GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אמיר לוי: אמרתי קודם שאני מאוד אשמח לשבת כאן ושתכעסו עלינו למה הצמיחה בפועל הייתה גבוהה משלושה אחוזים.
<אמיר לוי: מאוד אשמח שזה יקרה.
<אמיר לוי: נקודה נוספת שעלתה היא לגבי נושא המגזר, אם יש לנו או אין לנו אסטרטגיה למגזר הלא יהודי.
<אמיר לוי: חשוב לי לומר גם לגבי המגזר החרדי וגם לגבי המגזר הלא יהודי, אנחנו בהחלט מזהים כאן פוטנציאל כלכלי מאוד מאוד גדול ואני מדבר רק בצד הכלכלי ולא בשום היבטים אחרים.
<אמיר לוי: אנחנו בהחלט רוצים ועושים הרבה תכניות גם תעסוקה, גם חינוך, גם מעונות יום, גם תחבורה ציבורית כדי ששני המגזרים האלה ישתלבו בכלכלה.
<אמיר לוי: אלה אוכלוסיות מאוד צעירות והן עוד לא משתתפות בשוק העבודה ואנחנו מאוד מאוד צריכים ורוצים אותן.
<אמיר לוי: הסביר קודם שראל לגבי הירידה בשיעורי האבטלה בשנים האחרונות ואנחנו מאוד רוצים לעשות גידול בצמיחה ואחת הדרכים לכך היא שילוב של חרדים ושילוב של אוכלוסייה לא יהודית בכלכלה ואכן יש תכניות כולל יעדים ומניתי את התחומים.
<אמיר לוי: נקודה אחרונה שהעלה פרופסור אביה ספיבק, שזה שינוי מדיניות וחזרה לשנת 2002-2003 ואת ההשלכות רואים כל הזמן.
<אמיר לוי: אמרתי קודם שאנחנו חוזרים בעצם בתוצאה של הנוסחה הזאת לתחילת הנוסחה, לשנת 2011, לאותם 2.6 אחוזים.
<אמיר לוי: אם היינו חוזרים לשנת 2003 או 2004, היינו בעצם קובעים כלל הוצאה של אחוז אחד וזה לא מה שאנחנו מציעים כאן.
<אמיר לוי: אנחנו מציעים כאן כלל הוצאה שהוא תלוי דמוגרפיה ונותן עוד משהו בהנחה שאנחנו נצליח לרדת בחוב.
<אמיר לוי: נרד בחוב, נרד בריבית, נפנה מקורות שיהיו לטובת תקציבים.
<אמיר לוי: הממשלה היא זאת שמקצה ולא אנחנו.
<אמיר לוי: אתם מאשרים את זה אבל מי שמוסמך להקצות בסוף זאת הממשלה.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שכל אחד מהיושבים כאן, אם הוא היה יודע שהקיצוץ בסופו של דבר – הקיצוץ מארבע ל-2.6 אחוזים – יהיה נניח על הביטחון, אני חושב שכולם היו מצביעים.
ראובן ריבלין: הלוואי שלא יהיה 6.5 אחוזים.
ניסן סלומינסקי: החשש שלנו הוא שזה גם יפגע במשרדים חברתיים ואת זה אנחנו לא רוצים.
מיכל בירן: אמיר לוי לא הסכים להגיד את זה לפרוטוקול.
ניסן סלומינסקי: אני עכשיו אומר את דעתי.
ניסן סלומינסקי: לו הייתה לנו ודאות מלאה שזה לא יפגע במשרדים החברתיים – ושוב, כשאני אומר משרדים חברתיים, זה לא מה שבהגדרה הכוללת שכמעט כל המשרדים הם משרדים חברתיים כי לא, אנחנו יודעים שיש לנו משרדים חברתיים מצומצמים – אני חושב שגם האופוזיציה הייתה הולכת על הנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: מאחר שאין לנו עדיין את זה, ונאמרו כאן דברים חשובים, אני חושב שאת ההצבעה נעשה בישיבה אחרת אחרי שנקיים עוד דיון.
יצחק כהן: זה בניגוד לכללים.
ניסן סלומינסקי: נקיים עוד דיון בנושא הזה ואחר כך את ההצבעה.
יצחק כהן: זה שבירת כללי המשחק.
יצחק כהן: אין לך רוב ולכן אתה לא עושה הצבעה.
יצחק כהן: אם היה לך רוב, לא היה דיון נוסף.
מיכל רוזין: זה בניגוד לתקנון.
ניסן סלומינסקי: היה דיון ואני או מר שיהיה עוד אחד.
יעקב ליצמן: היושב ראש לא מבין את החומר.
מיכל רוזין: צריך להצביע על הדיון המהיר.
מיכל רוזין: צריך להוציא מסקנות למליאה.
מיכל רוזין: כך זה עובד.
מיכל רוזין: אני לא יודעת, אני חברת כנסת חדשה אבל הוותיקים אומרים לי.
יצחק כהן: אם היה רוב, לא היה צריך דיון נוסף.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נקיים שוב דיון גם עם האוצר ונראה בישיבה הקרובה או אחת אחריה אם נוכל להקריא ולהצביע.
יצחק כהן: זה גם הפסד.
יצחק כהן: זה דגל לבן.
