GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אבי חליבה: אנחנו באים עם המלצות.
<אבי חליבה: הדבר השלישי, וגם כאן אנחנו מסכימים, הוא שינוי מתח הדרגות של הבלניות שהוא באופן ברור ישפיע גם על שכרן.
<אבי חליבה: ברגע שדירוג הבלניות הוא נמוך, גם השכר שלהן – וגם של כל עובדי המועצות הדתיות – הוא נמוך.
יעקב ליצמן: מה נדרש מבלניות לדעת?
<יהושע ישי: אני חושב שמה שהתכוונת לשאול זה מה מתח הדרגות.
יעקב ליצמן: לזה עוד נגיע עוד דקה.
יעקב ליצמן: תאמין לי שלא סתם שאלתי.
<אבי חליבה: הוא שאל משהו אחר.
<אבי חליבה: היום במסגרת זה שאין ניתוח עיסוק, הדרישה היחידה היא שבאמת בלנית תכיר את ההלכות ותהיה מקובלת על הרב המקומי שמפעיל.
<אבי חליבה: זה מה שקורה היום.
<אבי חליבה: אנחנו חושבים שצריך לעשות בזה שינוי.
<אבי חליבה: אני רוצה לספר לכם על עוד שני דברים קטנים שכבר קורים.
יעקב ליצמן: צריך להיות תואר אקדמי.
אורית סטרוק: לא לזלזל.
<אבי חליבה: אני לא מזלזל בתפקיד הבלנית כי אני חושב שמעבר למה שאמרתי, זאת אחת המצוות החשובות.
<אבי חליבה: אני חושבת שהבלנית פוגשת את האישה באחד המקומות הרגישים ביותר ולא צריך לזלזל בזה.
<אבי חליבה: אנחנו עושים עוד שני דברים והם כבר בעבודה.
<אבי חליבה: האחד, יחד עם נציגי המועצות הדתיות אנחנו עושים שיתוף פעולה לגבי קורסים לגמול השתלמות שגם זה מקנה תוספות שכר.
יעקב ליצמן: מה צריך ללמוד בקורסים האלה?
<אבי חליבה: אלה קורסים כלליים, לא אקדמיים.
<אבי חליבה: הדבר הנוסף שאנחנו עושים - ואם תרצה לשמוע את הפרטים, אני אשמח להעביר לך – זה קורס חדש להעצמת בלניות שכל תכליתו היא לא בהיבט ההלכתי, לשם כך יש את הרבנים ואנחנו לא מתיימרים להחליף אותם אלא להפך, אלא דברים שקשורים לקורס לשיפור השירות.
יעקב ליצמן: על זה אני חולק.
<אבי חליבה: אם תרצה, אני אשמח להעביר לך את הפרטים.
יעקב ליצמן: על ההלכה אני מבין.
אורית סטרוק: כל העבודה הזאת, מתי תהיה?
<אבי חליבה: העבודה הראשונה של ההכשרות כבר קורית ואפשר לראות אותה בשטח.
<אבי חליבה: היא תסתיים בסופף 2015 אבל היא כבר קורית.
אורית סטרוק: אני רוצה להבין מתי הן ישודרגו.
אורית סטרוק: הן ישודרגו מבחינת תכנית העבודה שלנו כבר השנה.
אורית סטרוק: אני אומר שוב, זה תלוי בממונה על השכר, אם הוועדה הנכבדה הזאת תחליט על תוספות תקציב.
יעקב ליצמן: מי שלומד רק הלכה, איזה דרגה יש לו?
<אבי חליבה: זה לא קשור.
<אבי חליבה: אין קשר בין האחד לשני.
יעקב ליצמן: איך היא עולה בדרגה?
<אבי חליבה: בהתאם לוותק.
יעקב ליצמן: למה במקומות אחרים עולים בדרגה ולא רק לפי הוותק?
<אבי חליבה: עכשיו כאשר נשנה, יכול להיות שיהיה גם שינוי בזה.
<נתן נתנזון: הבעיה היא שאין מתח דרגות.
יעקב ליצמן: מי שעובד כאן עשרים שנים, אני מבין שאתה מעלה כל שנה.
<אבי חליבה: אצל הבלניות אין מתח דרגות.
יעקב ליצמן: הוא אומר במפורש משהו שהוא לא נכון.
יעקב ליצמן: אין שם ותק.
<אבי חליבה: יש ותק.
<אבי חליבה: אין הבדל במתח הדרגות.
<אבי חליבה: ותק בוודאי שיש.
<נתן נתנזון: זאת הבעיה.
<נתן נתנזון: אין מתח דרגות.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע עכשיו את נציגות הבלניות.
<צפורת שימל: אני יועצת משפטית של אמונה, תנועת האישה הדתית לאומית.
<צפורת שימל: אני רוצה לומר שאנחנו באמונה בגישה מערכתית, גישה שרואה את ההגדרה של מקצוע הבלנית כמשהו מהותי.
<צפורת שימל: מבחינתנו כל הנושא, ככל שישתפרו כמובן תנאי העבודה והשכר של הבלניות, כך הפרופיל של הבלניות ייראה בדרך אחרת לגמרי מכפי שאנחנו אומרים היום.
<צפורת שימל: הנושא של היקף המשרה הוא נושא מהותי וקריטי בכל ההיבט הזה.
