GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלון מסר: אם בפועל יצא קצת פחות, לא ניקח רטרואקטיבית.
ניסן סלומינסקי: אם כך, מה המשמעות לבדוק בספטמבר את העלות?
<אלון מסר: הפוך.
<אלון מסר: אם בספטמבר אנחנו נראה שאנחנו כבר הגענו לשבעים מיליון.
<אלון מסר: זה המצב השני.
ניסן סלומינסקי: כלומר, נקודת המוצא, אחוז וחצי, היא מסך כמה שאתם צריכים לגבות.
<אלון מסר: אם כבר בספטמבר ראיתי שהגעתי לשבעים מיליון, אני יודע שאין לי מה לתת בחודשים הבאים אבל אני צריך ליידע את הצרכנים כדי שידעו זאת, כי יש מי שרוצה לחסוך בצריכה, שזה יחולק בצורה שוויונית והצרכנים ידעו על כך וההטבה תותאם בהתאם.
ניסן סלומינסקי: ואז תתנו לכל אחד הטבה כך שבמקום 3.5 תתנו לו רק שלושה?
<אלון מסר: יכול להיות, כן.
ניסן סלומינסקי: ותודיעו לכל אחד?
<אלון מסר: זאת הכוונה.
<אלון מסר: זה בדיוק הסעיף.
<אלון מסר: בדיוק לשם כך נועד הסעיף, להודיע לצרכן כמה קוב.
ניסן סלומינסקי: כל הפרוצדורה הזאת, הדואר וכולי, יעלה לכם יותר כסף מאשר ההטבה עצמה.
<אלון מסר: אני מקווה שלא נגיע לזה.
<זמר בלונדהיים: זה יצורף להודעת החיוב.
<זמר בלונדהיים: אנחנו נצרף את זה לחשבון החודשי הרגיל שלו.
<זמר בלונדהיים: לכן זה לא דיוור נוסף אלא רק הדפסה נוספת.
<זמר בלונדהיים: שוב, הבן אדם חושב שיש לו 3.5 קוב ולא יכול להיות שיש לו פחות והוא לא יודע על כך.
<זמר בלונדהיים: לכן הסעיף הזה נמצא.
<זמר בלונדהיים: אם אתה מקבל בסוף שלושה קוב, אתה חייב לדעת על כך.
ניסן סלומינסקי: אתם לא רוצים לעשות את זה בסוף שנה.
<אלון מסר: כי יכול להיות שחרגנו.
<אלון מסר: אני לא יכול כי כך אני מפר הוראת חוק.
<אלון מסר: בסוף הסעיף הזה הוא לטובת הצרכן.
<אלון מסר: אני לא מצליח להבין.
ניסן סלומינסקי: הוא לא לטובת הצרכן כי אנחנו רוצים שמהרגע שנקבע, הוא יקבל את זה.
ניסן סלומינסקי: אם חסר כסף, יוסיפו כסף וזאת טובת הצרכן.
<אלון מסר: זה מראה שבמידה ועברנו ואנחנו חורגים ולא מקיימים את הוראות החוק, אז זה מוריד.
<אלון מסר: להוסיף כסף, זה לא הסעיף הרלוונטי.
<אלון מסר: זה סעיף שנועד לכך שהגענו לניצול מלא.
ניסן סלומינסקי: אם כך, אני רוצה שתוסיפו כאן שבמידה וזה קורה, לפני שאתם מבצעים, תבואו לוועדת הכספים כדי שנקיים דיון על כך.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאנחנו נצליח למצוא דרך להביא תוספת כספית.
ניסן סלומינסקי: כלומר, לא להוריד לפני שאנחנו מקיימים על כך דיון.
<נעמי ברנפלד: ההורדה היא בכפוף לחוק.
<נעמי ברנפלד: התכלית של הסעיף הזה, הוא סעיף של חוק.
משה גפני: אם זה כפוף לחוק, לא צריך לכתוב את זה.
ניסן סלומינסקי: בדקתם בספטמבר והתברר לכם שאתם נמצאים על הקשקש ואתם כבר לא יכולים לתת ואתם צריכים להוריד כך שבמקום 3.5 קוב אתם צריכים לרדת ל-2.5 קוב.
ניסן סלומינסקי: לפני שאתם עושים את כל זה, אתם באים לכאן ומקיימים דיון.
<אלון מסר: אני לא יכול לחייב את הוועדה ולקיים דיון, כבוד היושב ראש, וכתוצאה מכך להפר את החוק.
ניסן סלומינסקי: לא להפר את החוק.
<אלון מסר: אם הועדה לא תתכנס ולא תקיים דיון, אני לא אוכל להתאים.
ניסן סלומינסקי: אז אתה פטור.
משה גפני: על פי החוק אתה יכול לבצע את זה בכל מקרה.
