אנחנו באים ואומרים: הרשות הולכת ליישם כאן מודל על שוק קיים, על שוק שהולך להיות מפוקח, הוא קיים.
<טל אבן-זהב: החברות האלה פועלות 10-7 שנים בשוק, הן יודעות - - -
בועז טופורובסקי: כדי שנעשה את זה יעיל – זה לא יקרה.
בועז טופורובסקי: נעבור על זה וכמה שתוכלו להכניס תיקונים – כך זה יהיה.
בועז טופורובסקי: הם הציעו מודל ואנחנו נעבוד על המודל שהם הציעו, כי אני סומך עליהם, הם הרגולטור.
בועז טופורובסקי: אם יהיו תיקונים, וכנראה יהיו, אנחנו נעשה את זה על המודל הזה, לא על מודל חדש.
בועז טופורובסקי: אני מסכים עם זה שזה מורכב.
בועז טופורובסקי: הייתי בפגישה ועד כמה שהם הצליחו הם הסבירו לי את המודל, ואני נתתי להם את ההערות שלי.
בועז טופורובסקי: בסופו של דבר, אתם תוכלו לעזור לשפר את המודל, מבחינתכם.
בועז טופורובסקי: זה יקרה, אבל זה יקרה על התקנות האלה.
בועז טופורובסקי: לא יהיה מצב שאני אגיד שאנחנו שמים הצדה את התקנות.
<טל אבן-זהב: מה שהצענו זה לא רק לשים את המודל הזה הצידה, אמרנו – אם הרשות רוצה לאמץ את המודל הזה, תנו לשוק לפעול תחת הרגולציה של הרשות, לחברות הקיימות.
<טל אבן-זהב: תנו לפעול לחברות הקיימות שנה, שנתיים, הרשות תראה את כל הנתונים של חברות שיתחילו לפעול כאן, בשוק, היא תוכל לחזור למודל הזה עוד שנה-שנתיים ולהחליט אם הוא רלבנטי ואם הוא אכן המודל הנכון לחברות.
<טל אבן-זהב: אנחנו לא אומרים לוותר על המודל, אנחנו מבינים את הקושי של הרשות לוותר עליו.
<טל אבן-זהב: אנחנו אומרים: בואו תכירו את החברות כשהן פועלות.
<טל אבן-זהב: הרשות טוענת שהיא לא קיבלה את כל הנתונים, שהיא לא מכירה את החברות, שהיא לא מכירה את הפרמטרים הרלבנטיים.
<טל אבן-זהב: תנו לחברות האלה לפעול תחת איזה שהן דרישות הון – אנחנו אפילו לא מתעקשים על הדרישות, לקחנו דרישות כפולות ממה שהרשות מציעה כדרישת מינימום בתקנות שלה - תנו לחברות האלה לפעול שנה שנתיים תחת איזה שהן דרישות הון, תחזרו למודל הזה בעוד שנה-שנתיים כשאתם מכירים את החברות, כשאתם נותנים לחברות לפעול תחת הרגולציה, כשיש לכם נתונים אמיתיים ואתם לא צריכים נתונים מהחברות, ואתם יכולים לדעת אם המודל הזה באמת - - תגיעו אתם בעצמכם למסקנה האם המודל הזה הוא רלבנטי.
בועז טופורובסקי: כשאתה מתייחס לזה תגיד לי עד כמה היה ביניכם דין ודברים.
<גיא דביר: אני אתחיל מהדין והדברים – כפי שאכן ציינה טל אבן זהב, היו לנו דיונים משותפים.
<גיא דביר: במסגרת הדיונים הצענו הצעה משמעותית לאיגוד וקיבלנו מהם תגובה.
<גיא דביר: מהתגובה עולה שהם הציעו הצעה חלופית שאיננה מקובלת עלינו לחלוטין.
<גיא דביר: אבל אנחנו עומדים מאחורי ההצעה שלנו, כי אנחנו חושבים שהיא נכונה.
<גיא דביר: זה לא מוריד מכך שההצעה מקלה בדרישות של ההון, אבל היא עושה את זה במקומות שאנחנו חושבים שאפשר להקל, לא במקומות שאי אפשר להקל.
בועז טופורובסקי: ההצעה היא על סעיפים 86 עד 90?
<גיא דביר: המודל נחלק לשני חלקים.