<צפורת שימל: אנחנו פנינו למשרד לשירותי דת וביקשנו נתונים לגבי הנושא של שכר הבלניות.
<צפורת שימל: הדבר שמבחינתנו הוא אקוטי בצורה שלא תאמן בעניין הזה, זאת העובדה שסרגל התקינה של הבלניות והיקף המשרה שלהן נקבע בהתאם למספר הטובלות.
<צפורת שימל: זה בדיוק מה שנאמר לנו במכתב רשמי של המשרד לשירותי דת.
<צפורת שימל: העובדה שבלנית, סרגל התקינה שלה והיקף המשרה שלה נקבע לפי מספר הטובלות, הוא דבר שלא קיים בשום תחום אחר.
<צפורת שימל: אם אנחנו משווים את זה לתחום האחיות, אנחנו לא רואים מצב שאחות מקבלת בהתאם למספר האנשים בהם היא מטפלת.
<צפורת שימל: אם ניקח מתוך התחום של המשרתים בקודש, כפי שזה נקרא והבלניות הן חלק ממגזר המשרתים בקודש, אם אני אקח דוגמה קיצונית של מי שעוסקים בקבורה, הם הרי לא מקבלים בהתאם למספר פעולות הקבורה שהם היו אחראים להן.
<צפורת שימל: רק הבלניות משום מה מקבלות את השכר שלהן ואת היקף המשרה שלהן ביחס למספר הטובלות שהיו להן.
<צפורת שימל: לא צריך להיות שום הבדל בין בלנית שנמצאת בישוב בו יש מספר טובלות מסוים לבין בלנית שנמצאת בישוב בו יש מספר טובלות אחר.
יעקב ליצמן: הם לא אמרו כך.
ניסן סלומינסקי: אתה לא שמעת שהיא אמרה להם שהם לא צודקים.
<צפורת שימל: אני מדברת מתוך פניות של בלניות שפנו אלינו בעניין הזה ומתוך בדיקת תנאי ההעסקה שלהן.
<צפורת שימל: בהקשר הזה אנחנו משמשים להן פה ואני מבקשת שלפחות תתנו לנו את האפשרות הזאת.
<צפורת שימל: אני חושבת שהעובדה שאופי העבודה של הבלניות הוא אופי כזה שהוא מורכב גם מהיבטים הלכתיים, גם מעבודות ניקיון ואין לזלזל בכך אלא נהפוך הוא, גם מהיבטים של כל מה שקשור בנושא של שעות נוספות שהן צריכות להישאר, אם אלה ערבי חג כאשר כולנו נמצאים בבית והן נמצאות במקום העבודה שלהן, אם אלה ערבי שבת, אם אלה מוצאי שבתות – כל הזמנים האלה הם זמנים שמבחינת הבלניות אלה הן שעות העבודה שלהן והן צריכות לקבל את ההכרה בעניין הזה ברמת השכר, בוודאי ובוודאי כאשר כמעט ולא קיימת היום בלנית אחת שתמצאו אותה כמי שעובדת במשרה מלאה.
<צפורת שימל: זה דבר שלא קיים היום אצל הבלניות.
<צפורת שימל: כמעט ולא תמצאו בלנית שהיקף המשרה שלה הוא היקף משרה מלאה.
<צפורת שימל: המצב של הבלניות חייב להשתפר.
<צפורת שימל: מתח הדרגות שלהן נע היום בין חמש לשמונה וזה דבר שחייב לעלות.
<צפורת שימל: כל ההיבטים האלה הם היבטים שמבחינת אופי התפקיד שלהן, כיוון שהן מסורות לעבודתן, הן תמיד נזנחות ונשכחות וצריך לעשות שינוי רדיקלי בעניין הזה.
<צפורת שימל: תודה.
ניסן סלומינסקי: יש כאן מישהי מהבלניות עצמן?
<קרן חדד טאוב: כן.
<קרן חדד טאוב: אני מנהלת את קבוצת אדוות, נשים שעוסקות בנושא של מקוואות וחוויית הטבילה מהצד של הטובלות ומהצד של הבלניות, ואני בלנית.
<קרן חדד טאוב: רציתי לתקן את הסמנכ"ל ולומר שהעבודה היא שבעה ימים בשבוע ולא שישה ימים בשבוע.
<קרן חדד טאוב: בלניות במושבים עובדות שבעה ימים בשבוע.
<קרן חדד טאוב: אין להן מחליפה והן עובדות שבעה ימים בשבוע.
<קרן חדד טאוב: השכר שלהן הוא שליש.
<קרן חדד טאוב: הגדרת המשרה שלהן היא שליש משרה מכיוון שיש להן בסביבות מאה טובלות.
<קרן חדד טאוב: ברגע שהמספר עולה על מאה, יש רף אחר.
<קרן חדד טאוב: כאמור, הן עובדות שבעה ימים בשבוע והן עובדות לפי קריאה.
<קרן חדד טאוב: זאת אומרת, הן יכולות ללכת ולחזור שלוש-ארבע פעמים באותו ערב.
<קרן חדד טאוב: העבודה כוללת החלפת מים, שזה כולל את שעות הבוקר.
<קרן חדד טאוב: הן עובדות גם בבוקר וגם בערב.
<קרן חדד טאוב: זה לא נכון שהמקווה לא עובד בבוקר.
<קרן חדד טאוב: בבוקר הן מחליפות את המים.
<קרן חדד טאוב: אלה לא שלוש וחצי שעות.