משה גפני: מה שאומר לך היושב ראש, ואני כבר מסכים שתכתוב את זה בתקנות, אבל לפני שאתה מבצע את זה, תבוא לוועדה.
משה גפני: אתה הרי יכול לבצע את זה בכל מקרה.
<אלון מסר: אבל זה מעכב ביצוע.
ניסן סלומינסקי: אני לא מעכב.
ניסן סלומינסקי: אתה פטור.
משה גפני: אתה לא מעכב שום דבר.
משה גפני: אתה חייב לבוא לכאן.
ניסן סלומינסקי: אתה מודיע לי שבועיים מראש.
ניסן סלומינסקי: אם אני לא מכנס תוך שבועיים ישיבה יחד אתכם, אתה פטור.
<אלון מסר: אני מציע לומר שלאחר שתימסר הודעה לוועדת הכספים.
<אלון מסר: הוועדה תתכנס או לא תתכנס, זה לשיקול הוועדה.
<אלון מסר: תימסר הודעה לוועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: אבל תנו זמן של שבועיים.
<אלון מסר: יהיה פרק זמן סביר.
משה גפני: לאחר שתימסר הודעה שבועיים מראש.
<אלון מסר: ההתאמה בפועל תתבצע לאחר שתימסר הודעה לוועדת הכספים לא פחות משבועיים לפני תחילת היישום.
<אלון מסר: משהו כזה.
<שלומית ארליך: זה יהיה: ובלבד שההפחתה כאמור תתבצע לאחר שניתנה הודעה לוועדת הכספים לפחות שבועיים מראש.
<שרה זילברשטיין: בעצם זה חוזר לאותו מצב שהיה קודם.
ניסן סלומינסקי: אם עברה שנה והוא יודע, אז בינואר הוא יתחיל מראש לתת פחות.
ניסן סלומינסקי: באופן תיאורטי.
<קריאה: או שהוא יוריד קריטריונים.
ניסן סלומינסקי: אם הוא רואה כמה הגבייה שלו בשנה, זה רק ילך ויגדל.
ניסן סלומינסקי: זה הראש שלהם אלא אם כן נקיים כאן דיון ונמצא פתרון.
<דבי גילד חיו: במידה ומורידים את הזכאויות האלה, כאן ההודעה אומרת שזה יישלח עם החשבון או באותו חודש או אם אפשר בחודש הבא.
<דבי גילד חיו: מדובר באוכלוסיות מאוד מאוד מוחלשות ששימוש במים מעבר הוא קריטי עבורן מבחינת המחיר והעלויות, ויכול אפילו להביא לניתוק מים אם הן לא יכולות אחר כך לעמוד בחשבון.
<דבי גילד חיו: אני חושבת שחייבים לזה הודעה מיוחדת או מכתב מיוחד ובטח לא אחרי שכבר מתחילים להפחית כי הבן אדם לא יכול להיערך.
ניסן סלומינסקי: אני אומר לך יותר מזה.
ניסן סלומינסקי: או שנצליח למצוא לזה תקציב, ולהערכתי נמצא לזה תקציב, אבל גם אם לא, יכול להיות שנעשה פילוח בין הדברים.
ניסן סלומינסקי: יש כאלה שמבחינת העניין אסור לגעת בזה כי אי אפשר ויש כאלה שאפשר לצמצם.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שלא נעשה את זה על כולם פלט על אותו סכום ויכול להיות שניכנס פנימה לעשות פילוח פנימי בתוך זה.
ניסן סלומינסקי: חלק בכלל לא יקצצו ולחלק אולי יקצצו יותר.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע לומר לך אבל לפחות יהיה לנו שיקול דעת.
ניסן סלומינסקי: התחושה שלי היא שנמצא את הכסף.
ניסן סלומינסקי: מדובר כאן על עשרים מיליון.
<דבי גילד חיו: בכל מקרה, למי שמקצצים, שההודעה תהיה מראש ולא בתוך החשבון רטרואקטיבית.
ניסן סלומינסקי: לא בחשבון של הקיצוץ אלא בחשבון הקודם, לקראת הקיצוץ.
<אלון מסר: בחשבון שמגיע אליך באוקטובר יודיעו לך שבנובמבר-דצמבר אין לך את זה.
משה גפני: זה מה שהיא אומרת, להודיע להם קודם.
רוכברגר: אדוני היושב ראש, עוד הערה קטנה לגבי ההודעה לוועדה תוך שבועיים.
רוכברגר: בוא לא נשכח שבחודשים ספטמבר-אוקטובר, לפי הלוח העברי, נופלים הרבה פעמים חגים.
רוכברגר: שלא ייווצר מצב שבתוך שבועיים ייפלו לנו ראש השנה, יום כיפור וסוכות.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אתה הולך להצביע?
משה גפני: אני רוצה לשבח אותך.
משה גפני: אני משבח את יושב ראש הוועדה על כך שהוא העלה את העניין הזה של נכי צה"ל.