ניסן סלומינסקי: טוב, רבותיי, אנחנו מחדשים ועכשיו תקנות הביטוח הלאומי (תשלום ופטור מתשלום דמי ביטוח) (תיקון פריסת שכר נוסף), התשע"ב-2012.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, תשמע, אתה 50% מהמצביעים.
<רועי קרת: בוקר טוב.
<רועי קרת: המוסד, כשהוא גובה דמי ביטוח, קביעת השכר לפיה נגבים דמי הביטוח משפיעה גם על תשלום הגמלאות, במיוחד גמלאות מחליפות השכר.
<רועי קרת: יש תשלומים, אדוני היושב ראש, שנהוג לשלם אותם פעם בשנה ומחוקק המשנה התייחס לשאלה איך יפרסו אותם וקבע שאם התשלום נמוך מרבע משכרו האישי של המבוטח, הוא יחושב לחודש שבו הוא שולם, ואם הוא עולה על רבע הוא יתפרס על פני 12 החודשים שקדמו לו.
ניסן סלומינסקי: דוגמה של תשלום כזה.
<רועי קרת: דמי הבראה זו הדוגמה הקלאסית, אבל אם ניקח את הכנסת כדוגמה אז ביגוד, תוספת הופעה איפה שיש, דברים שמשתלמים פעם בשנה אבל נהוג לייחס - - -
<רועי קרת: אני לא יודע אם יש, ביגוד יש.
<רועי קרת: דברים שמשתלמים פעם בשנה ונהוג לייחס אותם לכל תקופת יחסי העבודה של השנה החולפת.
<רועי קרת: כתוצאה מהקביעה הזו נוצרו מצבים, שדווקא יושב ראש ועדת הכספים הקודם, הרב גפני, הפנה את שימת לבנו לעניין זה, שאנשים שקיבלו אותה תוספת, כי דמי ההבראה למשל משולמים בסכום קבוע, אותם 2,000 שקל, אצל אישה אחת זה נכנס לבסיס השכר שלפיו שולמו דמי הלידה שלה ואצל אישה אחרת זה לא נכנס, בגלל שאצל אישה אחת השכר היותר גבוה גרם לכך שהסכום לא ייפרס על פני כל השנה וייכנס רק לחודש שלפני הלידה ואצל האישה השנייה זה כן נפרס.
<רועי קרת: והיו גם מצבים הפוכים.
ניסן סלומינסקי: מה שנפרס על פני כל השנה נכנס לבסיס התקציב, כמו שאומרים, ועל זה משולמים תנאים סוציאליים וכו'?
<רועי קרת: ככה או ככה משולמים דמי ביטוח על הסכום הזה, רק לעניין הגמלאות, כיוון שברוב הגמלאות לוקחים בחשבון את החודש או את שלושת החודשים שקדמו למועד שבו נוצרה הזכאות, ניקח את דמי לידה כדוגמה, או דמי אבטלה.
<רועי קרת: אדם פלוני הפך מובטל ביוני או פלונית ילדה ביוני, דמי הלידה או דמי האבטלה יחושבו לפי שכרה בשלושת החודשים שקדמו למועד.
<רועי קרת: אם אני לוקח את דמי ההבראה ופורס אותם - - -
ניסן סלומינסקי: עם הפריסה זה ייכנס בפנים, אם לא - - -
<רועי קרת: זה ייכנס, אבל 1/12 ייכנס בפנים.
<רועי קרת: אם אני לא אפרוס ודמי ההבראה משולמים נאמר בחודש מאי, אז הם ייכנסו במלואם, לא רק 1/12.
<רועי קרת: אם לעומת זאת הם משולמים ביולי הם לא ייכנסו בכלל.
<רועי קרת: זה רנדומלי לפי המועד שבו שולם וגם לפי גובה השכר שלך.
<רועי קרת: בעיקר הפריע העניין שגובה השכר משפיע על השאלה אם זה יתפרס או לא, משום שהתוצאה באמת יצאה רנדומלית.
<רועי קרת: מה שאנחנו מציעים לעשות פה, אדוני היושב ראש, זה לבטל את התלות בשאלת הפריסה לשכרו האישי של המבוטח ולהצמיד את הפריסה לשכר המינימום, שהוא קבוע לכולם.
<רועי קרת: רבע משכר המינימום נותן בערך 1,000 שקל.
<רועי קרת: זאת אומרת משמעות ההוראה החדשה היא שאם התוספת היא עד 1,000 שקל, סכום קטן, היא לא תיפרס, אלא באמת ייוחס לחודש שבו היא שולמה, אם 1,000 שקל ומעלה היא תתפרס על פני כל התקופה ותיכנס לחישוב.
ניסן סלומינסקי: כלומר מה שאתם הולכים לעשות זה רק לשנות את התלות במשכורת, אבל את העיוות הזה שיכול להיווצר אתם לא משנים.
<רועי קרת: לא, אנחנו לא מתקנים אותו ב-100%, אבל אנחנו מקטינים אותו מאוד.
<רועי קרת: משום שהיום, אם בסיס השכר המבוטח הוא עד 40,000 ומשהו שקלים וכתוב שהפריסה היא לפי רבע, זאת אומרת שעד 10,000 שקל תשלום מיוחד אתה יכול עוד שהוא לא ייפרס לך, למרות שהוא אמור להיפרס.
<רועי קרת: הוא לא ייפרס לך בגלל שבמקרה האישי שלך זה רבע מהשכר.