<גיא דביר: החלק הראשון עוסק בצד של הביקוש, בצד של אמידת הסיכונים, וזה באמת נמצא בפרק של ההון העצמי, פרק יב', הסעיפים שציינת, שלמעשה מתאר איך אנחנו מכמתים את הסיכונים לגבי סכום כספי מסוים.
<גיא דביר: החלק השני של המודל עוסק בצד ההיצע, כלומר, מה ההון העצמי שקיים לזירה, שמשרת את אותם סיכונים, כאשר ההון העצמי הזה נקרא:
<גיא דביר: הון עצמי רגולטורי, והוא משקף למעשה הון כלכלי אמיתי ואיכותי, וההסדרה שלו מעוגנת בתוספת השניה, שם, למעשה, מוסבר איך אנחנו מגיעים להון הרגולטורי הזה מתוך ההון העצמי החשבונאי שנמצא בדוחות הכספיים של החברה.
<גיא דביר: אלה, בגדול, הם שני החלקים של המודל.
<גיא דביר: אני רק רוצה לומר: ההצעה החלופית שקיבלנו מהזירות אמרה - כל מה שהצעתם לנו אנחנו מקבלים חוץ מזה שאנחנו מבקשים שתקבעו רף עליון לאומדן הסיכונים.
<גיא דביר: Cap כזה.
<גיא דביר: הרי המודל שלנו הוא מודל של סיכונים, שהוא מסתכל למעשה על 4 סיכונים עיקריים, והמודל מכמת מה הגודל של הסיכון.
<גיא דביר: הוא משקף את התיאבון לסיכון שהחברה נמצאת בו, ובאיזה סיכון היא נמצאת, בפועל.
<גיא דביר: מה שהם מציעים זה לבוא ולחתום אותו, כאשר חברה תגיע לשלב מסוים בסיכונים שבהם היא נמצאת, במקום שהגרף יעלה הוא פשוט יהיה גרף שטוח.
<גיא דביר: המשמעות של זה היא ברורה.
<גיא דביר: זה מתמרץ חברות ברף מסוים לקחת סיכונים גבוהים בלא שיהיה לזה ביטוי בדרישות של ההון העצמי.
<גיא דביר: מעבר לזה, הרף הזה נגזר מנתון שהוא לא רלבנטי והוא זר למודל ההון העצמי.
<גיא דביר: מבקשים, בעצם, לחלק את הזירות לפי גודל, כאשר הגודל הזה – אותו אומדים מתוך שיעור כספי הלקוחות, סכום מסוים שהם החליטו שזה הסכום שמשקף גודל של חברה, ובתוכו הם רצו שנשתול באותו מודל את אותו רף עליון.
<גיא דביר: זה נטע זר בתוך המודל.
<גיא דביר: הוא לא משקף באופן נכון את הסיכונים של החברה.
<גיא דביר: הוא גם מתמרץ את החברות - - לצורך העניין, חברה מגודל מסוים, לתמרץ את העלויות בסיכונים גבוהים יותר ולא להפך, מכיוון הסיכונים שבהם היא תחליט להיות – כי שוב, מדובר על סיכונים שבהם היא מחליטה להיות, לא משהו שנגזר עליה משמיים – לא יתבטאו במודל.
<גיא דביר: אז זה לגבי ההצעה שלהם, ואנחנו דחינו אותה.
בועז טופורובסקי: אז אני אמקד אותך.
בועז טופורובסקי: אני מנסה ממה שהבנתי מכם – אמרנו שיש 4 סוגי סיכונים: סיכוני שוק, נזילות, סיכון תפעולי וסיכון אשראי, ומולם אנחנו מעמידים את ההון.
בועז טופורובסקי: זה אחד.
בועז טופורובסקי: הדבר השני זה סבב כספי הלקוחות בחשבונות נאמנות.
<גיא דביר: מה שדיברת על כספי לקוחות – זה לא חלק ממודל ההון העצמי.
בועז טופורובסקי: אם אני עכשיו משקיע בזירה וכל מה שמעניין אותי הוא שאני אוכל לקבל את הכסף שלי, אם הכסף הוא בנאמנות, מה זה מעניין אותי אם הזירה לוקחת סיכון שוק, נזילות, תפעולי או אשראי, בהנחה שכל השאר יצא תקין, ובהנחה שאני בטוח אקבל את הכסף שלי.