<קרן חדד טאוב: השכר שלהן הוא 2,500 שקלים לשליש משרה.
<קרן חדד טאוב: אני מאוד שמחה שבמועצה הדתית מטה בנימין יש סדרים, אבל במועצות דתיות אחרות השכר שמגיע בפועל לכיס של הבלניות הוא מ-2,500 שקלים, הוא 1,800 שקלים במצב הטוב עד 1,200 שקלים ו-1,000 ו-700 שקלים במקומות אחרים.
ראובן ריבלין: אפשר לשאול אותך שאלה אישית?
ראובן ריבלין: את בלנית מתוך הכרה או מתוך ערך או מתוך כך שזאת הפרנסה שלך?
מיכל בירן: מה זה משנה?
<קריאה: זאת שאלה ששואלים גם גברים?
ראובן ריבלין: אני רוצה לעזור.
ראובן ריבלין: השאלה שלי פרובוק
ראובן ריבלין: טיבית כדי לעזור להן.
<קרן חדד טאוב: אני מודה שאני לא אופיינית בקרב הבלניות.
<קרן חדד טאוב: גם בגלל אידיאולוגיה כי בירושלים לא יקבלו אותי כבלנית כי אני לא הולכת עם כיסוי ראש מלא.
ראובן ריבלין: זאת לא הבעיה שלך.
ראובן ריבלין: זאת הבעיה של המערכת.
<קרן חדד טאוב: אני רוצה להדגיש שבלניות במושבים, אין להן מחליפות.
<קרן חדד טאוב: המשרד מודע לבעיה אבל הוא לא מכיר בה כבעיה כי התשובה היא שזאת עבודה של נשים ונשים יסתדרו ביניהן.
<קרן חדד טאוב: אותה בלנית שהתחלתי לספר עליה שפנתה אלי אתמול בערב, אמרה לי שלפני שבועיים היא פנתה לרב המושב שלה ואמרה לו שהיא צריכה לעבור צנתור ולכן היא צריכה מחליפה.
<קרן חדד טאוב: הוא כעס עליה על כך שהיא לא הצליחה למצוא מחליפה.
<קרן חדד טאוב: היא אומרת שלא פלא שהיא לא מוצאת מחליפה, כי אף אחד לא משלם למחליפות ולכן בשום מקום אין מחליפות.
<קרן חדד טאוב: זה המצב של הבלניות היום.
<נחמה שולמן: לידיעת הרב ליצמן, אני גם אחות ואני גם בלנית מתוך אידיאל, חבר הכנסת ריבלין.
<נחמה שולמן: זכיתי להקים מקווה בתל אביב יחד עם המועצה הדתית, שנתיים וחצי עבדתי בו במשרה מלאה, בהתנדבות, זכיתי שהמקווה שחלמתי עליו תשע שנים הוא התקיים, אבל שילמתי על זה מחיר מאוד כבד.
<נחמה שולמן: אני רוצה להגיד לכם שאני עובדת כרגע באופן רשמי יום בשבוע ומקבלת 450 שקלים לחודש.
<נחמה שולמן: זה אפילו לא מממן את הנסיעות שלי מפתח תקוה לתל אביב.
<נחמה שולמן: 250 שקלים הולכים על קנסות לחניה כי המועצה הדתית לא מוכנה לתת לי מקום חניה ליד המקווה שנמצא ברחוב מאוד צדדי.
<נחמה שולמן: אני עושה את העבודה באמת בלב שלם ומתוך שמחה.
<נחמה שולמן: אני אחות במקצועי.
<נחמה שולמן: שכר בלנית הוא עשרה אחוזים משכר אחיות שגם שכרן הוא לא משהו בשנת 2014 בישראל.
<נחמה שולמן: כשליש משכורת של עובדת משק בית.
ראובן ריבלין: שערורייה.
<נחמה שולמן: בחורף זה לא נכון שזאת עבודה של שלוש שעות.
<נחמה שולמן: הבלניות בתל אביב צריכות להיות בשעה 4:00, שעה לפני שקיעה, והן יוצאות משם סמוך ל-10:00 בלילה.
<נחמה שולמן: זה שש שעות מלאות.
<נחמה שולמן: הן עונות לטלפונים, מנקות, נותנות יחס, להדריך וכולי.
<נחמה שולמן: הרבה פעמים אני עובדת במקווה ומשם הולכת למשמרת לילה בבית החולים וחושבת שהנה, עכשיו אני אוכל לנוח.
<נחמה שולמן: אי אפשר לתאר במלים אבל אני יוצאת משם עם הלשון בחוץ.
<נחמה שולמן: בתל אביב אין שום הבדל בין מקווה שמכיל מאות נשים בחודש לבין מקווה שהבלנית יושבת ולא מזיזה את עצמה.
<נחמה שולמן: בכל אופן, במקווה שלנו אנחנו לא מקבלים שום עזרה.
<נחמה שולמן: בשנה ראשונה נשים מגיעות לטבילה בחינם ואף אחד לא סופר אותן.
<נחמה שולמן: אלה יכולות להיות עשרים נשים כאלה בערב ואף אחד לא יודע שהן מגיעות.
<נחמה שולמן: הבלנית צריכה לתת את אותו שירות לכולן.
<נחמה שולמן: הבלנית שעובדת אתי היא עובדת חמישה ימים בשבוע, חמישה ימים מלאים והיא אימא לשמונה ילדים ומשתכרת 2,800 שקלים בחודש.
