GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוג'ין קנדל: הוא ימנע חשיפה של משקיע ישראלי לקרנות טובות, שהן לא ישנו את המבנה שלהן עבור הכסף הישראלי היחסית מועט, הן יישארו כמו שהן ויגידו 'אתה רוצה להשתתף?
<יוג'ין קנדל: תשתתף, לא רוצה להשתתף?
<יוג'ין קנדל: תעוף לי מהעיניים', כי אנחנו קטנים מדי כדי לשנות את העולם.
<יוג'ין קנדל: זה אומר שחוסך ישראלי לפנסיה ל-40 שנה יהיה במצב נחות יחסית לחוסך פנסיוני ברוב העולם המפותח.
<יוג'ין קנדל: והדבר השני, שאת הרגולציה הזאת קל מאוד לעקוף.
<יוג'ין קנדל: מי שרוצה לעקוף אותה, קל מאוד.
<יוג'ין קנדל: הגופים הגדולים, שרוב הכסף שלהם בא מחו"ל, לא יעקפו את זה, כי הם יצטרכו גם עבורם לעשות את זה.
<יוג'ין קנדל: מי שאנחנו נקבל זה גופים שיתאגדו בצורה אחרת וייתנו לנו אותם מוצרים שהם לא יקראו דמי ניהול, זה יהיה פשוט בתוך המחיר של המוצר, המוצרים האלה יצוצו מחר בבוקר, זה לא יהיה יוצא מן הכלל, זה יהיה הסטנדרט.
<יוג'ין קנדל: לכן אנחנו נעשה שהחוסך לא מקבל חשיפה בגופים טובים ומקבל תמורת זה חשיפה לגופים לא טובים.
ניסן סלומינסקי: יוג'ין, תראה, כל התפיסה שלך מקובלת וככה גם אמרתי, ודאי שאנחנו רוצים שהתיק שלנו יגדל ושישקיעו בקרנות טובות ואצל המומחים, אבל כל הדיון והוויכוח הוא מי צריך לשלם את התוספת עמלה.
<יוג'ין קנדל: זאת הנקודה האחרונה.
ניסן סלומינסקי: בזה שלוקחים מאיתנו 1.05, זה הבסיס, בתוך זה יש להם רווחים עצומים, ראינו שגוף גומר עם 432 מיליון שקל רווח בשנה, יש להם רווחים - - -
רוברט אילטוב: יחסית למה?
ניסן סלומינסקי: לא יחסית, אני אומר שיש לו רווחים ואנחנו חושבים ואנחנו רוצים לעודד את הגוף שיעשה ושישקיע, אבל את העמלה הזאת הוא צריך לשלם.
ניסן סלומינסקי: אל"ף, בגלל שבגלל זה הוא מקבל 1.05, ובי"ת, שאם הגוף הזה מצליח, אני נהנה, אבל גם החברה עצמה, המוסדי מרוויח, כי האחוז שהוא מקבל זה גם עם הרווח.
ניסן סלומינסקי: כל מה שאתה אומר זה נכון, אנחנו רוצים שהוא ישקיע, עם הבדל אחד, או שהגוף יתמחה בתחומים האלה - - -
<יוג'ין קנדל: זה לא יקרה.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, זה לא יקרה, אז דבר שני, שהוא ישלם את העמלה הזאת, לא הכספומט שלי, והוא ירוויח ואנחנו נרוויח.
<יוג'ין קנדל: גם זה לא יקרה.
ניסן סלומינסקי: אם זה לא יקרה, אז פה הבעיה שלנו.
ניסן סלומינסקי: אז מה הוא עושה ב-1.05?
זהבה גלאון: זו גדר המחלוקת.
<יוג'ין קנדל: העובדה היא מאוד מאוד פשוטה, אם אנחנו חושבים - - -
יצחק כהן: מה אתה מציג, יוג'ין?
<יוג'ין קנדל: אני מציע לא לעשות את זה.
<יוג'ין קנדל: אם אנחנו רוצים לעשות רפורמה שתשפר לנו את ניהול הכספים ותשפר לנו את התחרותיות, אנחנו צריכים לשבת הרבה זמן, ועדה שלוקחת הרבה מאוד דעות מסביב לממשלה, לשמוע את התעשייה ולעשות רפורמה, ולא הדבר הזה, סליחה שאני אומר, אבל זה פלסטר על משהו שבו פלסטר מזיק.
מיכל בירן: בוא נדבר על מדד היעילות.
מיכל בירן: אתה חושב שההשקעה בחו"ל, במה שראינו עד עכשיו, יש לנו כבר כמה שנים להניח ולהסיק מתוך הנתונים האמפיריים, האם מבחינה כלכלית לחוסך, מבחינת התשואות שההשקעות בחו"ל הביאו, האם זה שווה?
ניסן סלומינסקי: מיכל, אל"ף, לא על זה הוויכוח - - -
<יוג'ין קנדל: זה גם ניהול השקעות.
מיכל בירן: בסדר, ניהול השקעה זה גם חשוב, אבל להגיד שאתה מצדיק את זה על פני - - -
ניסן סלומינסקי: מיכל, זה לא הוויכוח.
ניסן סלומינסקי: כולנו חושבים שזה טוב וגם צריך כי יש כל כך הרבה כסף ואין במה להשקיע כאן.
ניסן סלומינסקי: לא על זה הוויכוח, שלא נטעה, הוויכוח הוא מי צריך לשלם את העמלה הזאת.