<רועי קרת: כשאנחנו מעמידים את זה על רבע מהמינימום אנחנו מאוד מקטינים את העיוות בזה ש - - -
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שכמעט ברוב המקרים זה ייפרס.
<רועי קרת: נכון.
<רועי קרת: אם ניקח את דמי ההבראה לדוגמה זה תמיד ייפרס.
<רועי קרת: דמי הבראה זה סדר גודל של 2,000 עד 3,000 שקל, זה תמיד ייפרס.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שלחלק זה תמיד יהיה טוב, לחלק זה לא יהיה טוב, אבל זה יותר צודק.
<רועי קרת: בדיוק.
ניסן סלומינסקי: טוב, חבריי, אנחנו נצביע.
ניסן סלומינסקי: אתם צריכים להקריא.
<איל לב-ארי: (מקריא): "תקנות הביטוח הלאומי (תשלום ופטור מתשלום דמי ביטוח) (תיקון) התשע"ד-2014.
<איל לב-ארי: "בתוקף סמכותי לפי סעיפים 352 ו-400 לחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995, בהתייעצות עם שר האוצר ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: "תיקון תקנה 5. 1.
<איל לב-ארי: בתקנה 5 לתקנות הביטוח הלאומי (תשלום ופטור מתשלום דמי ביטוח), התשנ"ה-1995 - "(1) בפסקה (1) במקום "מהשכר החודשי הרגיל של עובד" יבוא "משכר המינימום כהגדרתו בחוק שכר מינימום (להלן – שכר המינימום)"; "(2) בפסקה (2) במקום "מהשכר החודשי הרגיל" יבוא "משכר המינימום".
<איל לב-ארי: "תחילה ותחולה.
<איל לב-ארי: 2.
<איל לב-ארי: תחילתן של תקנות אלו ב-1 לחודש שלאחר פרסומן, והן יחולו על דמי ביטוח המשתלמים בעד התקופה שמיום התחילה ואילך".
ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד תיקון התקנות - רוב תיקון התקנות נתקבל.
ניסן סלומינסקי: תמשיכו להביא לנו דברים טובים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכספים והנושא הראשון שעומד על הפרק או מגיע כדיון מהיר של ידידנו סגן השר לשעבר ושר בעתיד, אנחנו מקווים, וגם של אראל מרגלית.
ניסן סלומינסקי: הדיון הזה מגיע בזמן נכון, כי מצד אחד באמת אנחנו נמצאים בימים האחרונים שנתן הבג"צ כדי לפתור את בעיית ארבעה או חמישה יישובים שהיו ברשימה ויצאו ובג"צ דרש שיהיו קריטריונים, שרק אם יהיו קריטריונים הוא מוכן - - - עכשיו הממשלה החליטה על קריטריונים שבתוכם אני מניח שכל החמישה נמצאים.
ניסן סלומינסקי: זה עדיין לא החלטה, זה עדיין לא חוק, אבל לפחות זו התחלה ואנחנו כוועדה נזדקק לדיון בנושא הזה כשזה יהיה מעשי.
ניסן סלומינסקי: הכוונה שלקראת תקציב 2015 הממשלה תצטרך להתייחס.
ניסן סלומינסקי: כרגע היא רק קבעה את הקריטריונים, אבל לא קבעה את המסגרות, כמה אחוז הנחה יהיה ליישוב הזה, כמה לזה וכמה הקריטריון הזה.
ניסן סלומינסקי: אני מניח ששם יהיו הרבה מאבקים, אבל הממשלה תצטרך להחליט לקראת 2015.
ניסן סלומינסקי: אז, אחרי שהיא תחליט היא תצטרך להעביר את זה בכנסת בקריאה ראשונה ואז זה יעבור אלינו להחלטה, לעשות את השינויים הנדרשים ולהחליט, כדי שזה יהפוך לחוק.
ניסן סלומינסקי: בינתיים אין לנו בסיס לחוק אלא רק החלטת הממשלה והבקשה לדיון מהיר בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להזכיר שנכון לרגע זה, איך שזה מסתמן, האוצר מתכוון להשאיר את הסכום, 750 מיליון, זה הסכום שהוא נותן, מצד שני הגדילו את מספר היישובים, מ-193 ל-400 ומשהו, כלומר יותר מהכפילו את מספר היישובים.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת אם זה אכן יישאר כך, המשמעות היא שרוב היישובים יקבלו 50% ממה שקיבלו קודם.
ניסן סלומינסקי: זה צחוק מהעבודה וגם זה יהיה חלק מהדיון שנדון, אולי היום.
ניסן סלומינסקי: אבל הדיון המעשי, זאת אומרת לקבל החלטות, יהיה ברגע שהממשלה תביא לנו הצעת חוק שתבוא בקריאה ראשונה, שאז נדע את כל הפרטים לגופם.
ניסן סלומינסקי: בכל אופן, כפי שמקובל, מבקש הדיון, ידידנו יצחק כהן, רב יצחק, בכבוד.
יצחק כהן: תודה, אדוני היושב ראש.
יצחק כהן: אני מודה לך שהעלית את הדיון וקבעת את המועד, למרות שאני יודע מה הלחצים שהשולחן הזה חווה והעומס.