<נחמה שולמן: היא אומרת לי שהיא מקבלת גם נסיעות, כך שהיא מגיעה ל-3,000 שקלים בחודש.
<נחמה שולמן: חמישה ערבים האישה הזאת יוצאת בשעה 3:30-4:00 אחר הצהרים, עוזבת בית עם שמונה ילדים וחוזרת הביתה ב-12:00 בלילה.
<נחמה שולמן: אני אומרת לכם, אני פשוט מרגישה שאנחנו חיים בדור שגם אחיות וגם בלניות נמצאות במקצועות שהפערים בין מי שעושה את עבודת השטח למנהלים הם פשוט בלתי מוסריים.
משה גפני: דיברת על הפער בין הבלניות למנהלים?
<נחמה שולמן: כן.
<נחמה שולמן: הגשם לא בא בגלל שאין עננים אלא זה בגלל שאנחנו חברה שפוגעת בחלשים, עושקת דלים ופשוט אנחנו לא מוסריים.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע את נציג הממונה על השכר, משה בכר.
<משה בכר: תודה אדוני היושב ראש.
<משה בכר: אני מתנצל שמיד אחרי הדברים שלי אני חייב לצאת לוועדה אחרת.
משה גפני: בוועדה ההיא ידברו על העשירים.
משה גפני: כדאי שתהיה שם.
<משה בכר: לא.
<משה בכר: זאת דווקא ועדת חינוך.
<משה בכר: אני חושב שהובן כאן, גם על ידי נציגי המועצות וגם על ידי נציגי המשרד לשירותי דת, שהבלניות לא מופלות לרעה לעומת עמיתיהם בשלטון המקומי.
<משה בכר: הן מועסקות בדיוק לפי אותה חוקת עבודה שחלה בשלטון המקומי, בעיריות.
<נחמה שולמן: אין בלניות בשלטון המקומי כך שאין למה להשוות אותי.
<משה בכר: אם יותר לי, אני אמשיך.
משה גפני: ברגע שאתה אומר שהיא מושווית לשלטון המקומי, אתה לא יכול לדבר בסיסמאות.
משה גפני: למי בשלטון המקומי היא מושווית?
משה גפני: השכר שלה מושווה לראש העיר?
משה גפני: לסגן ראש העיר?
משה גפני: לגזבר?
משה גפני: למנכ"ל?
משה גפני: למי בשלטון המקומי?
<משה בכר: לא אמרתי שיש בלניות שמועסקות בשלטון המקומי.
משה גפני: לא אמרתי שאמרת.
משה גפני: למי הן מושוות?
משה גפני: שמענו בדיוק מה שאמרת.
<משה בכר: אמרתי שהבלניות מועסקות לפי חוקת העבודה בשלטון המקומי והן זכאיות לכל תנאי השכר והתוספות להם זכאים עובדי השלטון המקומי.
יעקב ליצמן: מי?
<משה בכר: למשל, לבלניות בדרך כלל אין תואר ולכן הן מועסקות בדירוג המינהלי.
<נחמה שולמן: יש לי תואר שני.
<משה בכר: אמרתי בדרך כלל.
ניסן סלומינסקי: בגלל השכר הנמוך הזה, אתה מצפה שמי שיש לה תואר דוקטור תבוא לשם?
ניסן סלומינסקי: הרי זאת הביצה והתרנגולת.
<נתן נתנזון: אדוני היושב ראש, לנו יש שתי בלניות שיש להן תואר דוקטור והן עושות את זה רק בגלל המקצוע.
גילה גמליאל: הן צריכות להשתכר בכבוד.
יעקב ליצמן: למי ברשות המקומית אתה משווה בלניות?
יעקב ליצמן: תן לי דוגמה אחת.
<משה בכר: אני מסביר שהבלניות מועסקות בדירוג המינהלי וזה אותו דירוג מינהלי שיש בשלטון המקומי.
יעקב ליצמן: תן לי דוגמה מרשות מקומית.
אורית סטרוק: מי נמצא באותה דרגה?
<משה בכר: חוקת העבודה היא אותה חוקת עבודה.
<משה בכר: הדירוג המינהלי הוא אותו דירוג מינהלי.
גילה גמליאל: גם אם אתה צודק, זה לא מה שקורה בפועל.
<משה בכר: התוספת שניתנת בעד העבודה בשעות לא שגרתיות, היא בדיוק אותה תוספת שניתנת לעובד של השלטון המקומי בעד העבודה בשעות לא שגרתיות.
יעקב ליצמן: תן לי דוגמה.
יעקב ליצמן: אתה מסובב אותנו.
יעקב ליצמן: תן דוגמה לתפקיד אחד במועצה המקומית שמקבל אותה דרגה כמו הבלנית.
<משה בכר: אדוני, אם תפתח את חוקת העבודה, תראה.
יעקב ליצמן: תעזוב אותי מחוקת העבודה.
אורית סטרוק: אתה הממונה על השכר.
אורית סטרוק: תגיד מה הדירוג.
<משה בכר: אני מסביר שוב שהכללים להעסקת בלניות הם בדיוק אותם כללים להעסקת כל עובד בשלטון המקומי בדירוג המינהלי עם כל התוספות.
<משה בכר: אני רוצה לומר משהו שלא נאמר כאן.