מיכל בירן: אבל יש לזה חשיבות, כי אם היית אומר שהציבור חוסך, הוא מרוויח מזה כל כך הרבה, אז ההיגיון של להגיד וואלה, אולי זה בסדר שהוא יספוג את זה.
ניסן סלומינסקי: על זה ביקשתי שיעשו את הבדיקה.
מיכל בירן: אם התשואה שהוא מקבל מהשקעה בחו"ל היא כל כך גבוהה.
מיכל בירן: אבל אם היא לא גבוהה - - -
ניסן סלומינסקי: רגע, זהבה ביקשה.
זהבה גלאון: אדוני, אני רוצה לומר מראש את השורה התחתונה.
זהבה גלאון: אני מסכימה עם פרופ' קנדל שצריך להשקיע בחו"ל וצריך לרכוש מומחיויות.
זהבה גלאון: אני מכבדת את התפיסה שלך, אני לא מתווכחת איתה כרגע, אני חושבת שהוויכוח היחיד כרגע הוא מי צריך לשלם את המחיר הזה.
זהבה גלאון: אם זה היה תלוי בי, אני אומרת ואמרתי למפקחת, הייתי מסתפקת בקביעה הזאת של 0.15%, אבל אני מבינה גם את האילוצים.
זהבה גלאון: זה הרע במיעוטו, מבחינתי, המגבלה הזאת של 0.25%, אני תומכת בזה, אני רוצה לומר מראש, אני נאלצת לצאת, אני חושבת שגם אותן קרנות לא תיפגענה אם נשית עליהן את ה - - - ושאלה בצדק חברת הכנסת סתיו שפיר לגבי - - -
<יוג'ין קנדל: איזה קרנות?
ניסן סלומינסקי: לא, הגופים המוסדיים.
זהבה גלאון: הגופים המוסדיים לא ייפגעו מזה.
<יוג'ין קנדל: הם פשוט לא ישקיעו.
זהבה גלאון: שמענו.
זהבה גלאון: כל פעם מהלכים עלינו אימים שזה מה שיקרה, ואני חושבת שאנחנו צריכים לחשוב - - -
<יוג'ין קנדל: זה לא קרה באף מקום בעולם.
ניסן סלומינסקי: על זה צריכים לחשוב, מה עושים.
זהבה גלאון: אבל השאלה, יוג'ין, מה, השוק הפנסיוני בישראל הוא דומה למדינות אחרות?
זהבה גלאון: גם הוא לא דומה למדינות אחרות.
זהבה גלאון: ודמי הניהול שגובים במדינות אחרות נמוכים יותר מדמי הניהול של גופים כאן.
<דורית סלינגר: בחלקם הרב כן.
זהבה גלאון: ולכן אני חושבת שהעושק הזה של כספי הפנסיה של הציבור צריך להיגמר, ולכן אני תומכת ביוזמה הזו.
זהבה גלאון: אני אומרת שוב, זה הרע במיעוטו מבחינתי.
זהבה גלאון: אני מבינה את הלחצים שיש כאן, אני שומעת את הלחצים שיש כאן, היושב ראש בעצמו דיבר לגביהם, יש כאן חברות שגורפות סכומי עתק כתוצאה מהדבר הזה, ורק מה?
זהבה גלאון: רק החוסך לא ידע שהוא משלם את המחיר הזה.
זהבה גלאון: אני חושבת שצריך להגביל את ההוצאות הישירות ואני אתמוך במהלך הזה.
<יוג'ין קנדל: זה מצער אותי, מה שאת אומרת.
זהבה גלאון: אבל אני מאמינה שאני לא הראשונה שמצערת אותך בהקשר הזה.
<יוג'ין קנדל: לא, זה נכון, בזמן האחרון יש הרבה.
<יוג'ין קנדל: אני רוצה להגיד עוד פעם את הבוטום ליין, שעובדתית אנחנו לא מצאנו באף מקום בעולם, איפה שלניהול כספים חיצוני יש - - - כבוד היושב ראש, כדאי לשמוע את המשפט הזה.
<יוג'ין קנדל: אנחנו לא מצאנו, אני לא כיסיתי את כל העולם, אבל - - -
ניסן סלומינסקי: אני יודע, חוץ מצ'ילה.
<יוג'ין קנדל: לא, לא מי מטיל רגולציה, על זה כבר דיברנו.
<יוג'ין קנדל: אנחנו לא מוצאים אף מקום בעולם, איפה שהכסף לניהול חיצוני משולם מדמי ניהול של עצמו.
<יוג'ין קנדל: אם כבר, קורה הפוך, בכל תעשייה אמריקאית, דמי ניהול מאוד נמוכים כי רוב הכסף משלמים מהעמיתים, ישירות.
<יוג'ין קנדל: יש לזה אפילו חקיקה אמריקאית שמרשה לעשות את זה בצורה מאוד מאוד מוגזמת.
מיכל בירן: אם זאת ההצעה שלך, להגביל את דמי הניהול לתקרת אפס, אז אני - - -
<יוג'ין קנדל: לא, אף אחד לא מגביל, יש תחרות.
רוברט אילטוב: לא, הוא אומר מה קורה בארצות הברית.
רוברט אילטוב: למה כל הזמן להכניס מילים בפה?
<יוג'ין קנדל: רבותיי, אני רק רוצה לחדד נקודה.
ניסן סלומינסקי: אני יוצא, עופר ינהל.