יצחק כהן: אבל מכיוון שהממשלה כבר אתמול החליטה על קריטריונים, שלצערי הרב, אני לא יודע איך להגדיר את זה, הם מוטי שיקולים שלא ממין העניין ושלא במהות החוק, שבא לתמרץ ולעודד ולחזק יישובים שנמצאים במצב מסוים, לצערי יישובים רבים יוצאים מהמפה הזאת, למרות שבעבר הם כן היו.
יצחק כהן: יישובים שצריכים חיזוק, שמתמודדים עם אתגרים לא פשוטים, באמת אתגרים לא פשוטים, ימצאו את עצמם מחוץ למפה.
יצחק כהן: נמצאים איתנו ראש עיריית ערד, בית שאן, אשקלון.
יצחק כהן: קרית שמונה פה?
<קריאה: לא, הוא לא נכלל.
יצחק כהן: יישובים שהחוק נועד עבורם.
יצחק כהן: החוק נועד לעודד את התושבים ו - - -
משה גפני: נשארת אותו דבר.
ניסן סלומינסקי: הוא חלק מהקואליציה כבר.
משה גפני: היום אנחנו בקדנציה שהוא לא נכנס לקואליציה בלעדיי וגם אני לא בלעדיו.
ניסן סלומינסקי: מה, אתם אחים?
משה גפני: לא, מי זה אתם?
משה גפני: אנחנו בני דודים.
ניסן סלומינסקי: לא, אני רוצה להגיד לך מה קורה לאחים.
משה גפני: אתם תלמדו מהבני דודים איך אנחנו חיים יחד.
יצחק כהן: דרך אגב, בני דודים מקובל גם לומר לערבים.
משה גפני: לא, המקרה שלנו הוא משהו שונה לגמרי.
משה גפני: על כל פנים, מה התחלת להגיד על האחים?
יצחק כהן: גפני, אני באמצע הצגת הנושא.
יצחק כהן: לא אכפת לי שתדבר אחרי זה.
יצחק כהן: אדוני היושב ראש, חברי ניסן, אם אנחנו נשאיר את הקריטריונים והשולחן הזה ידע כבר לשנות קריטריונים שהממשלה החליטה עליהם, לא פעם ולא פעמיים.
יצחק כהן: הגיע עכשיו משה גפני שיכול לתת לך קצת מניסיונו, איך השולחן הזה יודע לשנות החלטות ממשלה ולא בגלל שיש לו איזה שהיא נטייה פוליטית או נגיעה אחרת, אלא בגלל שזו מהות החוק, כפי שאמרתי, לעודד יישובים שלהם נועד החוק הזה, של העידוד.
יצחק כהן: אם זה עידוד בהשקעות, אם זה באזורי עדיפות א' ובתעשייה, אם זה בהטבות מס.
יצחק כהן: וכפי שאמרתי, משה, אתה לא היית פה, מה שהממשלה החליטה אתמול מוציא את כל היישובים שהם הם מהות החוק מחוץ לחוק.
יצחק כהן: זו הפתיחה.
ניסן סלומינסקי: קודם כל אני רוצה רק לתקן - - -
יצחק כהן: עיני לא צרה באלה שנכנסו, אל תחשוב, וגם עיני חבריי לא צרות באלה שנכנסו בעקבות הקריטריונים, אבל אנחנו מצרים על כך שיישובים שהם הם הם המהות, הם בחוץ.
ניסן סלומינסקי: אז קודם כל רק לתקן טעות שיכול להיות שנשמעה מדבריך.
ניסן סלומינסקי: בהחלטת הממשלה ובמפה של הממשלה, פרט לכפר הוורדים אף יישוב שהיה קודם ברשימה לא יצא.
ניסן סלומינסקי: זו הייתה הדרישה - - -
יצחק כהן: לא יצא בסיבוב הזה.
יצחק כהן: אבל אשקלון יצאה בסיבוב הקודם.
יצחק כהן: היא הייתה ויצאה.
ניסן סלומינסקי: לא, אשקלון יצאה בגלל בג"צ.
יצחק כהן: בסיבוב הקודם, לא בגלל בג"צ.
ראובן ריבלין: כי התחילו להטיל עליה טילים, אז אמרו 'יש להם טילים, מה הם צריכים כסף?
ניסן סלומינסקי: לא, אשקלון התחילה להיות רצינית.
ניסן סלומינסקי: אז קודם כל אני רוצה רק - - -
יצחק כהן: בסיבוב הזה אתה צודק, אבל בסיבוב הקודם אשקלון יצאה.
ניסן סלומינסקי: אז אני אומר, כרגע רק הוסיפו ולא גרעו פרט לכפר הוורדים.
ניסן סלומינסקי: דבר שני, יש כאן תמיד תופעה מדהימה, נניח ראש עיר נכנס, הוא רוצה לשפר את העיר, הוא מצליח בעזרת ה' והוא מעלה אותה והיא באמת עולה מרמה 4 ל-5, אחר ל-6, ואחר כך הוא ישלם על זה, מענישים אותו על זה שהוא העלה את הרמה ומאותו רגע הוא מתחיל להפסיק לקבל כל מיני דברים שהיו לו קודם.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת זה מין מלכודת שבנויה בפנים, מצד אחד כל ראש עיר רוצה את הסיוע, מצד שני, אומרים לו 'תשפר את העיר, לא תקבל', אז מה רוצים שראש עיר יעשה?