<משה בכר: לפני כשנה במסגרת הסכם המסגרת במשק, אנחנו באוצר חשבנו שנכון וראוי לתת במסגרת הסכם המסגרת תוספת מוגדלת לבלניות.
<משה בכר: הסתדרות המעוף אפילו הייתה מוכנה ללכת על זה, כמו שהם הלכו על אוכלוסיות נוספות בשלטון המקומי כמו הסייעות.
<משה בכר: הסייעות בגני הילדים, הסתדרות המעוף קבעה במסגרת הסכם המסגרת.
ניסן סלומינסקי: הבלניות סירבו?
<משה בכר: מי שסירב אלה המעסיקות, חבר המועצות הדתיות.
<משה בכר: משום מה הן לא רצו ללכת על הסכם כזה.
<משה בכר: אנחנו היינו מאוד בעד.
<נתן נתנזון: זאת חוצפה שאי אפשר להגיד אותה כאן.
<נתן נתנזון: תסלח לי, עם כל הכבוד, זה לא כך.
<נתן נתנזון: רצו שאנחנו ניקח ממישהו שמקבל עוד מאה שקלים פחות כדי שהם יאמרו שנתנו מאתיים יותר.
<נתן נתנזון: איזה נימוק זה?
<נתן נתנזון: זה מה שהם רצו.
<משה בכר: דבר שני.
<משה בכר: במסגרת הסכמי המסגרת שחלים גם בשלטון המקומי, אנחנו תמיד שואפים לתת תוספת שכר יותר גבוהה דווקא לבעלי השכר היותר נמוך אבל בדרך כלל מי שמתנגד למהלכים האלה – ואגב, אלה מהלכים רוחביים והם לא רק לגבי בלניות אלא לגבי כל בעלי השכר הנמוך.
יעקב ליצמן: מי מתנגד לזה?
<משה בכר: בדרך כלל ההסתדרות כי שם מעוניינים לדאוג דווקא לבעלי השכר הגבוה.
<משה בכר: אני מציין לטובה את הסתדרות המעוף שלסייעות בגני הילדים הייתה מוכנה.
יעקב ליצמן: אבל אתה לא מוכן לתוספת תקציב.
ניסן סלומינסקי: אני עושה משהו שרק לעתים נדירות אני עושה.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שאנחנו משחיתים את זמננו לריק.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נקבע בזמן הקרוב ישיבה עם קובי אמסלם ולישיבה זאת יבוא גם נציג ההסתדרות וגם נציג מעוף וכמובן אתם תגיעו והבלניות.
ניסן סלומינסקי: פעם אחת ולתמיד נמצה את הדיון.
אורית סטרוק: יביאו את העבודה שהם הכינו.
<נתן נתנזון: אדוני היושב ראש, אני מאוד מבקש, כאשר קובי אמסלם יבוא, אל תתנו לו לשחק אתכם את המשחק הזה של הדירוג המינהלי.
<נתן נתנזון: בדירוג המינהלי יש אנשים שמקבלים דרגה 5 ויש אנשים שמקבלים דרגה 35.
ניסן סלומינסקי: גם אתה תהיה בישיבה וגם יהושע.
ניסן סלומינסקי: אנחנו ננסה לסגור את זה אבל לסגור את זה ממש כי כאן אנחנו רק משחיתים את המלים וכל אחד רק מדבר ואין מישהו שאתה יכול לסגור אתו דבר כלשהו, כך שזה סתם בזבוז זמן.
משה גפני: יכול הממונה על השכר להגיד את מה שהוא אמר, יכולות המועצות הדתיות לומר את מה שהן אמרו, יכול המשרד לשירותי דת לומר את הדברים, אבל צריך להביא כסף.
משה גפני: נמצא כאן נציג של אגף התקציבים?
ניסן סלומינסקי: גם הוא יגיע לאותה ישיבה.
ניסן סלומינסקי: לכן אני עוצר את הדיון.
משה גפני: צריך לראות האם הביאו עוד כסף כי אחרת כל אחד יאשים את השני.
יצחק כהן: קודם כל צריך להזמין אותו.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני מתנצל גם בפני הבלניות.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נקיים בזמן הקרוב ישיבה נוספת.
ניסן סלומינסקי: בעוד שבוע או שבוע וחצי נקיים את הישיבה הבאה ואז נדבר עם אלה שיכולים לקבל החלטה.
ניסן סלומינסקי: כאן אין מי שיקבל החלטה.
משה גפני: בושה וחרפה כל ההתנהלות הזאת.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש גם מנציגות אמונה וגם מהבלניות, בעיקר ממך, שתגיעו גם לישיבה הבאה שנקבע כדי שנוכל לסגור את הנושא.
ראובן ריבלין: אני שאלתי קודם שאלה פשוט כדי להמחיש את הבעיה שנמצא בפנינו שהייתי קורא לה שערורייה.
ראובן ריבלין: את הרי תעשי את העבודה גם אם תצטרכי לשלם כסף מהטעם הפשוט שאת מאמינה.
<קריאה: לכן מנצלים אותנו.
ראובן ריבלין: לכן כל כך מזלזלים ורואים אתכן כדבר מובן מאליו.
ראובן ריבלין: לכן שאלתי את השאלה רק כדי להבליט את גודל הבעיה שנמצאת בפנינו.
גילה גמליאל: אני רוצה שנשב לפני הפגרה.