<גיא דביר: התכליות של עקרון הפרדת כספי הלקוחות והתכליות של מודל ההון העצמי הן תכליות שונות.
<גיא דביר: צריך לזכור שלזירה יש התחייבויות כלפי הלקוחות שהן מעבר לכספי הלקוחות.
<גיא דביר: כספי הלקוחות – תמצא שם למעשה רק את הבטוחות, רק הסכומים שהלקוחות הפקידו ומשמשים כבטוחות לפעילות שלהם, אבל כל הנושא של רווחים שלא מומשו לא נמצאים בתוך כספי לקוחות.
<קריאות: כן נמצאים.
<גיא דביר: כספי לקוחות הוגדרו בפרק א' של התקנות בצורה מאד ברורה.
<גיא דביר: הם כוללים רשימה סגורה של רכיבים.
<גיא דביר: יש רכיבים שלא נמצאים שם, רווחים שלא מומשו.
<גיא דביר: כלומר, כל עוד הפוזיציה עוד לא נסגרה, והלקוח עדיין נמצא בפיתוחה, הם לא חלק מכספי הלקוחות, הם לא חלק מהכספים שהחברה צריכה להפריד ולהחזיק שם.
<גיא דביר: מעבר לכך, התכלית של מודל ההון העצמי הוא לוודא שהחברה לא תיכנס למצב של חדלות פירעון, להקטין את הסיכוי שהחברה תיכנס למצב של חדלות פירעון.
<גיא דביר: התכלית של פרק כספי הלקוחות הוא במצב פוסט מורטום – ניתוח שאחרי המוות, שאחרי שהחברה כבר נכנסה לחדלות פירעון, לפחות לוודא שהבטוחות שהלקוחות הפקידו - הנושים האחרים של החברה לא יוכלו לגעת בהם.
<גיא דביר: צריך לזכור שנזקים שייגרמו ללקוחות כתוצאה ממצב של חדלות פירעון של החברה, שהחברה תפסיק לפעול הם הרבה יותר גדולים מכספי הלקוחות וגם כן מהרווחים שלא מומשו, כי מצב שבו ללקוחות יש פוזיציות והם לא מצליחים לסגור אותן, מכיוון שהחברה מפסיקה לפעול, יכולים לגרום להם נזקים הרבה יותר גדולים.
<גיא דביר: בהקשר הזה לא המצאנו את הגלגל.
<גיא דביר: הנושא של הפרדת כספי לקוחות קיים בבריטניה ובאירופה בדיוק בצורה מאד דומה למה שקיים פה.
<גיא דביר: מדובר על סוג אחר של הגנה.
<גיא דביר: הקשר הוא לשני הכיוונים, כי צריך לסגור שמצד שני, במודל ההון העצמי – הוא מודל חשבונאי.
<גיא דביר: החברות לא נדרשות להפקיד את הכספים האלה באיזשהו חשבון בנק ייעודי.
<גיא דביר: זה בסופו של דבר עניין חשבונאי, ואם החברה תגיע חס וחלילה למצב של חדלות פירעון, ההון העצמי הזה יהיה מאד קשה ללקוחות של החברה להגיע אליו.
<גיא דביר: אני רוצה להתייחס לשאלה השניה ששאלת - האם נסמכנו על הדין האירופי.
<גיא דביר: כי שציינו, לא העתקנו את המודל האירופי, משום שהמודל שלנו מתבסס על עקרונות הדין האירופי, כאשר בחלקים ממנו הוא דומה לדין האירופי אבל הוא פישט אותו מהרבה בחינות.
<גיא דביר: אם אנחנו מסתכלים על שני החלקים שדיברנו עליהם קודם, כשיש את החלק שמדבר על אומדן הסיכונים - בחלק של אומדן הסיכונים יש דמיון גדול מאד למודל האירופי, תוך פישוט של אותו מודל.
<גיא דביר: בחלק השני – של כרית ההון העצמי, צריך להבין שבמודל ההון האירופי יש דרישות הרבה יותר נוקשות שלא אומצו במודל שלנו.
<גיא דביר: החלק השני, שעוסק בכימות כרית ההון העצמי, ההון העצמי הרגולטורי, זה לא דומה באותה צורה כמו החלק הראשון, למודל האירופי, ולזה מתכוונת טל אבן זהב כשהיא אומרת שיש כאן משהו ייחודי.