ניסן סלומינסקי: זה דבר שאנחנו צריכים למצוא את הדרך איך לעצור את זה, שלא יכול להיות - - - ההיפך, צריך לתת תמריץ, ראש עיר שקיבל עיר בדרגה 4 או ברמה 4 והצליח להעלות אותה ל-5, אחר כך ל-6, ואולי רחמנא ליצלן ל-7, אז צריכים לעודד אותו ולא להעניש אותו.
ניסן סלומינסקי: היום מענישים אותו.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נצטרך למצוא את הדרך איך לעקוף אותו.
יצחק כהן: כן, אבל פה התפקיד שלנו לעודד אותו במפות האלה של עדיפות לאומית ושל הטבות ממס ושל - - - כדי הוא יוכל להרים את העיר.
יצחק כהן: כשהוא יגיע לסוציו אקונומי 10, כמו כפר ורדים, נגיד לו 'תתכבד ותצא החוצה'.
ניסן סלומינסקי: אמרתי שוודאי שכשיגיע החוק בסופו של דבר אלינו וגם נדע את האחוזים ועל מה מדובר, אז יהיה דיון שבו יכול להיות שנרצה לשנות קריטריונים, נרצה לשנות את האחוזים וכו'.
ניסן סלומינסקי: כיום אין עוד עדיין חוק, יש רק החלטת ממשלה ועיקרה של החלטת הממשלה, ואני מקווה שגם בדיון שלנו זה יהיה, לתת לבג"צ, אנחנו הפכנו להיות עבדים לבג"צ, 'הנה, יש קריטריונים, הממשלה מטפלת בזה, ולכן אתם אל תוציאו את החמישה יישובים מהרשימה, כי הממשלה הולכת על העניין, יש קריטריונים, החמישה האלה נמצאים בתוך הקריטריונים ולכן תנו לממשלה לעשות את עבודתה נאמנה ואל תוציאו אותם ב-22 בפברואר'.
ניסן סלומינסקי: אני מקווה שגם אנחנו בסופו של דיון נצטרף לקריאה הזו לבג"צ וכתוצאה מזה חמישה היישובים האלה ימשיכו להישאר ברשימה עד שהחוק יגיע במלואו ואז נראה איך יהיה.
ניסן סלומינסקי: אראל, רב יצחק פתח ואתה מוזמן, כמגיש.
אראל מרגלית: אז קודם כל תודה על הדיון הזה.
אראל מרגלית: אני חושב שהגיע הזמן שיתייחסו לכמה מהאזורים, גם בדרום, ואני מבין שיש אולי שינוי בחצור, בית שאן, ערד, אבל אני לא בטוח שיש באשקלון ואני לא בטוח שיש במקומות אחרים, הגיע הזמן שיתייחסו למקומות האלה כמרכז ולא כפריפריה ואני אגיד למה אני מתכוון.
אראל מרגלית: יושבים קבוצות של אנשים שיש להם הרבה מאוד כישרון, שיש להם הרבה מאוד רצון, שהם זקוקים לעזרה כדי להניע תהליכים כלכליים שיוצרים מקומות עבודה.
אראל מרגלית: אנשים צריכים להבין, בכל המפלגות, שמי ש - - - היה לנו עכשיו את הניסיון הזה בבאר שבע, באמת, רבותיי, זה עניין של יוזמה ציבורית שהיה לה קשר עם המגזר הפרטי והיה לה קשר עם האוניברסיטה והיה לה קשר לסטודנטים והיה לה קשר עם המנהיגות העירונית המקומית.
אראל מרגלית: כדי שחברה תעביר את עצמה מבוסטון, EMC, זו הייתה הדוגמה שם, ותיקח את הפקלאות שלה מבוסטון ותקים מרכז פיתוח בבאר שבע, היה לנו את אותו תהליך בירושלים בראשית שנות ה-90, אי אפשר שהמדינה לא תיתן הטבה משמעותית אם המגזר העסקי מוכן להשקיע.
אראל מרגלית: אי אפשר, אחרת לא באים.
אראל מרגלית: מה הרעיון המרכזי?
אראל מרגלית: לא רק להסתכל על מקום כמו באר שבע או מקום כמו אשקלון, או מקום כמו ערד, או מקום כמו בית שאן, כמקום בעייתי.
אראל מרגלית: נכון, זה מקום שצריך עזרה, אבל מה הדבר היפה?
אראל מרגלית: תסתכלו מה קורה בבאר שבע בשנה וחצי.
אראל מרגלית: EMC קיבלה את ההטבה, 102 עובדים, אתמול ספרנו, היינו שם, והממשלה כבר רוצה לסגת בה מההטבה הראשונית שהיא נתנה.
אראל מרגלית: NESS קיבלה את ההטבה, 160 עובדים, ספרנו אתמול.
אראל מרגלית: עוד שלוש חברות, למעלה מ-300 עובדים בשנה וחצי.
אראל מרגלית: זה נשמע קטן, אבל זה לא קטן, זו בשורה לדרום, זו בשורה לדרום.
אראל מרגלית: אם מדינת ישראל לא תקים עוד מרכזי מצוינות בדרום ותתבסס רק על מרכז הארץ היא חוטאת, חוטאת לעצמה ולתושבים ולאנשים שנמצאים במקומות האלה.
אראל מרגלית: אבל האנשים במקומות האלה זקוקים לאיזה שהיא יד, גם מהממשלה, גם מהסקטור העסקי וגם מאיתנו, מחברי הכנסת, שיראו בזה את ההזדמנות.