משה גפני: אני הרגשתי מאוד רע עם הנושא ואני גם פניתי אליך במכתב מכיוון שאני הבנתי במהלך הדיונים שהתקיימו כאן שנכי צה"ל כלולים במשרד הבריאות אבל ברבות הימים התברר שזה לא היה נכון והם לא קיבלו.
משה גפני: אני סברתי אז ואני סבור גם היום שהפגיעה בנכי צה"ל, מבחינת הקריטריונים שהם בחוץ, שזה עוול גדול והיה אסור שהוא יקרה.
משה גפני: אני משבח אותך על כך שהבאת את זה.
משה גפני: אני משבח את משרד האוצר.
ניסן סלומינסקי: את העוסקים במלאכה.
משה גפני: אני משבח את משרדי הממשלה שעסקו בעניין הזה.
ניסן סלומינסקי: את הביטוח הלאומי.
משה גפני: את כל המשרדים – האוצר, המשפטים, ביטוח לאומי.
ניסן סלומינסקי: גם את האזרחים שהצטרפו אלינו.
<אליהו יצחק: מה עם משפחות ברוכות הילדים?
ניסן סלומינסקי: האזרחים שהצטרפו אלינו.
<אליהו יצחק: כן, אבל מה עם המים עבורן?
משה גפני: אני משבח את ארגון נכי צה"ל, את ארגון נפגעי פעולות איבה ואת כל הארגונים שעסקו בנושא הזה.
משה גפני: אני משבח אותך על כך ואני מברך על ההחלטה שתתקבל כאן.
משה גפני: אני אומר לך שלא הושלמה המלאכה.
משה גפני: יש דברים רבים נוספים.
משה גפני: גם הנושא הזה של משפחות ברוכות ילדים ועוד נושאים.
משה גפני: תדע שיש בעיה עם הנושא הזה של מחירי הבית לבתי חולים ומקוואות.
ניסן סלומינסקי: גם מוסדות.
ניסן סלומינסקי: גם פנימיות.
ניסן סלומינסקי: בלי קשר לנכים, מוסדות פנימייתיים.
משה גפני: אני מבקש שאתה תקיים על כך דיון אבל כפי שאמרתי, אני משבח אותך על כך אבל אני לא הולך להיסחף עם התשבחות.
<עידן קלימן: אני רוצה להצטרף לדברים של חבר הכנסת גפני.
<עידן קלימן: קודם כל, גם תודה לך על התמיכה ובמיוחד לך אדוני היושב ראש בשם חמישים אלף נכי צה"ל, חברי ארגון נכי צה"ל.
<עידן קלימן: תודה על התמיכה שלך.
<עידן קלימן: אני יודע על המסירות שלך והעמידה האיתנה וגם צריך להגיד תודה ומילה טובה לאנשי משרד האוצר ואנחנו לא מתביישים בזה.
<עידן קלימן: נכון, לא יותר מדי מה גם שיש לנו אתם עוד ישיבה קשה.
<עידן קלימן: אדוני יושב ראש הוועדה, באמת תודה ואנחנו מצפים לישיבה הבאה ולאתגרים.
<רות פרמינגר: גם אנחנו רוצים לברך.
<רות פרמינגר: יישר כוח ותודה רבה.
ניסן סלומינסקי: קודם כל נאשר את התקנות ואחר כך אני אומר מילת סיכום.
ניסן סלומינסקי: אני מעלה להצבעה את תקנות תאגידי מים וביוב (אמות מידה לזכאים להפחתה בתשלום), התשע"ד-2014 עם התיקונים שהתקבלו בוועדה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודות לכולכם, קודם כל לאוצר, לרשות המים ולכל מי שאתו עבדנו יפה.
ניסן סלומינסקי: מצד שני אני רוצה להודות לאנשי הביטוח הלאומי, למשרד לאזרחים הוותיקים ולכל אלה שהצטרפו אלינו.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודות מאוד לארגון נכי צה"ל.
משה גפני: שכחתי לציין את המשרד לאזרחים ותיקים.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודות לארגון נכי צה"ל ולומר שרק התחלנו את המהלך.
ניסן סלומינסקי: עברנו את הנושא הראשון והנושא היותר גדול עומד לפנינו ואת הדיון נקיים בקרוב.
ניסן סלומינסקי: כמובן אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת משה גפני שהתחיל בזה בקדנציה שלו כיושב ראש הוועדה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נעבור לסעיף האחרון.
זהבה גלאון: יש הצבעה בסוף הישיבה?
ניסן סלומינסקי: נראה, אבל כנראה שלא.
ניסן סלומינסקי: לא בטוח שזה בשל עוד.
זהבה גלאון: אדוני, אם המפקחת אומרת שהנושא בשל אז למה אין הצבעה?