<יהושע אברמוביץ: קודם כל אני רוצה לומר שאילו הרשות היתה אומרת – אני מציעה לאמץ את המודל האירופי, עם כל הנוקשות שלו, as is, אני בעד.
<יהושע אברמוביץ: התשובה היא פשוטה.
<יהושע אברמוביץ: אנחנו עובדים באירופה, יש לנו רגולציה באירופה.
<יהושע אברמוביץ: השוק האירופי הוא בסדרי גודל של פי 12 מהשוק בישראל, היקף ההון העצמי שאנחנו נדרשים להעמיד שם הוא היום כ- 7 מיליון דולר.
<יהושע אברמוביץ: זאת אומרת שאנחנו נגיע לפי המודל האירופי לסדר גודל של פחות ממיליון דולר.
<יהושע אברמוביץ: אני מאמץ as is את התקנות הנוקשות האירופאיות.
בועז טופורובסקי: למה אתם לא מקבלים כזה דבר?
<גיא דביר: עם כל הכבוד – חלק מהחברות בשוק עובדות באירופה, וחלק אינן עובדות באירופה.
<גיא דביר: המודל הזה הוא מודל שפישט את המודל האירופאי בהרבה מאד דברים.
בועז טופורובסקי: מה איכפת לך לבוא ולהגיד - - -
<גיא דביר: להגיד עכשיו שמאמצים את המודל האירופי - שלחנו עכשיו הפניות, לקראת הדיונים.
<גיא דביר: כמו שאפשר היה לראות המודל האירופי הוא מאד מאד ארוך.
<גיא דביר: עם כל הכבוד, זה לא ישים להגיד בשלב הזה לאמץ את המודל האירופי as is.
<יהושע אברמוביץ: אני רוצה להשלים את דבריי.
<יהושע אברמוביץ: אני אומר בגאווה שהישראלים הם תמיד יותר יצירתיים ויותר חכמים.
<יהושע אברמוביץ: באירופה יש 40 מדינות?
<יהושע אברמוביץ: לבוא ולהגיד שאנחנו עובדים על פי העקרונות, רק שעשינו את ההתאמות הישראליות ומצד שני להתחמק ולא להגיד – אני מוכן לאמץ אותו as is?
<יהושע אברמוביץ: זה נראה לי - - -, אני, לו הייתי הרשות, הייתי אומר – למה לא?
<יהושע אברמוביץ: זה מודל שעבד באירופה?
<יהושע אברמוביץ: בוא נעשה.
<יהושע אברמוביץ: נרצה לעשות התאמות?
<יהושע אברמוביץ: נחכה עוד כמה שנים.
<יהושע אברמוביץ: אני לא יודע מה מסתתר מאחורי ההיאבקות הזו של הרשות לבוא ולהמציא את המשהו הייחודי הישראלי.
<יהושע אברמוביץ: הישראלים ידעו לעשות הרבה דברים יחודיים אבל גם הרבה תקלות קרו בעולם בגלל הייחודיות הישראלית ואני חושש זזה בדיוק המקרה הזה.
<יהושע אברמוביץ: אז אני מציע – או שנאמץ את המודל האירופי as is, עם כל התקלות שיש בו, וחוסר החכמה האירופית, אבל עם העובדה שיש להם הרבה ניסיון, יותר מאתנו.
<יהושע אברמוביץ: לדעתי זה לא מצב שיש פה ויכוח האם לאמץ את המודל האירופי או האמריקאי החברות בארץ לא עובדות על פי אף מודל.
<יהושע אברמוביץ: אז אם לאמץ – חלק מהחברות מכירות את המודל האירופי.
<יהושע אברמוביץ: נאמץ אותו, ועל פיו נפעל, ויכול להיות שמפה נלמד שפתאום דרישות ההון הן שונות והן לא כל כך גבוהות.
<יהושע אברמוביץ: אני מקווה שאין איזשהו רצון או מטרות נסתרות בעובדה שלא רוצים לאמץ את המודל האירופי כמו שהוא.
<יהושע אברמוביץ: נאמר פה שהמודל הוא פשוט.
<יהושע אברמוביץ: חודשים ביקשנו – תנו לנו דוגמה.
<יהושע אברמוביץ: אנחנו כנראה לא מספיק אינטליגנטיים להבין את המודל הזה.