אראל מרגלית: כסף בהשקעות מגיע להזדמנויות, לא לבעיות, אנחנו יודעים את זה, אבל המדינה יכולה לתמרץ אותו כשהוא רוצה להגיע.
אראל מרגלית: לא לתמרץ חבר'ה שרוצים להגיע לדרום, לא לתמרץ חבר'ה שרוצים להגיע לצפון, לא רוצים לתמרץ חבר'ה שרוצים להגיע לבית שאן ורואים שם הזדמנות תיירותית מאוד גדולה עם הרכבת שנמצאת שם וכו', לא לתמרץ אנשים שרוצים להגיע לחצור הגלילית, שיש היום הזדמנות אדירה בגליל העליון סביב נושאים חדשים שעוד לא עשו במדינת ישראל.
אראל מרגלית: לא לוקחים לאף אחד פרנסה, אנחנו מדברים על דברים חדשים, אנחנו מדברים על החיבור בין חקלאות, ביו טכנולוגיה, מזון.
אראל מרגלית: זה אזור אדיר.
אראל מרגלית: אנחנו מדברים על קרית שמונה, על חצור הגלילית, על חיבור של טבריה סביב הנושא של המים.
אראל מרגלית: לא עושים את זה היום בארץ, זה נושא אדיר, למה שמדינת ישראל לא תיתן לאותם גורמים שרוצים כבר לבוא לצפון, רוצים לבוא לדרום ורוצים לעשות מעשה עסקי?
אראל מרגלית: אנשים צריכים להבין שכדי שתהיה רווחה צריכים שיהיה רווח והתפקיד של המדינה זה לעזור לאותם גורמים שהיום נמצאים במוקדים אחרים ולא חושבים על הדרום ברמה העסקית, לבוא ולהרוויח.
אראל מרגלית: כן, להרוויח, לקבל את ההטבה הזאת אבל שייתנו בחזרה את התמורה.
אראל מרגלית: היה לנו פה את היום העסקי בכנסת ואמרנו דבר נורא מרכזי.
אראל מרגלית: תוקפים הרבה מאוד את המגזר העסקי, אבל שוכחים דבר אחד, הדרך המרכזית לשינוי חברתי בישראל באותם אזורים כמו ערד ובאותם אזורים כמו בית שאן ובאותם אזורים כמו חצור הגלילית ובאשקלון זה דרך המגזר העסקי.
אראל מרגלית: המגזר העסקי הוא השותף הגדול לשינוי חברתי והתפקיד שלנו ככנסת והתפקיד שלנו כממשלה זה לתמרץ.
אראל מרגלית: לא ישקיעו, לא נתמרץ.
ראובן ריבלין: אראל, זה נכון לכל דבר.
ראובן ריבלין: נכון לכל מקום.
אראל מרגלית: זה נכון לכל מקום, אבל היום נמצאים אזורים בארץ שזקוקים לאיזה שהיא דחיפה ולקחת מהם את אותה הזדמנות זה כמו לקחת את השטיח מתחת לרגליים.
אראל מרגלית: אני אגיד לכם מה הממשלה הזאת עדיין לא עושה.
אראל מרגלית: כלומר מדברים, אתם יודעים, היה לנו את החוק התקציבי בשבוע שעבר, החוק התקציבי בשבוע שעבר הוריד 4 מיליארד שקל מהתקציב של 2015.
אראל מרגלית: הורדנו מהפניוּת של הממשלה בגלל שינוי בחוק ההוצאה, הורדנו 4 מיליארד שקל.
אראל מרגלית: למה אנחנו כל כך התנגדנו לזה?
אראל מרגלית: לא בגלל שאנחנו לא רוצים משמעת פיסקאלית, אנחנו מסכימים עם ראש הממשלה שצריכים משמעת פיסקאלית, אבל לממשלה יש כל כך הרבה עבודה וכל כך מעט כסף פנוי, בביטחון, בחינוך וכו', שאם כבר יש כמה מיליארדי שקלים פנויים זה הזמן לפרויקטים לאומיים, זה הזמן להשקיע.
אראל מרגלית: הרי קרן המטבע, שישבנו פה כולנו איתה ביחד, ה-IMF, מה היא אמרה לנו?
אראל מרגלית: מה הביקורת הכלכלית?
אראל מרגלית: לא ביקורת חברתית.
אראל מרגלית: אתם לא משקיעים במנועי הצמיחה החברתיים שלכם.
אראל מרגלית: מנועי הצמיחה החברתיים שלכם זה להשקיע בדרום, זה להשקיע בצפון, זה להשקיע במגזר החרדי, זה לשלב את הערבים בשוק העבודה.
אראל מרגלית: זה דבר שאם ניתן לו לקרות רק כדרך הטבע הוא יקרה מאוד לאט.
אראל מרגלית: ואם נתמרץ אותו ויש אנשים שמדברים על הדברים האלה, זה לא שזה חדש, זה לא שהיום אין הסכמה לערב את המגזר החרדי, אם נעזור לו, התהליך יואץ.
אראל מרגלית: הדרום צריך להפוך למרכז.
אראל מרגלית: הצפון ובית שאן צריכים להפוך למרכז.
אראל מרגלית: מרכז תיירות, מרכז ביו טכנולוגיה חקלאות ומזון רפואי, מרכז של פיתוח כלכלי.