ניסן סלומינסקי: (היו"ר עפר שלח)
<יוג'ין קנדל: כשבאים עם רגולציה, כשרגולטור בא הוא לא צריך להוכיח למה לא לעשות רגולציה, למה לא להגביל.
<יוג'ין קנדל: אפשר להגביל הכול, אנחנו יכולים קודם כל להגביל את הכול ואחר כך להתחיל לעשות רגולציה.
<יוג'ין קנדל: חובת ההוכחה היא למה להגביל.
<יוג'ין קנדל: זאת חובת ההוכחה אלא אם כן, וזה גם דעה אישית שלי.
<יוג'ין קנדל: הנקודה היא מאוד מאוד ברורה, מתחת למבנה הזה, מתחת לרגולציה הזאת, תהיה ירידה מסוימת, כי אף אחד לא ירצה להיות עד למגבלה, כי הם ירצו להשאיר לעצמם מקום לדברים שהם ירצו אולי להשקיע בעתיד, ולכן אנחנו דה פקטו עושים בדיוק הפוך ממה שההיגיון הכלכלי אומר.
<יוג'ין קנדל: אנחנו צריכים לעודד את הגופים ללכת הרבה יותר לעולם.
<יוג'ין קנדל: אנחנו מדינה קטנה, רוב הכלכלה שאנחנו יכולים להשקיע בה נמצאת מחוץ לישראל.
<יוג'ין קנדל: אנחנו דוחפים אותם לכיוון הפוך.
<יוג'ין קנדל: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, אני רוצה עוד פעם לחדד.
<יוג'ין קנדל: החוסכים שלנו לא יקבלו נגישות למנהלים טובים, יקבלו נגישות יותר יקרה למנהלים גרועים.
יצחק כהן: למה אתה אומר את זה?
<יוג'ין קנדל: אני הסברתי את זה, אני יכול להסביר את זה עוד פעם.
יצחק כהן: אתה פוגע גם בבעלים וגם בגופים.
יצחק כהן: הם עד כדי כך חסרי אחריות?
יצחק כהן: מה, הם נמצאים באיזה שהוא ג'ונגל?
יצחק כהן: בגלל שלא נותנים את ה-0 - - -
<יוג'ין קנדל: לא, זה מאוד פשוט.
יצחק כהן: אתה מעמיס את זה על דמי הניהול.
יצחק כהן: החוסך לא יודע סך הכול על מה הוא משלם.
יצחק כהן: אין דוח להגיד לו, שמע, כל ההוצאות שלך זה דמי ניהול, זה הוצאות ישירות ועוד אלף ואחת הוצאות.
<יוג'ין קנדל: זה צריך לפרסם.
<יוג'ין קנדל: זה אני בעד.
מיכל בירן: בסדר, אתה מפרסם מה גובה דמי הניהול ובכל זאת עובדה ש-66% מהחוסכים משלמים את המקסימום.
מיכל בירן: כך שלהשית על זה שהחוסך, הוא יילך לבדוק?
<יוג'ין קנדל: אני לא אמרתי, דרך אגב, שצריך להטיל על החוסך לבדוק.
<יוג'ין קנדל: ודרך אגב, החוסכים שמשלמים מקסימום, הממוצע הוא 0.85.
מיכל בירן: לא, מקסימום זה מקסימום.
<יוג'ין קנדל: לא, 1.05 הוא המקסימום, לכן החוסך הממוצע משלם הרבה פחות מהמקסימום.
מיכל בירן: 66%.
<יוג'ין קנדל: 66% זה החשבונות הקטנים.
מיכל בירן: בסדר, אלה האנשים הכי מסכנים שמרוויחים הכי מעט.
<יוג'ין קנדל: אז אתם פתרתם אותם, הם יכולים למשוך את הכסף.
<יוג'ין קנדל: אבל זה עולה כסף לנהל את זה ואין מה לעשות.
<יוג'ין קנדל: דרך אגב, רוב העלות של אותו חוסך קטן באה דווקא מאגף שוק ההון, דרך רגולציה.
<יוג'ין קנדל: זאת העלות.
<דורית סלינגר: ברור, בואו נסגור את הרגולציה.
<יוג'ין קנדל: לא, אני לא אמרתי שצריך לסגור.
<דורית סלינגר: זה הדבר היחיד שיש לו?
עפר שלח: שנייה, אני רוצה לשמוע את ההתייחסות של דורית.
<יוג'ין קנדל: שנייה, רק יש לי עוד נקודה אחת.
<יוג'ין קנדל: הנקודה האחרונה היא מאוד פשוטה.
<יוג'ין קנדל: המפקח הקודם אפשר לגופים להשקיע בתעודות סל ישראליות עד 0.1%.
<יוג'ין קנדל: עכשיו מוצע, באותה רגולציה שמובאת עכשיו, לבטל את זה.
<יוג'ין קנדל: אני מציע לשאול את הבורסה מה זה הולך לעשות בזה, אני אגיד לכם בתור, אחת המומחיויות שלי באקדמיה זה בורסות.
<יוג'ין קנדל: מה שזה הולך לעשות זה הדבר הבא, הרי תעודות סל על מדדים גדולים, על תל אביב 25, תל אביב 100, לא עולים כסף, לכן עליהם זה לא ישפיע.
<יוג'ין קנדל: מי שעולה סל, תעודות סל בישראל, זה מדדים על חברות קטנות, כל מיני מדדים של יתר.