<יהושע אברמוביץ: את אירופה הבנו, את המודל היפני והאוסטרלי הבנו, ורק בישראל לא הבנו.
<יהושע אברמוביץ: אז אמרו – תנו לנו דוגמה למודל, לראות את המשמעויות.
<יהושע אברמוביץ: אנחנו, אגב, פתחנו את כל הנתונים שלנו לרשות.
<יהושע אברמוביץ: יש להם את כל הנתונים שלנו.
<יהושע אברמוביץ: אמרנו שאנחנו מגיעים למספרים מטורפים.
<יהושע אברמוביץ: תנו לנו דוגמה.
<יהושע אברמוביץ: ברגע שאומרים לנו – לא העתקנו את המודל, עשינו התאמות, עשינו - -, בסופו של דבר זה מביא אותנו לתוצאה שהיא עקומה, רעה.
<יהושע אברמוביץ: לכן אני חושב – ופה אני מתחבר לדברים שהוצעו קודם, שאם רוצים לעשות תקנות אמיתיות ושתהיינה חברות פעילות, צריכים לקחת את הסעיפים האלה, להגיד – נבחן אותם בעוד שנתיים-שלוש, בואו נשים עכשיו הון עצמי מינימאלי.
<יהושע אברמוביץ: היום בלאו הכי אין הון עצמי, כל דיכפין יטה וייתן פה שירותים בלי לשים שקל אחד, בלי הון עצמי – נרוץ קדימה, נבדוק את החכמה של המודל הישראלי לעומת החכמה של המודל האירופי, ועם הזמן נבין גם את המשמעויות, כי היום אף אחד ברשות, וגם אנחנו לעצמנו, לא יודעים להגיד מה התוצאה של המודל הזה – האם אנחנו צריכים 3 מיליון דולר או 20 מיליון דולר.
בועז טופורובסקי: נגיע לכל סעיף ויהיו לנו הערות.
<שרה קנדלר: אני קוראת: תקנות ניירות ערך (זירת סוחר לחשבונו העצמי), התשע"ד-2013 פרק י"ב: הון עצמי מזערי, נכסים נזילים וביטוח הגדרות לפרק י"ב 85.
<שרה קנדלר: בפרק זה -...." פה, ההערה שלכם נכונה, כי בחוק ניירות ערך הגדרת בורסה מוגדרת כ "בורסה" ולא "בורסה בישראל" אז זה - "בורסה כהגדרתה בחוק".
<שרה קנדלר: במקום "בורסה בישראל" יהיה: "בורסה".
<שרה קנדלר: אני ממשיכה בקריאה: "בורסה מחוץ לישראל" – בורסה שאינה בורסה בישראל; "בטוחה" - כספי לקוח, ובלבד שהם מופקדים בידי החברה, והחברה רשאית להשתמש בהם לכיסוי התחייבויות של הלקוח כלפי החברה לפי תנאי הסכם המסגרת עמו; "בנק בישראל" – בנק כמשמעותו בחוק הבנקאות; "בנק מחוץ לישראל" – כהגדרתו בחוק השקעות משותפות בנאמנות.
<שרה קנדלר: (2) מי שרשאי לאשרו לפי הדין במדינת החוץ לעסוק בפעילויות כאמור בפסקה (1), נתן לו אישור כאמור, והוא נתון לפיקוחו של מי שמוסמך לענין זה באותה מדינה; "דוחות כספיים", "התחייבויות", "דוח על המצב הכספי", "נכסים" ו - "רווח" - כמשמעותם בכללי החשבונאות המקובלים; "הקצאה בשל חשיפה לסיכון אשראי" – הסכום שעל חברה להקצות בשל חשיפה לסיכון אשראי המחושב כאמור בתקנה 121; "הקצאה בשל חשיפה לסיכון נזילות" – הסכום שעל החברה להקצות בשל החשיפה לסיכון נזילות, המחושב כאמור בתקנה 122; "הקצאה בשל חשיפה לסיכון שוק" – הסכום שעל חברה להקצות בשל חשיפה לסיכון שוק המחושב כאמור בתקנה 120; "הקצאה בשל חשיפה לסיכון תפעולי" – הסכום שעל חברה להקצות בשל חשיפה לסיכון תפעולי, המחושב כאמור בתקנה 123; "חברה מדרגת בין -לאומית" – כל אחת מאלה: (1) Fitch Investors Service (להלן – Fitch); (2) Moody’s Investor Service (להלן – Moody's); (3) Standard
<טל זהר: לגבי רכיב סיכון האשראי יש לנו כמה הערות.