זהבה גלאון: אנחנו נצטרך להתכנס בפגרה במיוחד?
זהבה גלאון: איזה הצדקה יש?
זהבה גלאון: כתבתם בסדר היום שיש הצבעה.
יצחק כהן: למה שלא - - -
זהבה גלאון: כתבתם בסדר היום שיש הצבעה בתום הדיון.
ניסן סלומינסקי: אני לא רואה שזה כתוב, אבל אולי אצלך, בסדר היום שלך כתוב, לא כתוב.
זהבה גלאון: נאמר על ידי הוועדה, נאמר בטלפון.
ניסן סלומינסקי: ממש לא נאמר על ידי הוועדה.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מי אמר, ממש לא נאמר.
ניסן סלומינסקי: גם על הנושא הקודם שהיה, על הנפט, היה דיון ולא הייתה הצבעה.
ניסן סלומינסקי: ישבנו איתם, הגענו להסדרים וחזרנו לפה להצבעה.
זהבה גלאון: אבל הבנתי שאנחנו יוצאים מחר לפגרת - - -
ניסן סלומינסקי: הוועדה תשב גם ביום שלישי בשבוע הבא ואני מניח שהיא תשב לפחות פעם בשבוע בפגרה.
זהבה גלאון: בסוגיה הזו?
ניסן סלומינסקי: לא רק בסוגיה הזו, יש לנו המון נושאים שלא הספקנו.
זהבה גלאון: אתה יכול להסביר לי איפה גדר המחלוקת?
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוד לא התחלנו את הנושא, אז למה - - -
זהבה גלאון: לא, אבל אם אין הצבעה זה אומר שיש מחלוקת, ואם המפקחת על הביטוח אומרת שהנושא בשל, אז אני אשמח לדעת למה החלטתם שלא תהיה הצבעה בסוף.
זהבה גלאון: אני שואלת, אדוני, אל תגיד לי מאה אחוז.
זהבה גלאון: אני מבקשת לקבל תשובה.
ניסן סלומינסקי: אני לא מבין, את שאלת, זכותך לשאול, אמרתי שאנחנו רוצים להתחיל את הדיון, זה הכול.
ניסן סלומינסקי: רוצים להתחיל את הדיון, נשמע את הדעות השונות ונראה.
ניסן סלומינסקי: אני פותח את סעיף 4.
ניסן סלומינסקי: תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופת גמל)(הוצאות ישירות בשל ביצוע עסקאות) (תיקון מס' 2), התשע"ד-2014.
ניסן סלומינסקי: לפני שאני אתן לדורית להציג את זה, ואני מקבל בברכה את דורית וגם את יוג'ין, אנחנו קופצים על התארים, כי גם פה אתה כבר אורח, לא קובע, אבל אורח רצוי, נמצאים פה איתנו וכל האורחים, כל אחד כשידבר, מי שירצה, גם יציג את עצמו.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לפתוח בהקדמה ואחר כך ניתן לדורית.
ניסן סלומינסקי: על פי החוק כל חברה, נקרא לזה המוסדיים, כשמקבלים את כספי הפנסיה, קופות הגמל והפנסיה, מותר להם לקחת עמלה עד גובה של 1.05%.
ניסן סלומינסקי: זה מה שמותר להם לקחת.
ניסן סלומינסקי: מה שקורה בפועל זה שמתברר שישנן חברות שיש להן כאילו כספומט שלנו, של החוסך, של האדם הקטן, החוסך, ומתי שהם רוצים הם יכולים להפעיל את זה ולחייב אותי בעמלות נוספות, בלי ששאלו אותי, בלי שהסכמתי, בלי שאני רוצה.
ניסן סלומינסקי: הגופים הגדולים טוענים שהם יודעים לעסוק רק בדברים הסטנדרטיים וכל פעם שהם צריכים לפנות למכשירים משוכללים הם לא בקיאים בזה, אז הם צריכים לשכור את שירותיהם של אותם גופים, מה הכוונה לשכור?
ניסן סלומינסקי: לשלם להם עמלה.
ניסן סלומינסקי: אז אם נניח יש גוף שהקים קרן פרטית, או יש תעודות סל מחו"ל, הם אומרים 'אנחנו לא מתמצאים, אנחנו רוצים לטובת התיקים, כדי להגדיל את התשואה, להשתמש בהם', שזה יפה, אבל מה אפשר לעשות שאותם הגופים לוקחים עמלות?
ניסן סלומינסקי: נניח הוא יכול לקחת 2% עמלה, יכול לקחת יותר, ואותם גופים מוסדיים שהכסף שלנו נמצא שם, לוקחים את זה, משלמים להם את העמלה, אבל במקום שהם ישלמו את זה מהרווחים שלהם הם מקזזים את זה מהכסף שלי.
ניסן סלומינסקי: בלי שאפילו אני יודע.