<יוג'ין קנדל: החברות האלה מאוד מאוד לא סחירות והקיום של תעודות הסל מאפשר לגופים מוסדיים להשקיע בהן.
<יוג'ין קנדל: מה שזה יעשה, הביטול הזה, זה יצמצם את הכדאיות של תעודות סל ויוריד את הפונקציה של סוחרים בתעודות סל כספקי נזילות, לאותם מוסדיים.
<יוג'ין קנדל: דרך אגב, כל סך הכול עמלות שאנחנו מדברים עליהן, ששילמו לתעודות סל מוסדיים, זה 10 מיליון שקל לשנה, זה פחות או יותר 4 שקלים לכל חוסך, לשנה.
<יוג'ין קנדל: זאת אומרת אין פה משהו אדיר שאנחנו יכולים לחסוך.
<יוג'ין קנדל: מה שזה יעשה, זה יוריד את הנזילות בסחירות בבורסה בישראל ויקשה מאוד על חברות קטנות לגייס הון בבורסה בישראל.
יצחק כהן: אנחנו מביאים תחרות מחו"ל לכאן.
<יוג'ין קנדל: ואז אנחנו בעצם נסיט את הכסף לזה.
<יוג'ין קנדל: המציאות לא מצריכה את הדבר הזה ואנחנו חושבים שכדאי להשאיר את זה ב-0.1, זו מגבלה שמאפשרת הרבה מאוד גמישות והיא מאפשרת סחירות בבורסה.
<יוג'ין קנדל: הפגיעה הישירה שאני מדבר עליה לחוסכים היא רק דבר אחד מהמשוואה הזאת.
<יוג'ין קנדל: יש גם פגיעה עקיפה, כי אנחנו בעצם הולכים כל הזמן ומנסים לבנות דרכים איך לתעל את הכסף של המוסדיים, דרך אגב, יחד עם אגף שוק ההון, לחברות פרטיות, לחברות קטנות.
<יוג'ין קנדל: את זה אפשר לעשות רק דרך גופים שמתמחים בזה.
<יוג'ין קנדל: הגופים האלה יגבו דמי ניהול, אין מה לעשות, כי זה עולה כסף להשקיע בהם.
<יוג'ין קנדל: אם אנחנו נפגע באפיק הזה אנחנו נפגע בכלכלת ישראל, בצמיחה, ודרך זה נפגע גם בעמיתים כי בוספו של דבר אנחנו משקיעים בכלכלת ישראל, בסופו של דבר אני רוצה לטעון שאם אנחנו רוצים רפורמה, כדי שתשפר את התחרותיות והאיכות של ניהול הכסף הפנסיוני שלנו, אני הראשון שאצביע בשתי ידיים.
<יוג'ין קנדל: אבל זאת לא הרפורמה.
<יוג'ין קנדל: יותר מזה, הדבר הזה הולך לכיוון הפוך ממה שצריך לעשות.
עפר שלח: אני מבקש מדורית להגיב, אבל אני רוצה לכוון אותך בשאלת העורך דין של הצד השני, לצורך העניין.
עפר שלח: אם אפשר להשיג את המומחיות הזאת ובתוך המגבלה הקיימת והיא הרי אמורה להעלות את התשואה, כך שגם בתוך ה-1.05, אם אני בית השקעות, סוכן השקעות כזה, אז זה כדאי לי, אם אני אצור תשואה עודפת אני ארוויח גם בלי התוספת הזאת.
עפר שלח: למה אנחנו לא רואים יותר אנשים שכן עושים את זה?
עפר שלח: יכול להיות, תנסי לענות להיגיון של מה שיוג'ין אומר, הדרך בעצם היחידה להשיג את זה, או הכי טובה, שכולם בוחרים להשיג את זה היא לצאת החוצה ולשלם בשביל זה.
יצחק כהן: אפשר להוסיף עוד שאלה?
יצחק כהן: עד היום הבנו שבוועדות ההשקעה של גופים מוסדיים יש את המומחים הכי גדולים, לכל דבר ועניין, במיוחד בכפר הגלובלי, מה קרה?
יצחק כהן: (היו"ר ניסן סלומינסקי)
<דורית סלינגר: אז אני אענה על השאלות ואחר כך יש לי עוד כמה הערות למה שיוג'ין אמר.
<דורית סלינגר: קודם כל אני גם אמרתי, אני לא חושבת שכל החוכמה ניתנה לגוף אחד.
<דורית סלינגר: אני לא חושבת שהוא יכול להקיף את כל אלטרנטיבות ההשקעה שקיימות בעולם והוא גם לא מקיף, אוקיי?
<דורית סלינגר: הוא בוחר במה הוא רוצה להקי ובמה לא, וגם אמרתי שיש בתים שהחליטו שהם מתמחים בחו"ל ויש בתים שהחליטו שהם מתמחים בנדל"ן ובנו, שמו כסף ובנו מערכים ספציפיים - - -
<יוג'ין קנדל: שני אנשים.
<דורית סלינגר: שני גופים - - -
<יוג'ין קנדל: לא, שני אנשים, זו המומחיות.
<דורית סלינגר: גם שני אנשים צריך בשביל ביו טק או בשביל טכנולוגיה וזה לא הרבה כסף, אפשר לשים את זה.
<דורית סלינגר: אפשר לשים את זה עם אותו 1.05.
<יוג'ין קנדל: להשקיע בביו טק, בחברות - - -?