<טל זהר: הראשונה, והעלינו אותה גם במסמך: אין סיכון אשראי מול לקוח.
<טל זהר: הטענה הזו מתחזקת - - -
<קריאה: הכוונה היא למערך היחסים הישיר בין הלקוח לבין הזירה.
<קריאה: הטענה שלנו, ומייד זה יוסבר - - -
<טל זהר: נגיד מה זה סיכון אשראי.
<טל זהר: סיכון אשראי הוא סיכון שמי שחייב כסף לזירה לא ישלם לזירה.
בועז טופורובסקי: או הפוך.
<טל זהר: הפוך זה לא סיכון אשראי, זה סיכון שוק.
<טל זהר: אם הזירה חייבת כסף למישהו ויש סיכון שהיא לא תשלם אותו, זה לא קשור לסיכוני אשראי, בגלל זה רציתי להדגיש.
<טל זהר: סיכון האשראי – ותקנו אותי ברשות, אם אני טועה, הוא הסיכון שמי שחייב כסף לזירה לא ישלם אותו לזירה.
<גדי ירום: זה מוגדר למעלה – "חשיפה לסיכון אשראי", זאת אומרת שצד נגדי לא יעמוד בהתחייבות כלפי.
<טל זהר: הוסיפו ברגולציה הישראלית דבר שלא קיים – לא בבנקים בישראל ולא ברגולציה הזרה, שלקוח לא יכול להפסיד יותר מאשר את סכום הכסף שהוא הפקיד, ולכן, דבר ראשון, הוא לא יכול להיות חייב כסף לזירה, כסף שאין לו, כי זה נוגד את התקנות.
<טל זהר: זאת אומרת, הוא יכול להפסיד רק עד כמה שיש לו.
<טל זהר: אם הוא הפסיד משהו שאין לו זו בעיה של הזירה, לא של הלקוח.
<טל זהר: דבר שני – זירה שסוחרת נגד הלקוח, בתרחיש שהיא לא פתחה עסקאות, כלומר – היא הצד הנגדי לעסקאות, הרי אם הלקוח הפסיד, היא הרוויחה עד כמה שיש לו להפסיד.
<טל זהר: אם, למשל, היה איזשהו שינוי בשוק והזירה לא הצליחה לסגור אותו בזמן ולכאורה הוא במינוס בחשבון, הוא לא חייב כסף לזירה, כי הזירה היא הרי הצד הנגדי.
<טל זהר: פשוט נגמר לו הכסף, וזהו.
<טל זהר: בתרחיש שהזירה היא צד נגדי לזירה, בוודאי שאין סיכון אשראי מול הלקוח אף פעם.
<טל זהר: בתרחיש השני, שבו הזירה בחרה להעביר את העסקה שהלקוח ביצע לגורם צד שלישי, מה שאנחנו קוראים לו "ספק נזילות", הרי נניח שהזירה לא הצליחה לסגור את העסקה בצד של הלקוח בזמן, מאיזושהי סיבה, דבר שהוא מאד נדיר שקורה, סיפקנו על כך נתונים – זה אחת לכמה אלפי עסקאות, נניח שדבר כזה קרה – ברגע שסגרו את העסקה ללקוח והברוקר עדיין פתוח מול צד נגדי, הרי זה סיכון שוק.
<טל זהר: זה לא סיכון אשראי כי הברוקר פתוח מול צד נגדי.
<גדי ירום: אני רוצה שאתה תבין כי זה פשוט – מאחר ולקוח מפקיד אצלי את כל הבטוחות שלו, ומאחר והוא לא יכול להפסיד יותר מהבטוחות שהוא הפקיד, אז לא יכול להיווצר מצב שהוא חייב לי כסף.
<גדי ירום: הוא לא יכול להיות חייב יותר מהבטוחות שלו ולכן הוא לא יכול ליצור סיכון שהוא לא ישלם לי את מה שהוא חייב.
בועז טופורובסקי: ומה אתם אומרים על זה?
<גיא דביר: האופן שבו אנחנו מחשבים סיכון אשראי הוא קצת יותר מורכב ממה שמתואר.
<גיא דביר: סיכון אשראי מוגדר כי עמידה בהתחייבות של צד נגדי.