ניסן סלומינסקי: החוק אומר שמותר להם 1.05% ובפועל הם מורידים הרבה יותר.
ניסן סלומינסקי: אני אתן דוגמה.
ניסן סלומינסקי: יש חברה אחת שכבר הגיעה כמעט ל-0.5% שהיא שילמה, אני במקרה גם באותה חברה, נניח, סתם אני אומר, אז כאילו חייבו אותי בעוד 0.5% בלי ששאלו אותי, בלי שאמרו לי.
ניסן סלומינסקי: יש להם כספומט?
ניסן סלומינסקי: נתתי להם כספומט?
ניסן סלומינסקי: כך שאם זה היה תלוי בי, אני גם לא הייתי מאשר את התקנות, אבל מהכיוון ההפוך, הייתי אוסר לחלוטין על תשלום עמלה שנייה.
ניסן סלומינסקי: למה צריך לשלם עמלה שנייה?
ניסן סלומינסקי: ויותר מזה, אנחנו מפקידים בגופים גדולים, אם הגופים הגדולים האלה, המוסדיים, יודעים לעשות רק את הסטנדרט, אז בוא נראה מה הם עושים, על מה הם מקבלים 1.05%, שזה הרבה, זה המון.
ניסן סלומינסקי: אם אני אעשה לכם את החישוב.
ניסן סלומינסקי: בטח כל מי שיושב כאן
ניסן סלומינסקי: בקי אפילו יותר ממני, אני עשיתי חישוב, זה המון כסף ובאמת יש חברות שמגיעות ל-430 מיליון שקל רווח של השנה הקודמת.
ניסן סלומינסקי: עכשיו בוא נראה מה הם עושים בכסף תמורת העמלה.
ניסן סלומינסקי: 30% מהתיק הם מקבלים אג"חים מיועדים מהממשלה בכ-4%.
ניסן סלומינסקי: הם לא צריכים לעשות שם כלום.
ניסן סלומינסקי: רק כדי לשבת על זה לא מגיעה להם שום עמלה, שימו את זה בכספת ונגמר הסיפור.
ניסן סלומינסקי: אז על מה אני צריך אתכם?
ניסן סלומינסקי: על ה-70% הנוספים.
ניסן סלומינסקי: אם אתם טוענים, החברות הגדולות, שאתם יודעים לעשות רק אג"חים רגילים ומניות ואולי תעודות סל ישראליות, בשביל מה אני צריך כאלה גופים ענקיים שמשלמים מיליוני שקלים משכורת למנכ"לים?
ניסן סלומינסקי: כל ברוקר רגיל בבורסה יודע לעשות את זה לבד והתוצאות שלו לא פחות טובות מזה, אז בשביל מה אני צריך בכלל את הגופים הגדולים האלה, שגובים כל כך הרבה ומרוויחים סכומי עתק?
ניסן סלומינסקי: המנכ"לים שלהם ויושבי הראש מקבלים סכומים עצומים ובפועל הם אומרים שהם לא יודעים לעשות מעבר לסטנדרט.
ניסן סלומינסקי: אז למה נותנים להם 1.05% בכלל?
מיכל בירן: ניסן, אני מסכימה איתך לשם שינוי.
ניסן סלומינסקי: תמיד את מסכימה איתי.
ניסן סלומינסקי: אולי לא בתוצאה הסופית, אבל את מסכימה איתי תמיד.
רוברט אילטוב: היא בטח לא תסכים איתו בתוצאה הסופית.
ניסן סלומינסקי: לא, היא תסכים, היא תסכים גם בתוצאה הסופית.
ניסן סלומינסקי: מה שאני חושב שצריך היה להיות הפתרון, הרי בסך הכול אני רוצה שהתיק שלי, ועכשיו אני מדבר כאילו על האזרח הקטן, הביטוי לא יפה, אז אני אקרא לעצמי האזרח הקטן, אני רוצה הרי שהתיק שלי יהיה יותר טוב ולכן אני רוצה שבאמת ייתנו לקרנות הפרטיות, אם הן עושות טוב, שייתנו להן לעשות.
ניסן סלומינסקי: אז עכשיו יש שתי אפשרויות, מתקופת בכר, אם המוסדיים לא הצליחו למצוא ולהכשיר אדם שיבין בתעודות סל מחו"ל, כמה זה?
ניסן סלומינסקי: עשר.
ניסן סלומינסקי: לא הצליחו להכשיר אדם שיבין בתעודות סל מחו"ל?
ניסן סלומינסקי: צריכים לקחת גוף פרטי, לשלם לו 2% או יותר כדי שיעשה את זה?
רוברט אילטוב: זה לא אדם, זה מערכת.
ניסן סלומינסקי: אני בכוונה מקצין קצת.
ניסן סלומינסקי: זה מערכת.
רוברט אילטוב: זה לא האדם הפשוט.