<דורית סלינגר: באנשים מומחים.
<דורית סלינגר: כי מה זה?
<דורית סלינגר: זה שכר, זה אנשים, מה הבעיה?
<דורית סלינגר: אבל שימו את זה רגע בצד.
<דורית סלינגר: אני מקבלת לחלוטין שאפשר לצאת החוצה לגורמים מתמחים וזה בסדר גמור, השאלה אם העמלה הכוללת, כדי ללכת ולהשיג את המנהל המתאים צריכה להיות 1.05 פלוס אותם דמי ניהול.
<דורית סלינגר: אני חושבת שלא.
<דורית סלינגר: אם גוף הולך ומוציא את כל הכסף שלו, כמו שאמר, הסינגפורית או וואט אבר, היא משהו אחר, אבל היא גם לא גובה את אותם דמי ניהול.
<דורית סלינגר: אז כמובן שזה עניין של פרופורציות, כי אם הסל הכולל שמשלם עמית היה כמו בקלפרס, בין 0.4 ל-0.6, אז אין בעיה בכלל, תוציאו החוצה כמה שאתם רוצים - - - זה דבר אחד.
<דורית סלינגר: דבר שני, יש פה המון כסף, אנחנו מאפשרים למי שרוצה, תסתכלו רגע עוד פעם על הגרף, תראו איפה חברות נמצאות מול הרף הזה של ה-0.25%.
<דורית סלינגר: זה מעל מיליארד - - -
עפר שלח: אבל אם זה כדאי להם בתשואות, למה לא - - - ?
ניסן סלומינסקי: לא, זה עדיין 50 מיליארד להשקיע, כדי רק להגיע לרף.
<דורית סלינגר: עכשיו, לגבי התשואות עצמן.
<דורית סלינגר: יוג'ין, אתה אמרת שכל השקעה ארוכת טווח, בטוח יש לה תשואה עודפת.
<דורית סלינגר: לא בטוח.
<דורית סלינגר: אתה יודע שלא בטוח.
<דורית סלינגר: בפיזור גדול.
<יוג'ין קנדל: לא אמרתי.
<דורית סלינגר: אתה אמרת, ציטטתי את זה.
<יוג'ין קנדל: אני אמרתי השקעה שלא ניתנת לגופים שצריכים להשקיע רק בנכסים סחירים, בהגדרה נותנת יותר פרמיה, כי יש חלק ניכר של השוק שלא יכול להשקיע.
<דורית סלינגר: אבל יש מחקרים שמראים שניהול פסיבי, רק של תעודות סל וכיוצא בזה - --
<יוג'ין קנדל: זה פסיבי של נכסים סחירים.
<דורית סלינגר: חברים, אני אמנם לא באה מהאקדמיה, אבל גם לי יש את שנות הניסיון שלי של שוק הון וכיוצא בזה, יש פה הרבה מאוד כסף, יש פה מעל מיליארד שקל.
<דורית סלינגר: לא רואה גופים שמסרבים לקחת חלק מהכסף הזה בכדי לנהל עבור החוסכים שלנו את תיק הנכסים שלהם.
<דורית סלינגר: לכן אני לא מצפה שכל הידע יהיה בתוך הגופים, אני מצפה שייצאו החוצה.
<דורית סלינגר: אני חושבת שיש פה תקציב הוצאות ענק, אמרתי, זה יכול להביא עוד 55 מיליארד ₪ בשנה השקעות נוספות.
<דורית סלינגר: תבינו, כל הנכסים שאנחנו מדברים עליהם היום זה כ-75 מיליארד שקל, כ-30 מיליארד זה בנכסים הפרטיים, ועוד 40 ומשהו זה בתעודות סל וקרנות נאמנות בחו"ל.
<דורית סלינגר: כלומר אני באה ואומרת על ה-75 מיליארד ₪ שקיימים היום, אפשר לבוא ולהשקיע עוד 50 מיליארד ₪ בשנה.
<דורית סלינגר: זה המון.
<דורית סלינגר: כלומר אנחנו לא מדברים פה על הדממת השוק, אנחנו לא מדברים פה על היעלמות השוק, אנחנו לא מדברים על פוטנציאל שאולי יהיה ולא יהיה, אלא אפשר להמשיך הרבה מעבר למה שהיה.
<דורית סלינגר: אבל חייבת להיות לזה תקרה.
<דורית סלינגר: בנקודה שאין את זה במדינות זרות, קודם כל, כמו שחברת הכנסת גלאון - - -
<קריאה: דורית, זה לא לשנה.
<דורית סלינגר: זה לשנה.
<קריאה: זה לא 50 מיליארד כל שנה.
<דורית סלינגר: כל שנה.
<דורית סלינגר: רוני, אני מוכנה להראות לך את החישוב.
<דורית סלינגר: אני אציג לך את החישוב.
<דורית סלינגר: בוודאות כל שנה.
ניסן סלומינסקי: כי כל שנה אתה לוקח מחדש את ההיקף של התיק ונותן עליו 0.25.
ניסן סלומינסקי: כל שנה אתה נותן על ההיקף החדש של התיק.
<דורית סלינגר: זה נבדק.
<דורית סלינגר: תקשיב, אני ב-75 מיליארד, אז איך אני ב-50?
<דורית סלינגר: זה לא יתרה, זה כל שנה.
<קריאה: זאת אומרת שאת יכולה 50 ו-100?
<דורית סלינגר: אם כולם יגיעו ל-0.25 התשובה היא כן.