ניסן סלומינסקי: לפני הפגרה בעזרת השם.
ניסן סלומינסקי: נביא גם את הממונה על השכר וגם את נציג אגף התקציבים.
ניסן סלומינסקי: אני מקווה שכל מי שהיה כאן היום, יגיע לישיבה אותה נקבע.
ראובן ריבלין: יכול להיות שזה לא אגף התקציבים אלא החשב הכללי.
אורית סטרוק: תזמין את כולם.
משה גפני: החשב הכללי לא מביא כסף.
ניסן סלומינסקי: נבדוק מי האיש ואותו נזמן.
ניסן סלומינסקי: סליחה שאני מטריח, אבל אני רוצה כן לסיים את הנושא ולא תהיה רק ישיבה כל אחד מרגיש טוב כי אמר את מה שהיה לו לומר אבל כלום לא יצא ממנה.
ניסן סלומינסקי: אני כן רוצה להגיע לאיזשהו סיכום.
ניסן סלומינסקי: לכן נביא את האנשים הרלוונטיים לישיבה הבאה ואני מבקש מכן, הבלניות, נציגות אמונה ונציגות אחרות שנמצאות כאן, לבוא לאותה ישיבה.
ניסן סלומינסקי: אני מברך בברכת ברוכים הבאים את ראשי חברת החשמל ובראשם את היושב ראש יפתח רון טל, את יושב ראש ועד העובדים מיקו ואת יתר החברים, איש איש לפי כבודו ומעלתו.
ניסן סלומינסקי: כמו כן אני מקדם בברכה את תלמידי כיתת י"ב של ישיבת דרכי נועם מפתח תקווה שנמצאים כאן במסגרת יום אזרחות.
ניסן סלומינסקי: תדרשו בשלומו של ר' משה מן ראש הישיבה ותעשו חיל.
ניסן סלומינסקי: אנחנו פותחים את הדיון בנושא שמבחינה אחת הוא עומד בלב לבו של כל אזרח ואזרח במדינת ישראל, חברת חשמל.
ניסן סלומינסקי: כל אחד מאתנו משלם לחברת החשמל וכמה שהוא מנסה לחסוך, בסוף תמיד החשבון גבוה.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שיש כמה סיבות לכך שהחשבון גבוה ואנחנו ננסה לדון היום בשני כיוונים של החשבון הגבוה – חשבון אחד הוא כאשר יש חובות שהרשות לא גובה ונשמע למה היא לא גובה את התשלום.
ניסן סלומינסקי: אם היה מדובר בארנונה ברשות מקומית, משרד הפנים היה מפסיק להעביר לרשות מענקים כל זמן שהיא לא מגיעה לאחוז גבייה.
ניסן סלומינסקי: כאן מדובר, אם אני לא טועה, בשבעה אחוזים מהגבייה ובוודאי המשמעות היא שאנחנו משלמים שבעה אחוזים יותר או אולי אם היו גובים, היו יכולים להוריד לנו שבעה אחוזים מהתשלום.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם זה בדיוק חופף אבל אנחנו ננסה להבין איך יכול להיות דבר כזה ואם זה יכול להיות, למה אנחנו נשלם?
ניסן סלומינסקי: אם יש פטור מסוים לציבורים מסוימים, למה שלא ניכנס גם אנחנו לציבורים האלה?
ראובן ריבלין: המדינה יכולה לקזז חובות.
ניסן סלומינסקי: אם המדינה תחליט שהיא מעבירה, בכבוד.
ניסן סלומינסקי: אם המדינה תחליט שהיא לוקחת על עצמה את התשלום, בכבוד.
ניסן סלומינסקי: אם לא, יכול להיות שאנחנו צריכים לקרוא למרד צרכנים והכוונה היא שאם יש כאלה שלא משלמים וזה בסדר, גם אנחנו לא נשלם וזה יהיה בסדר.
ניסן סלומינסקי: למה לא? למה יש כאלה שיכולים לא לשלם?
ניסן סלומינסקי: במקרה זה מדובר בשבעה אחוזים אבל יש עוד הרבה אחוזים אחרים ואנחנו נרצה לשמוע על הרפורמה הידועה.
ניסן סלומינסקי: ישבנו כאן בפעם הקודמת עת דובר על הערבויות ואמרו לנו שעוד מעט נחתם ועוד מעט יש רפורמה.
ניסן סלומינסקי: אולי אנחנו קרובים ואולי אנחנו רחוקים, אבל אם אני מבין נכון כבר יש רפורמה אחרת ולא עליה דובר.
<יפתח רון טל: בדיוק אותה רפורמה.
ניסן סלומינסקי: אני אשמח לשמוע ולשמוע כמה זה עוד מעט.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שכל אחד מאתנו קורא עיתונים ורואה את כל אותם דברים כאשר בצד הדברים הנעימים שיש בחברת חשמל ויש הרבה, יש גם הרבה הרבה דברים לא נעימים.
יעקב ליצמן: למה צריך רפורמה?
יעקב ליצמן: שיעשו רפורמה בגבייה ברשות.
ניסן סלומינסקי: אם יעשו רפורמה נכונה, גם זה יוריד הרבה יותר משבעה אחוזים.
ניסן סלומינסקי: כדי שנוכל להיכנס לדיון עצמו, ניתן קודם כל זכות דיבור ליושב ראש חברת חשמל ואם תרצה, תאמר לי מי עוד אתה רוצה שידבר.