ניסן סלומינסקי: או לחילופין שתקים מחלקה.
ניסן סלומינסקי: שתקים מחלקה בתוכה שתטפל בדברים האלה.
ניסן סלומינסקי: כזה גוף ענק.
ניסן סלומינסקי: הגיע הזמן שהגופים הענקיים האלה שמקבלים כסף ברווח גדול יקימו מחלקות שיידעו לטפל גם במכשירים מתקדמים משוכללים ולא יצטרכו לשכור שירותים של.
ניסן סלומינסקי: או אפשרות שנייה, אם אכן אין לכם ואתם רוצים להסתייע ולהגדיל את התיק, אני רוצה שהתיק שלי יגדל, אבל כשהתיק שלי גדל גם הרווח שלכם, החברה גדלה, כי אתם מקבלים את ה-1.05 מהתיק פלוס הרווחים.
ניסן סלומינסקי: ככל שהרווח גדל גם אתם מרוויחים.
ניסן סלומינסקי: אם כך, קחו את הקרנות הפרטיות, קחו תעודות סל מחו"ל, תשלמו, אבל תשלמו את זה מהכסף שלכם, מהרווח שלכם, למה אתם צריכים לשלם מהכסף שלי, האזרח הקטן?
ניסן סלומינסקי: כספומט, מורידים מורידים.
מיכל בירן: אם אני יכולה להוסיף מטפורה קטנה שמחזקת אותך, זה כמו שאני לוקחת גנן שיעשה לי את הגינה, אני אומרת לו 'אני משלמת לך 1,000 ₪ בשביל שתעשה לי את הגינה', ואז הוא אומר לי, 'בשביל גרניום, בגרניום אני לא מבין, אני רוצה להבין גנן אחר שמבין בגרניום'.
מיכל בירן: לא אכפת לי אם יש גרניום, רק ביקשתי שהגינה - - -
רוברט אילטוב: אבל אם את רוצה גרניום?
רוברט אילטוב: הוא לא יודע לעשות גרניום - - -
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, רבותיי, שאם היה תלוי בי אז בהחלט לא הייתי הולך לכיוון הזה בכלל והייתי רק דואג, או שהחברות הגדולות, המוסדיים, יעשו מהפך שלם.
ניסן סלומינסקי: הם יושבים על בנק של כסף והם לא יודעים מה לעשות עם הכסף, זה יותר מטריליון וזה גדל בקצב מדהים כל הזמן ואם הם לא מסוגלים להשתכלל ולעשות את זה, אז לא יודע, אז אולי צריכים להקים גופים חדשים שכן יטפלו רק בקרנות הפנסיה ובקופות הגמל ויידעו כן לעשות את כל הדברים האלה והם יעשו את זה הרבה יותר טוב ובמחירים הרבה יותר נמוכים.
ניסן סלומינסקי: מה צריכים את זה?
ניסן סלומינסקי: או הם ישלמו מעצמם.
ניסן סלומינסקי: לכן, אני, אם זה היה תלוי רק בי, אני אומר את זה שוב, לא הייתי מאשר בכלל.
ניסן סלומינסקי: מצד שני אני יודע שיש תפיסות אחרות ונחשפתי לזה בתקופה האחרונה מכל הכיוונים, ואני יודע שיש גם גישות שונות ומה זה יעשה לשוק הישראלי ואלה מחו"ל יברחו וכו' וכו'.
ניסן סלומינסקי: כשנגיע לכל טיעון וטיעון גם נדע איך לעשות את זה.
ניסן סלומינסקי: ואני יודע גם שיש ויכוח גדול בממלכה ואני רוצה להגיד לכם שאלה תקנות, שפעם ראשונה מגיעות אלינו תקנות ששר האוצר חתם, אבל שרים אחרים, או אולי גם ראש ממשלה, חושבים אחרת ויש מאחורי הקלעים סיפור לא פשוט.
ניסן סלומינסקי: הם חושבים לכיוון ההפוך, שאסור לשים מגבלה ולכן אני רואה את ההצעה של דורית, תסלחי לי, כהצעת פשרה מה שנקרא.
<דורית סלינגר: אף פעם לא העליבו אותי ככה, אבל זה בסדר.
<דורית סלינגר: לקרוא לי פשרה, אבל זה בסדר, כבר הסכמתי.
ניסן סלומינסקי: אשת פשרה.
ניסן סלומינסקי: את כבר הסכמת.
ניסן סלומינסקי: לכן אני רואה את זה כהצעת פשרה בין התפיסה אולי שלי בכלל לא לאפשר כפל עמלות לבין הגישה האחרת שאומרת להמשיך את המצב הקיים.
ניסן סלומינסקי: נכון להיום אין מגבלה וכל גוף מוסדי יכול להפעיל את הכספומט עליי ולקזז כמה שהוא רוצה.