אראל מרגלית: תסתכלו מה קורה שם מבחינת ההזדמנויות בנדל"ן, אבל יחד עם העניין הזה של הנדל"ן ויחד עם העניין הזה של ההשקעה צריכים תעסוקה.
אראל מרגלית: אנשים רוצים להישאר, הם אוהבים את הערים שלהם.
אראל מרגלית: אם לא יהיו להם מקומות עבודה חדשים הם לא יישארו.
אראל מרגלית: הם ינהרו למרכז ואולי אחר כך יילכו למקום אחר.
אראל מרגלית: בלי הטבות מס מסוימות זה לא יהיה.
ניסן סלומינסקי: לא מקובל.
ניסן סלומינסקי: בליבכם תריעו לו ואם תרצו, ביום פקודה גם תריעו לו, אבל לא במחיאות כפיים.
יצחק כהן: לפרוטוקול אני מבקש שיירשם שאני גאה להיות תושב אשקלון.
ניסן סלומינסקי: גילוי נאות, אתה אומר.
ניסן סלומינסקי: זה מכובד מאוד שנקיים דיון קצת יותר לעומק, איך באמת לוקחים ומרימים את אותם יישובים שזקוקים לזה בפריפריה, או לא בהכרח בפריפריה, שזקוקים לזה.
ניסן סלומינסקי: רק נדע שהיום אנחנו מדברים על נושא ספציפי וזה הטבות המס ליחידים, כלומר לא מדברים על חברות כרגע ולא הטבות לחברות, שזה נושא שראוי שנקיים עליו דיון - - -
אראל מרגלית: אבל את היחידים קשה ל - - -
ניסן סלומינסקי: אמת, אבל כרגע, בעקבות הבקשה לדיון ובעקבות החלטת הממשלה ובעיקר בעקבות פסיקת הבג"צ אנחנו מקיימים את הדיון הזה.
ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה לומר לראשי הערים, ואם תרצו אני אתן לכם גם לדבר, שהחלטת הבג"צ קיימת והחלטת הממשלה לא משנה שום דבר, אלא אם כן תיגשו לבג"צ, תביאו את החלטת - - -
<קריאה: לא, הממשלה אתמול החליטה בסעיף שם שהיא מבקשת להאריך את - - -
ניסן סלומינסקי: אני יודע מה החליטה, אבל זה שהממשלה ביקשה לא אומר כלום, אלא אם כן תיגשו לבג"צ ותביאו את החלטת הממשלה, ויכול להיות שגם אנחנו נחליט דברים מעין אלה ותוכלו גם לצרף את ההחלטה שלנו, ורק אם בג"צ ישנה את פסיקתו אז אפשר יהיה להמשיך.
ניסן סלומינסקי: אל תיקחו את זה כ'הממשלה החליטה והכול בסדר'.
ניסן סלומינסקי: לא, יש החלטת בג"צ שב-22 אתם יוצאים, אלא אם כן הוא ישנה את ההחלטה והראש של בג"צ לא תמיד עובד כמו הראש שלנו.
ניסן סלומינסקי: לא תמיד, אני אומר, לפעמים אולי רק.
ניסן סלומינסקי: לכן אתם תיקחו את החלטת הממשלה, אם לא עשיתם עדיין, ואם תהיה לנו החלטה פה, תיגשו לבג"צ כמה שיותר מהר, אין הרבה ימים, ואז תבקשו שידחה את ההחלטה או ישנה אותה או יבטל אותה או יאריך אותה עד לאחר דיוני התקציב של 2015.
ניסן סלומינסקי: אם ראשי הרשויות רוצים לדבר אני אתן להם ואחר כך אם חברי הכנסת ירצו.
<פיני קבלו: אפשר הערה, אדוני?
<פיני קבלו: בשנה שעברה ישב כאן הרב גפני והיה אותו דיון וחיכו באמת לקבל מהממשלה את המפה, ואז ועדת הכספים האריכה את התוקף עד שתגיע מפה חדשה.
<פיני קבלו: לכן אני חושב שזו פררוגטיבה של ועדת הכספים לאשר עד לסוף שנת 2014 ואז נכנסים למפה החדשה כל היישובים הנכללים.
<פיני קבלו: אני חושב שזה סיוע מאוד גדול שוועדת הכספים יכולה להחליט עליו.
ראובן ריבלין: בג"צ לא יסכים לזה.
ניסן סלומינסקי: אני מקווה שיסכים, אבל - - -
ראובן ריבלין: אני אסביר לך למה, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.
ניסן סלומינסקי: רובי, אני אתן עוד מעט.
ראובן ריבלין: לא, זה לא בידינו.
<פיני קבלו: עובדה שבשנה שעברה בדיון - - -
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, עוד מעט אני אסביר.
ניסן סלומינסקי: קודם כל אני רוצה לקבל בברכה את תלמידי כיתה י"ב של בית איש שלום, מכפר יונה.
ניסן סלומינסקי: זה פרק טוב במה שנקרא דמוקרטיה, תשמעו ואתם ברוכים.
ניסן סלומינסקי: רפי, ראש עירית בית שאן, אתה תהיה הראשון.