ניסן סלומינסקי: לאחר מכן נשתדל כמיטב יכולתנו לשאול שאלות.
ראובן ריבלין: היוזמה של הפגישה הזאת עם חברת החשמל היא שלנו?
ניסן סלומינסקי: היא יוזמה משותפת.
ניסן סלומינסקי: מצד אחד זעקת חברת החשמל בהקשר של מיליארד ו-300 מיליון שקלים חובות שחייבים לה והיו יכולים להקל עליה מאוד אבל כנראה נבצר ממנה באופן מאוד לא ברור להגיב.
ניסן סלומינסקי: מצד שני הזעקה שלנו.
יעקב ליצמן: צריך להעביר את החוק של פייגלין ואז הכול יהיה בסדר.
<דוד צרפתי: כבוד היושב ראש, הוועדה ביקרה בחברה?
יעקב ליצמן: זאת הבעיה שלך.
יעקב ליצמן: למה לא הזמנת אותנו?
<דוד צרפתי: אני מזמין.
<יפתח רון טל: הוועדה ביקרה אבל עדיין לא בהרכב הנוכחי שלה.
ניסן סלומינסקי: הנקודה החשובה היא שחברת חשמל מבקרת בבית של כל אחד מאתנו.
<דוד צרפתי: רואים בזה זכות גדולה.
<דוד צרפתי: אני חושב שחשוב מאוד שתבקרו אצלנו.
יעקב ליצמן: האידיליה בינך לבין יפתח קצת מפחידה אותי.
<יפתח רון טל: אל תתרשם לא נכון.
ניסן סלומינסקי: מיקו, אולי לא לזה התכוונת, אבל באסוציאציה כאשר כל פעם אנחנו הולכים לדון בתקציב הביטחון, גם בממשלה וגם כנראה בוועדה, מזמינים אותנו לבור ושם אתה עומד נפעם ומתרגש ורואה גם את הסכנות וכולי, ואחר כך על הרקע הזה הם רוצים שנדון בתקציב של הביטחון.
<דוד צרפתי: אני חושב שחשוב שתבואו.
<דוד צרפתי: לטעמי זה חשוב מאוד.
ניסן סלומינסקי: גם "הדסה" הזמינה אותנו אבל יש כאלה שאומרים שהם כבר מכירים וכבר היו ב"הדסה".
ניסן סלומינסקי: יפתח, המיקרופון לרשותך.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שתדבר על שני הדברים כאשר כל אחד עומד בפני עצמו אבל בסך הכול החיבור שלהם מגיע אלינו כל חודשיים בחשבון החשמל שאנחנו מקבלים.
<יפתח רון טל: תודה רבה.
<יפתח רון טל: בוקר טוב.
<יפתח רון טל: כבוד יושב ראש הוועדה, חברי הכנסת.
<יפתח רון טל: הדיון הזה לנו הוא מאוד חשוב ואנחנו מודים ליושב ראש הוועדה על כך שזימן את הדיון בלוח זמנים מאוד מאוד לחוץ ואפשרת לנו להשמיע את דברינו כאן.
<יפתח רון טל: אני רוצה לומר כמה דברים כלליים ואני אעשה את זה באמת בקיצור ואחר כך נמשיך לפי הכיוון של הדיון.
<יפתח רון טל: נמצא אתנו כאן סמנכ"ל הכספים שלנו תמיר פוליקר בכל נושא שקשור לעניין המקרו של מצבה הפיננסי של החברה, נמצא אתנו איציק עבודי שהוא חבר ותיק בוועדה, מנהל מחוז ירושלים של החברה והוא זה שלמעשה עומד בקשר היום יומי עם הרשות הפלשתינית, ונמצאים מיקו וליאור מארגון העובדים.
ניסן סלומינסקי: נמצאים כאן נציגי האוצר?
<יפתח רון טל: אנחנו חווים בשנתיים האחרונות את המשבר החמור ביותר בתולדות משק החשמל במדינת ישראל.
<יפתח רון טל: אם בשנות ה-60 הייתה פרסומת שהוותיקים כאן מכירים אותה – יותר חשמל פחות עמל – הרי שבשנתיים האחרונות אנחנו עוסקים בעיקר בפרסומות בקיץ, גם ב-2011 וגם ב-2012 וגם קצת השנה, שהן פרסומות קצת הפוכות ומדברות על איך לחסוך בחשמל, איך להדליק מזגנים ב-25 מעלות ואיך להפעיל אביזרים זוללי חשמל דווקא בלילות.
<יפתח רון טל: זה בלתי נסבל במדינה מתוקנת.
<יפתח רון טל: המשבר הזה, אני לא אפרט אותו אבל הוא מורכב מרזרבות נמוכות במשק וממצב פיננסי נוראי שבו נמצאת חברת החשמל, הידרדרות שנמשכת כבר בערך 17 שנים החל מחקיקת חוק החשמל ב-1996 והקמת רשות החשמל ולמעשה הפרדה בין מי שקובע את גובה ההכנסות לבין מי שמייצר בסופו של דבר את החשמל.
<יפתח רון טל: מבחינה פיננסית, החוב הפיננסי של חברת החשמל, אוהבים להשתמש במספר 73 אבל המספר 73 הוא לא נכון.
ניסן סלומינסקי: 74.
<יפתח רון טל: לא.