ניסן סלומינסקי: אז בין שניהם, אני מניח שההצעה שלה היא הצעת הפשרה, אבל אני כבר אומר מראש שבסופו של דבר אנחנו נקיים דיון לעומק, זה נושא כבד מאוד ולא נצביע עוד היום.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה לא בשל עדיין, אבל אני מקווה שעד שבוע הבא, תהיה לנו ישיבה ביום שלישי בעזרת ה', הנושא יהיה בשל מספיק כדי שנוכל להצביע ולאשר.
ניסן סלומינסקי: חשוב מאוד שנשמע את כל הדעות ונקיים את הדיון לעומק.
זהבה גלאון: למה חשוב לשמוע את הדעות, אם אתה תביא לנו הצעה שזו הצעה שעכשיו צריכים לבשל אותה, אחרי שדיברו איתך?
ניסן סלומינסקי: לא, אמרתי שאני הולך על ההצעה שלה כפשרה.
ניסן סלומינסקי: אמרתי את דעתי, אני בטח יכול להגיד רק את דעתי, אבל דעתי האישית היא אחרת.
ניסן סלומינסקי: דעתי האישית היא בכלל לאסור כל עמלה כפולה, אבל אני מודע לזה שיש את הדעה הקיצונית לכיוון ההפוך, שאומרת להשאיר את המצב הקיים בלי מגבלה בכלל.
ניסן סלומינסקי: אני מודע ועדיין אני חושב שהנושאים עוד לא בשלים ואני רוצה שנשמע את האנשים.
ניסן סלומינסקי: אז, דורית, אלייך ואחר כך יוג'ין ואחר כך נשמע את האנשים ואת חבריי, חברי הכנסת.
<דורית סלינגר: אני רק אוסיף על הדברים שלך עוד משהו בקונטקסט, כי לקחת לי חלק מהדברים.
<דורית סלינגר: הקונטקסט של גביית הוצאות ישירות הוא נושא החיסכון הפנסיוני של העמיתים.
<דורית סלינגר: אנחנו בעצם אחראים כל אחד מאיתנו והעמיתים והפרטים לחיסכון הפנסיוני שלהם, למה יישאר להם לעת פרישה.
<דורית סלינגר: זו אחריות של הפרט, אין כאן שום מעורבות אחרת למעט הפרט ולכן נקודת המבט שלנו צריכה להיות טובת הפרט עצמו.
<דורית סלינגר: אני לא רואה בכל האורחים שכן בדיוק את הנציגים של הפרטים, אז אנחנו ננסה לייצג - - -
<דורית סלינגר: אתם, אתם חברי ועדת הכספים, בסדר גמור.
<דורית סלינגר: את טובת החוסכים והעמיתים.
<דורית סלינגר: זאת נקודה מאוד חשובה.
רוברט אילטוב: גם כספנו מושקע באותן קרנות.
ניסן סלומינסקי: לא, אז אנחנו לא יכולים להצביע, אנחנו נוגעים בדבר.
ניסן סלומינסקי: דרך אגב, זה דיון שעלה, אבל - - -
<דורית סלינגר: הנושא של האחריות הבלעדית שיש לפרט על החיסכון הפנסיוני שלו בעשור האחרון היא שלו בלבד ולכן אנחנו צריכים, אנחנו מגויסים בוודאי, כאגף שוק ההון, אבל אני חושבת שכולנו כמדינה, לאפשר לו את החיסכון הפנסיוני הנאות לעת פרישה וזה אתגר לא קטן ואנחנו עוד נעבוד במהלך השנה על נושאים אתגריים שכאלה, כי צריך לאפשר את הדבר הזה, וכל חיתוך בחיסכון הפנסיוני זה אומר פחות יכולת לבוא ולהתמודד בשנות הפרישה של הפרט.
<דורית סלינגר: אני חושבת שזה צריך להיות נר לאורך הדיון הזה באופן קבוע וזה מה שאני עומדת להציג כרגע.
<דורית סלינגר: אז קצת לגבי מה זה ההוצאות הישירות.
<דורית סלינגר: אלה הוצאות שנגבות מכספי חוסכים בנוסף לדמי הניהול.
<דורית סלינגר: אני מזכירה פה, לחלקכם, אני לא הייתי, ב-2012 נקבעה תקרה לדמי הניהול.
<דורית סלינגר: בהמשך לוועדת בכר שהוציאה את הכספים המנוהלים לשוק ההון, עלויות הניהול עלו בהשוואה למערכת הבנקאית ואז נעשתה רפורמה שלמה בדמי הניהול.
<דורית סלינגר: ב-2012 נקבעה תקרה לדמי הניהול, של אותם 1.05 מהצבירה ו-4% או 6% מההפקדות השוטפות, נכנסה לתוקף בינואר 2013.
<דורית סלינגר: כלומר הכנסת כאן קבעה תקרה לדמי הניהול, אולם ברם היא לא קבעה איזה שהיא מגבלה לשיעור ההוצאות הנגבות מהחוסכים.