<דורית סלינגר: לגבי למה אנחנו צריכים להיות שונים מחו"ל.
<דורית סלינגר: השוק שלנו שונה מאשר בחו"ל.
<דורית סלינגר: שוק הפנסיה שלנו, קשה למצוא לו מקבילות בחוץ לארץ אחת לאחת.
<דורית סלינגר: בסוף היום אנחנו מסתכלים על סך כל העלויות הכולל ואמרתי שהשוק הישראלי הוא לא בלבל הכי גבוה, הוא ברבעון הגבוה ביותר.
<דורית סלינגר: לכן כל עלות נוספת באה ומייקרת או מורידה מהחשבון הפנסיוני של העמיתים.
<דורית סלינגר: לכן אני לא הייתי נבהלת מהנושא הזה של השוק, כן אני חייבת לציין, ואולי זו בהלה של חלק מהגורמים שיושבים סביב השולחן הזה, זה נושא שנשקל גם במדינות אחרות, גם בהולנד וגם בבריטניה, למה אנחנו צריכים להיות לפני?
<דורית סלינגר: אני לא רואה סיבה למה לא.
<דורית סלינגר: לא כל דבר שנעשה בעולם - - -
רוברט אילטוב: למה להם אין - - -?
<דורית סלינגר: הם לא החליטו שלא.
<דורית סלינגר: בהולנד יש עבודה על הדברים האלה.
רוברט אילטוב: זאת אומרת זה לא בישיבה של 20 דקות.
<דורית סלינגר: חברים, מה יש כאן להחליט?
<דורית סלינגר: באמת.
<דורית סלינגר: איזה דיונים גדולים אתם צריכים - - -
רוברט אילטוב: להם יש מה לחשוב ולך אין מה לחשוב.
<דורית סלינגר: חשבתי, אני יושבת כבר חצי שנה על הדבר הזה.
<דורית סלינגר: חשבתי.
רוברט אילטוב: אנחנו יושבים פעם ראשונה על הדבר הזה.
<דורית סלינגר: אתה רוצה לשבת חצי שנה?
<דורית סלינגר: אז בואו לתפקיד שלי.
<דורית סלינגר: מה עוד יש לי לומר לכם פה?
<דורית סלינגר: אני לא רואה פגיעה בפיתוח מדינת ישראל, אני לא רואה פגיעה בתשתיות, אני לא רואה בנדל"ן, אני לא רואה בחברות קטנות.
<דורית סלינגר: כל הפעילות הזאת, אם היא מתאימה למשקיעים - - -
ראובן ריבלין: ב-2008 היה לנו דיון.
<דורית סלינגר: אז בהחלט יש כסף בכדי לעשות את זה.
<דורית סלינגר: אין פה מגבלה של - - -
בועז טופורובסקי: מה עם תעודות הסל?
<דורית סלינגר: אני אומרת בכנות מלאה ואמרתי את זה, אני לא רואה סיבה למה גופים מוסדיים בארץ, שצריכים להתמחות, בחו"ל אנחנו אומרים, אתם לא יודעים, אוקיי, לנהל חברות אתם לא יודעים, אבל לבוא ולבנות תיק שמחקה את המדדים?
<דורית סלינגר: אי אפשר לבקש את זה מהגורם המוסדי?
<דורית סלינגר: אני לא מבינה את זה.
<דורית סלינגר: אני מבדילה לחלוטין בין הארץ ל - - -
יצחק כהן: הכול אפשר לבקש מהגוף המוסדי.
יצחק כהן: הכול, הכול, הכול.
<דורית סלינגר: התמחות מלאה.
<דורית סלינגר: ולכן אני לא רואה שום סיבה לבוא ולאפשר את הנושא של תעודות סל.
<דורית סלינגר: אם הגוף המוסדי חושב שיש ערך מוסף - - -
<יוג'ין קנדל: למה קודמך בתפקיד חשב שכן, אחרי שנה וחצי?
<דורית סלינגר: אם הגוף המוסדי חושב שחשוב לעשות אאוט סורסינג של תעודות סל יתר, שזה כלום, זה 260 מיליון שקל או משהו בדומה לזה, זה מה שזה תעודות סל יתר, שיתכבד וישלם בגין הניהול החיצוני שהוא מבקש.
<דורית סלינגר: כי במקום לקחת ארבעה אנשים אצלו או מה שלא יהיה, כדי להקים מערך של השקעות בתעודות יתר, אז שישלם את זה.
<דורית סלינגר: לכן אני חושבת שהוא צריך לעשות את זה בתוך המגרש שלו ספציפית, הוא צריך לפחות בשוק הישראלי להיות מומחה לחלוטין בתחומי ההתמחות הספציפיים של החברות האלה.
<דורית סלינגר: זו לא טכנולוגיה, זה לא ביו מד, שגם שם אני חושבת שאפשר לעשות את זה בצורה עצמאית, אבל זה בהחלט תחום שהייתי מצפה ממנו לעשות את זה מתוך אותם דמי ניהול שהוא גובה, ולא להשית את זה על ה - - -
סתיו שפיר: למה לא לצמצם את זה לשווקים מסוימים?
סתיו שפיר: למה כל אחד צריך לאפשר את פיסת המומחיות - - -
ניסן סלומינסקי: רק שנייה, סתיו.