<יפתח רון טל: החוב הפיננסי של חבר החשמל הוא 54 מיליארד שקלים.
<יפתח רון טל: בנוסף יש עוד התחייבויות אבל לכולן יש נכסים.
<יפתח רון טל: 54 מיליארד שקלים לבנקים ולגופים הפיננסים.
יעקב ליצמן: האם ההבדל בשימוש בחשמל בין הערבים ליהודים שווה?
<יפתח רון טל: אני אגיע לזה.
<יפתח רון טל: אני רוצה לתת סקירה כללית.
יעקב ליצמן: דיברנו על המים ואני לא רוצה לומר במה האשימו אותנו.
יעקב ליצמן: האם יש הבדל בשימוש בחשמל בין הערבים ליהודים?
ראובן ריבלין: לא בין הערבים ליהודים אלא בין הפלשתינאים לישראל.
<תמיר פוליקר: בשבילנו זה היינו הך.
אורית סטרוק: תלוי איך אתה רואה את זה.
ראובן ריבלין: אני רואה את זה נכון.
ראובן ריבלין: הוא לא רואה את זה נכון.
ראובן ריבלין: הוא אומר שזה היינו הך.
<תמיר פוליקר: לא מבחינה פוליטית.
<קריאה: יש ערבים פלשתינים.
ראובן ריבלין: אם זה היינו הך, אנחנו בצרות.
אורית סטרוק: אומרים שפלשתינים מתפרעים בהר הבית ואני שואלת איך יכול להיות שהם פלשתינים.
אורית סטרוק: הם כנראה ירושלמים.
ראובן ריבלין: הם לא אזרחי ישראל.
ניסן סלומינסקי: ההתפרעות בהר הבית היא לא בגלל הדיון שם אלא בגלל הדיון כאן.
ניסן סלומינסקי: הם שמעו שאנחנו רוצים להטיל עליהם חיוב כספי והחליטו להתפרע כדי שלא יקרה דבר כזה.
אורית סטרוק: אל תהיה כל כך בטוח כי תכף אני אציג נתונים.
<יפתח רון טל: סך הכול בצד ההתחייבויות שלנו יש 73 מיליארד שקלים אבל ההתחייבויות הפיננסיות – זאת אומרת, התחייבויות שלמעשה הן החוב הפיננסי שלנו – הן 54 מיליארד.
<יפתח רון טל: היתרה הם מסים דחויים ואשראי ספקים.
<יפתח רון טל: תמיר, אני חושב שאלה הדברים הגדולים.
<תמיר פוליקר: יש שני ספקים.
ניסן סלומינסקי: שחייבים להם.
<יפתח רון טל: בגדול, חשבונאית, הבעיה של חברת החשמל היא 54 מיליארד שקלים וזה לא מעט.
<יפתח רון טל: בהמשך הדיון אתם תראו שהרפורמה, ככל שהיא מתקדמת, מייצרת פתרונות גם למצב הזה.
<יפתח רון טל: היינו כאן לפני קצת פחות מחצי שנה וקורה בדיוק מה שנאמר כאן בחדר הזה ותכף אני אתאר אותו.
<יפתח רון טל: כולנו אופטימיים ונקווה שבאמת זה מה שיקרה.
<יפתח רון טל: אם תרצו יותר פרטים, נמצא כאן מיקו.
<יפתח רון טל: אני רוצה להמשיך בתיאור הכללי.
<יפתח רון טל: ניתן לצאת מהמשבר הזה.
<יפתח רון טל: יש מרכיב אחד סופר משמעותי ביציאה מהמשבר וזאת מהפכת הגז שבסופו של דבר מביאה לנו חשמל יותר זול, חשמל שהוא יותר נקי ובעיקר חשמל שהוא כחול-לבן ויכול להביא את מדינת ישראל לעצמאות אנרגטית במקורות האנרגיה שלה.
<יפתח רון טל: יש נקודה אחת קריטית בתחום הזה שעדיין אין בה את הפתרונות והיא מייצרת לנו קושי מאוד גדול וזאת יתירות אפס בהולכת הגז.
<יפתח רון טל: כל הגז הגדול הזה שהוא היום חמישים אחוזים מהחשמל שנמצא כאן בחדר הזה, זה גז, מגיע מצינור אחד.
<יפתח רון טל: אפילו בבית של כל אחד מאתנו יש יותר צינורות מאשר כמות הצינורות שמביאים את הגז למדינת ישראל.
<יפתח רון טל: זה מטופל אבל אנחנו עדיין בפתח ארבע-חמש שנים קשות בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: מה ההבדל בין גז לנפט מבחינה כספית?
<יפתח רון טל: אם יחידת אנרגיה בגז עולה לצורך העניין חמישה דולר, חמישה וחצי דולר, אותה יחידה בסולר עולה בערך 24 דולר עם המסים.
<יפתח רון טל: פי חמש.
<קריאה: לפני מסים.
<יפתח רון טל: זאת מהפכה.
<יפתח רון טל: התחנות יותר יעילות.
ניסן סלומינסקי: גם הספק ירגיש את זה?
<יפתח רון טל: כן.
<יפתח רון טל: משנה הבאה.
<יפתח רון טל: בפירוש כן.
<יפתח רון טל: המרכיב השני של היציאה מהמשבר שנדון ממש בשעות אלה, ולא רק בימים אלה, זאת הרפורמה.