<גיא דביר: אין מחלוקת שלקוח הוא צד נגדי לעסקה.
<גיא דביר: האופן שבו מחושב סיכון אשראי – אנחנו מחשבים את הערך הנוכחי, כשמדובר במכשירים פיננסיים שיש בהם תנודתיות מסוימת.
<גיא דביר: זה האופן שבו זה מחושב, באופן מאד דומה למצב באירופה.
<גיא דביר: מחושב כערך הנוכחי של ה - - לצורך העניין, אם הלקוח נמצא בהפסד – אז השווי של ההפסד שלו, בתוספת סיכון פיננסי שנגזרת מהגודל של הפוזיציה כפול מקדם מסוים שמשקף את השינויים שיכולים להיות בזמן מסוים בגודל של הנכס הזה.
<גיא דביר: מזה מפחיתים בטוחה שהפקיד הלקוח.
<גיא דביר: מה הטענה שלהם?
<גיא דביר: הטענה שלהם אומרת – בתקנות שלנו קיים הסדר ייחודי שלא קיים באירופה, והוא שלקוח לא יכול להפסיד יותר מהבטוחה שלו ובגלל הכלל הזה לקוח לא יכול להיות חייב כסף לזירה, גם אם באמת הגיע מצב כזה שנגרם לו הפסד יותר גדול.
<גיא דביר: הוא לא באמת יהיה חייב את הכסף הזה לזירה, ולכן זה לא סיכון אשראי.
<גיא דביר: התשובה שלנו היא כזו: הכלל הזה שמדובר בו ודאי לא מצמצם את הסיכונים של הזירה אלא להפך – מגדיל אותם, כי למעשה, המשמעות היא, מבחינת הזירה, ואנחנו צריכים לזכור שאנחנו מדברים פה כרגע על מודל, שמה שמעניין אותנו כרגע זה לאמוד את הסיכונים שהזירה נמצאת בהם.
<גיא דביר: מרגע שהמחוקק קבע שלקוח לא יפסיד יותר מגובה הבטוחה שלו, היינו – הסיכון, התוצאה שהזירה לא תסגור בזמן את הפוזיציה, נופל על הזירה, לא על הלקוח.
<גיא דביר: אז אין ספק שאם אנחנו מסתכלים באופן כולל על סיכונים – התוצאה היא שהסיכון שהזירה נמצאת בו כתוצאה מהמצב הזה הוא יותר גדול.
<גיא דביר: המודל שלנו, בהקשר הזה, לא ביקש לכמת בצורה אחרת את הסיכון הזה, ולהוסיף, כי אנחנו די נצמדנו מבחינת הסיכונים למודל האירופי.
<גיא דביר: לכן המשמעות של האמירה הזו היא לקבוע שלא צריך ללמוד מהכלל הזה שלקוח לא יפסיד יותר מהבטוחה, שלקוח הוא לא מהווה רכיב סיכון אשראי, אלא צריך לחשב את זה בדיוק כמו שזה מחושב באירופה, כי לכל הפחות, הסיכון שנמצאת בו הזירה הוא אותו חישוב כמו שמחושב ללא הכלל הזה.
<גיא דביר: מה שאני רוצה להגיד שהסיכון שחל על הזירה הוא יותר גדול אבל המודל הזה לא ביקש לכמת את זה בצורה שונה.
<גיא דביר: זו בעצם טענה של סיווג, הטענה שלנו.
<גיא דביר: היא אומרת: הסיווג הנכון הוא לא סיווג של סיכון אשראי, אלא סיווג אחר.
<גיא דביר: התשובה שלנו על כך - - -
<קריאה: זה לא הטענה שלנו.
<גיא דביר: הסיכון הוא בהחלט קיים.
<גיא דביר: אין ספק שהסיכון קיים.
<קריאה: באירופה הוא לא קיים.
<גיא דביר: אין ספק שבאירופה, הלקוח הוא צד נגדי.
<גיא דביר: אין ספק שבאירופה היו צריכים לחשב את הדברים בצורה מאד מאד דומה לחישוב שמופיע פה.
<יהושע אברמוביץ: אז בואו נאמץ את האירופאים.
<גיא דביר: באים ואומרים – בגלל הכלל הזה, שלא קיים באירופה, כי הכלל הזה הוא שונה, מה לעשות?