סתיו שפיר: אני שואלת מדוע אי אפשר ליצור פה איזה מצב ביניים, בו במקום לאפשר את זה על כל השווקים כולם, אנחנו אומרים שכל חברה צריכה לייצר מומחיות בשווקים מסוימים.
<דורית סלינגר: אנחנו מנסים מאוד לא להתערב ממש במדיניות ההשקעות שלהם.
<דורית סלינגר: אותו גוף שהחליט לעשות נדל"ן, זו הייתה יוזמה שלו אישית, כי הוא חשב שנדל"ן, נכון לו להתמחות בו, או חו"ל, נכון לו להתמחות בו.
<דורית סלינגר: לבוא שאנחנו נבוא וניתן החלטה מה מתאים או לא מתאים, אנחנו לא בצד הזה.
ניסן סלומינסקי: שי, אתה רוצה להציג?
רוברט אילטוב: רוצה להבין איפה הממשלה עומדת.
ניסן סלומינסקי: שי, אתה רוצה להציג עמדה או שאתה מעדיף שלא?
ניסן סלומינסקי: רבותיי, שי, משרד הכלכלה.
<שי לינדנר: אנחנו ניגשים לנושא הזה, בתור המדען הראשי ובתור עידוד ההשקעות בישראל.
<שי לינדנר: יש מהלך של המדינה, להשלים את פרופ' קנדל, שאיתרנו שיש סיכון מאוד גדול בעובדה שהיום 95% או 90% או יש ויכוחים על המספר, מהכסף בהיי טק הישראלי, בקרנות סיכון, בקרנות הפרטיות, מגיע מחו"ל.
<שי לינדנר: כלומר הכסף של חוסכים בקליפורניה יושב בהון סיכון הישראלי ושל החוסכים מישראל לא נמצא שם.
<שי לינדנר: במהלך הזה, אנחנו יושבים על זה כבר תקופה ארוכה, אני יודע גם שהצוות של דורית יושב על הדבר הזה, ואנחנו מחפשים רעיונות איך להכניס אותם.
רוברט אילטוב: דרך אגב, זה לא מומחה אחד או שניים כדי להקים את המערכת.
<שי לינדנר: זה הרבה וזה נורא קל ואני בטוח שאנשים מהשוק, גם חלקם ישבו איתנו ויבואו ויגידו שזה לא, תמיד יש את האמירות שב-2000 הם נכוו באיסלנד או ב-2008 נכוו פה - - -
<דורית סלינגר: בישראל.
<שי לינדנר: נכון.
<שי לינדנר: זה יותר מזה, זו בעיה שורשית שאנחנו צריכים למצוא דרך והכיוון שהדבר הזה הולך, למרות התקרה, למרות שכרכו פה כל מיני נכסים, עוצר את המהלך.
<שי לינדנר: אני רוצה שהשוק ידבר ויגיד כמה הם נתקעו - - -
ניסן סלומינסקי: צריך לתת לשלושת המשרדים לדבר ואחר כך - - -
<שי לינדנר: אנחנו נמצאים איתם בדיונים ואנחנו גם היום עוד אמורים לשבת ולמצוא פתרונות לבעיות של תחולה רטרואקטיבית ושערוך סלים והתקרה.
<שי לינדנר: אני לא רוצהל הביע פה את העמדה, להשלים את פרופ' קנדל, שהוא פרופסור למימון 25 שנה ואני בטוח שהוא מבין בזה יותר מאיתנו, ואנחנו מסכימים עם זה שיש פה בעיה בפנסיה הישראלית ואנחנו חושבים שצריך לדאוג פה לחוסכים, אנחנו מפחדים שהדבר הזה יעשה יותר נזק לתעשייה מתועלת לחוסכים.
<שי לינדנר: אנחנו צריכים עוד קצת זמן לשבת.
ניסן סלומינסקי: הבורסה, את רוצה לומר משהו?
<חני שטרית בק: כן.
<חני שטרית בק: אני רוצה להתייחס לנושא של תעודות סל.
<חני שטרית בק: בתקנות האלה יש הקלה שהשקעה של קופת גמל בתעודת סל, שהחשיפה שלה היא רק לנכסים שהונפקו לא במדינת ישראל, זאת אומרת אם תעודת סל עוקבת אחרי נאסד"ק 100 או דאצ שהוא גרמניה, זה בסדר גמור, אפשר להשית את העלויות על החוסכים.
<חני שטרית בק: אבל אם תעודת סל עוקבת אחרי מדד, ואני אקח את המדדים הקטנים בבורסה, שחשוב לעודד אותם, כי האחריות של השולחן הזה, בין היתר, היא שחברות קטנות יוכלו לגייס בבורסה, טבע יכולה לגייס גם בחו"ל, כי"ל יכולה לגייס גם בחו"ל, חברות שנרשמות בבורסה והן חברות היי טק לא יכולות לגייס בחו"ל ואנחנו צריכים להישאר כאן בשביל החברות הבינוניות.
<חני שטרית בק: יש לנו את הבלוטק 50 - - -
מיכל בירן: רגע, את יכולה לסיים את הנקודה לפני שאת נותנת דוגמאות?
מיכל בירן: כי לא הבנתי את הפואנטה.
<חני שטרית בק: אוקיי, אז אני אומרת שיש כאן בבורסה שני סוגי תעודות סל.
<חני שטרית בק: תעודות סל שמשקיעות על הנאסד"ק 100 וכאן בתקנות שדורית מציעה משיתים את עלויות דמי הניהול, היא מאפשרת להשית את עלויות דמי הניהול על החוסכים - - -
<רועי מימרן: מיכל, התקנות האלה נותנות העדפה לחו"ל.