<רפאל בן שטרית: ראשית, אני קודם כל מודה לך על קיום הדיון הזה ולחברי הכנסת שיזמו את הדיון, אני חושב שזה חשוב מאוד שאתם נותנים את הדעת על העניין הזה וכמובן להודות לממשלת ישראל על ההחלטה האמיצה שהיא קיבלה אתמול.
<רפאל בן שטרית: חשוב לדעת, העניין הזה מונח לפתחנו, עניין של ימים, החלטת בג"צ מוציאה את חמשת היישובים, בהם בית שאן החל מעוד ארבעה-חמישה ימים.
<רפאל בן שטרית: המשמעות של כך היא משמעות מאוד מאוד חמורה, אני חושב שכמה שאנחנו למדנו בשיעורי אזרחות ואנחנו יודעים שהרשות המחוקקת זו הכנסת, יש לנו הרבה כבוד לבג"צ ואנחנו כמובן מקבלים בהכנעה ובענווה גדולה את ההכרעות שלו, אבל בסוף הכנסת היא זאת שמחוקקת ולוועדת הכספים יש אמירה, היא יכולה לבוא ולומר, רבותיי, עם כל הכבוד ויש הרבה כבוד אנחנו מבקשים להשאיר את חמשת היישובים האלה עד סוף שנת 2014.
<רפאל בן שטרית: ממילא ממשלת ישראל, בתקציב שלה, לשנת 2014, היישובים האלה נמצאים.
<רפאל בן שטרית: ומעבר לכך, איזה טעם יש בלהוציא יישובים רק כדי להכניס אותם ב-1 בינואר 2015.
<רפאל בן שטרית: אין לזה שום טעם, אין לזה שום עניין.
<רפאל בן שטרית: אני חושב שוועדת הכספים יכולה כאמירה לבואו לומר שהם מבקשים מבית הדין הגבוה לצדק לעשות צדק עם חמשת היישובים האלה.
<רפאל בן שטרית: להוריד עכשיו את אחוזי המס ל-0 מ-12 או מ-11 זאת מכת מוות ליישובים האלה, כי הטבות המס האלה הן החמצן ליישובים האלה והם עוגן כלכלי ואני חושב שחבר הכנסת אראל מרגלית אמר את זה בצורה מאוד מאוד יפה ומקיפה.
<רפאל בן שטרית: מעבר לזה, אני רוצה לומר, בצורה שהיא מאוד מאוד ברורה וגם לא מובנת, ההקלות במס היו לבית שאן 13% מתוקף החלטה של ועדת כספים.
<רפאל בן שטרית: נכון להיום זה 11%.
<רפאל בן שטרית: אני לא יודע ואין לאף אחד הסבר לאן נעלמו 2% בדרך.
<רפאל בן שטרית: בשנה שעברה זה ירד ל-12%, השנה זה ירד ל-11%.
<רפאל בן שטרית: החלטה תמוהה, חד צדדית, של רשות המיסים, של אני לא יודע מי וזה לא מובן.
<רפאל בן שטרית: זה איזה שהוא פיחות זוחל בהטבות במס, משנה לשנה זה ירד ל-11%, וגם על זה אני רוצה שהוועדה תיתן את דעתה.
ניסן סלומינסקי: אני הייתי מציע שנסכם שתישארו על 11%.
<רפאל בן שטרית: אני קונה את זה.
ניסן סלומינסקי: אם ה-750 יישאר ולא יגדל, אז אני מפחד שכולם יקוצצו.
יצחק כהן: זה גם בדיחה, ניסן.
יצחק כהן: להשאיר את המעטפת אותה מעטפת, להוסיף יישובים, ככה אתה מדלל את ה - - -
ניסן סלומינסקי: הוא מכפיל את היישובים ומשאיר את אותו סכום, זה צחוק מהעבודה.
ניסן סלומינסקי: רפי, אתה למדת באמת אזרחות טובה, בינתיים כנראה השתנו כללי האזרחות ולא בטוח שהבג"צ חושב שזו הרשות המחוקקת, מה שנקרא.
ניסן סלומינסקי: אתה תראה, כל יום יש דיונים על ההחלטות של הרשות המחוקקת.
ניסן סלומינסקי: כל המושג של חוק עוקף בג"צ, אתה מבין את המשמעות?
ניסן סלומינסקי: כאילו הכנסת המחוקקת היא עוקפת בג"צ.
ניסן סלומינסקי: היא הרי המחוקקת ובית המשפט צריך לפעול לפי הפסיקה של המחוקקים.
ניסן סלומינסקי: זה כבר השתנה קצת, לצערי.
ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אנחנו מסכימים איתך, רק הנקודה היא שאתם תצטרכו לעמוד עליה, שמאחר שזה עדיין לא חוק, שבג"צ לא יעמוד על זה שאין חוק ולכן אתם בחוץ.
ניסן סלומינסקי: תראו שיש תהליך, שהמדינה הולכת אליו ויש החלטת ממשלה וועדת הכספים גם, כדי לשכנע אותם שייתנו את הצ'אנס ולא יעצרו, למרות שעדיין אין חוק.
ניסן סלומינסקי: אז אני אומר, כן צריכים שכנוע וכן צריכים לעשות את זה.
ניסן סלומינסקי: בנושאים אחרים ראינו שזה לא עזר ובג"צ, למרות שיש חודשיים עד שיתקבל חוק, התערב ולא נתן את החודשיים האלה בנושאים אחרים.
ניסן סלומינסקי: ואני לא רוצה להאריך בזה.