<רועי מימרן: זה המצב בעצם.
<דורית סלינגר: כי הציפייה ש - - -
ניסן סלומינסקי: מיכל, תני לנו רק שנייה.
ניסן סלומינסקי: חני, תסיימי.
<חני שטרית בק: אני רוצה להשוות את מה שמאפשרים בחו"ל, לאפשר גם לתעודות סל בארץ.
<חני שטרית בק: באה ואומרת דורית שהמוסדיים צריכים, כי אין להם התמחות בישראל ואני מסכימה עם חלק מהטיעון שלה, המוסדיים צריכים לדעת להשקיע בתל אביב 25, הם לא צריכים אולי לקנות תעודת סל על 25 ולכן תעודות הסל, לא גובים על זה דמי ניהול מהמוסדיים.
<חני שטרית בק: אבל המשקיעים המוסדיים לא יודעים להשקיע בחברות שנמצאות בהיי טק הישראלי, שנמצאות בתל אביב, ביו מד, והן לא יודעות בבלוטק 50, שזה חברות - - -
מיכל בירן: בקיצור, נשמע שהן לא יודעות כלום, אפשר לא לשלם להן?
ניסן סלומינסקי: מה פירוש הן לא יודעות?
ניסן סלומינסקי: אולי הן יודעות ומפחדות בגלל המשבר שהיה?
<חני שטרית בק: אנחנו דיברנו - - -
ראובן ריבלין: אני רוצה להציג לשולחן - - -
<חני שטרית בק: אני רק רוצה לסיים.
ניסן סלומינסקי: לא, אבל בהיי טק בישראל הם לא יודעים להשקיע?
רוברט אילטוב: השוק שלנו קטן.
ניסן סלומינסקי: כן, זה אני מסכים, אבל מה זה הן לא יודעות בהיי טק של ישראל?
ניסן סלומינסקי: ודאי שהן יודעות.
<חני שטרית בק: אני רוצה להשלים.
רוברט אילטוב: זו בעיה של גיוס כספים להיי טק הישראלי, לכן אין פה חברות גדולות.
ניסן סלומינסקי: לא, הם מפחדים בגלל המשבר שהיה.
מיכל בירן: מעולה, בואו ניתן הטבות לחברות היי טק, בואו לא נשלם למי שיגיד לאיזה חברת היי טק, נשלם לו עוד - - -
ניסן סלומינסקי: חני, היום משקיעים בהיי טק הישראלי?
<חני שטרית בק: רוב ההשקעות של המשקיעים המוסדיים בחברות הנסחרות הן דרך תעודות סל, לא דרך השקעה ישירה בחברות, וזה למה?
<חני שטרית בק: כי החברות האלה הן חברות של 200 ו-300 מיליון שקל שווי שוק ומשקיע מוסדי לא רוצה להיחשף לחברה ספציפית, הוא רוצה לפזר את הסיכון והדרך היחידה שלו להשקיע בהיי טק הישראלי זה דרך ה - - -
ניסן סלומינסקי: כמה סך הכול משקיעים בהיי טק הישראלי, גם בדרך שלך?
<דורית סלינגר: מהתיק של המוסדיים 0.16%.
ניסן סלומינסקי: היום אין מגבלה וזה מה שהם משקיעים.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שזו לא הסיבה.
ניסן סלומינסקי: הסיבה היא בגלל המשבר שהיה ואנשים הפסידו והם לא יודעים אולי.
ניסן סלומינסקי: אחרת למה הם לא משקיעים היום יותר?
רוברט אילטוב: זה לא השקעות ישירות.
ניסן סלומינסקי: לא, שאלנו גם דרך תעודות סל, כמה סך הכול.
ניסן סלומינסקי: היא אומרת את הסכום.
ניסן סלומינסקי: והיום אין מגבלה.
ניסן סלומינסקי: עד היום אין מגבלה ובכל אופן לא משקיעים.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שהטלת המגבלה לא תהיה הסיבה להשקעה או לאי השקעה, לפחות בהיי טק.
ניסן סלומינסקי: אבל אוקיי, בואי תמשיכי הלאה.
<חני שטרית בק: אני אומרת שגם היום יש מגבלה, כי גם היום מותר עד 0.1%.
<דורית סלינגר: אז איזה מגבלה זו?
<דורית סלינגר: זו מגבלה לשלם, זו מגבלה להשקיע?
<חני שטרית בק: ודאי.
<דורית סלינגר: איזה מגבלה זאת?
<חני שטרית בק: אם יש להם בחו"ל, הם לא מחויבים לכלום והם יכולים להשית את הכול, אז למה להם ללכת לתעודת סל ישראלית?
<דורית סלינגר: זה לא תחליפית, חני.
<דורית סלינגר: זה ממש לא תחליפית ואת יודעת איך עובד גורם מוסדי, הוא מחלק את זה על פי ההעדפות שלו ועל פי הפיזור.
<דורית סלינגר: זה לא תחליף ישראל לחו"ל.
<דורית סלינגר: בגלל שיש הטלת עלויות אז - - -?
<חני שטרית בק: בוודאי.
<חני שטרית בק: ודאי שזה תחליפי.
מיכל בירן: רמת המופרכות של הטיעון הזה פשוט מגבירה את המופרכות של הטיעון הזה מלכתחילה.