<דורית סלינגר: באופן תיאורטי אין לנו מגבלה כמה כסף להוציא לאאוט סורסינג, לניהול חיצוני, באופן עקרוני אפשר להוציא את כל 100% מהנכסים לניהול חיצוני, לגבות על זה מה שאותו מנהל או מנהלים חיצוניים מבקשים ולהטיל את זה על עמיתים.
<דורית סלינגר: אז אני אומרת תרחיש קצה, אני לא חושבת שהגופים המוסדיים נוקטים בעמדה הזאת, אבל אני באה ואומרת למה אנחנו חושבים שצריך להטיל תקרה על ההוצאות האלה.
<דורית סלינגר: למה הם מתייחסים ולמה בכלל השתנו את ההוצאות האלה, או למה נתנו היתר להפעיל את ההוצאות האלה על החוסכים?
<דורית סלינגר: מה הן כוללות?
<דורית סלינגר: אלה עמלות קנייה ומכירה של ניירות ערך ועמלת משמורת, ה-custodian ו-brokerage, ההוצאה שנובעת ממתן הלוואות , הלוואות פרטיות, למשל עורכי דין חיצוניים וכו', הוצאה שנובעת מהשקעה בנדל"ן, עורכי דין, שמאים, הוצאה שנובעת בהשקעה בקרנות השקעה, קרנות השקעה בארץ ובחו"ל, אתם מכירים את קרנות ההשקעה, גם קרנות השקעה פרטיות וגם VC, venture capital, הוצאות שנובעות בגין השקעה בניירות ערך בחו"ל והוצאות בגין תביעות שנובעות מהשקעת כספי הגוף המוסדי, אם יש איזה שהוא אירוע שרוצים לתבוע את אותו גורם שקיבל את המימון מהגוף המוסדי, עורכי דין וכל התהליך ממומנים על ידי העמיתים.
יצחק כהן: כל זה לא כלול בדמי הניהול?
<דורית סלינגר: כל אלה לא כלולים בדמי ניהול.
יצחק כהן: מה כלול בדמי הניהול?
<דורית סלינגר: בדמי הניהול כלול הניהול והאנליזה שקיימת.
יצחק כהן: מה זה ניהול אם זה לא כל זה?
ניסן סלומינסקי: אתה צריך לשבת ולשמור על ה30% אג"חים מיועדים של המדינה.
ניסן סלומינסקי: מה, זה סתם ככה?
יצחק כהן: לדגור עליהם.
ניסן סלומינסקי: כן, לדגור עליהם.
<דורית סלינגר: מה הייתה המטרה בעצם, למה לאפשר את זה?
<דורית סלינגר: המטרה באה לאפשר, אחד, ניידות בתיק, לא לקבע אותו, כדי שאפשר יהיה לעשות מסחר בו, אם יש צורך, לא מסחר לשם עמלות, אבל אם יש צורך לשנות נייר ערך כזה או אחר, לעודד פיזור גיאוגרפי.
<דורית סלינגר: אני רוצה להסביר משהו.
<דורית סלינגר: הגופים המוסדיים כאן מנהלים 1.1 טריליון ₪, זה גדל בקצב של 10% לשנה.
<דורית סלינגר: התמ"ג שלנו בשנה טובה, כשיש לנו 4% וקצת למעלה אנחנו קצת מרוצים.
<דורית סלינגר: כלומר התיק הזה גדל הרבה יותר מהכלכלה הישראלית, הוא לא יכול להישאר רק בארץ, הוא חייב לצאת החוצה.
<דורית סלינגר: כשיוצאים החוצה, באמת יש היעדר מומחיות במה זה השווקים הבינלאומיים ובאיזה סוגי ניירות ערך וקשה לעשות אנליזה והנגישות לשווקים היא יותר בעייתית ולכן התרנו את הטלת העלויות האלה על העמיתים.
<דורית סלינגר: בנוסף בתחומים שונים, שבהם יש היעדר התמחות, כמו קרנות השקעה, לא כי לא יודעים להשקיע בנייר ספציפי, אבל קרנות ההשקעה גם עושות ניהול תפעולי בפועל של החברות עצמן שבהן הם משקיעים, ולעודד גופים להשקיע בפרויקטים לאומיים, כמו תשתית,שזה גם שם, עדיין השוק לומד את התחום והוא משקיע, אבל גם שם המומחיות היא נרכשת והיא עדיין.
ראובן ריבלין: איזה מומחיות צריכים להבין, שמה שחברה שבנתה את כביש 6 יכולה הייתה המדינה לעשות את זה?
<דורית סלינגר: קודם כל זה תחום חדש לגמרי, ה-BOT או ה-PPP, תחום חדש לחלוטין.
ראובן ריבלין: מה החידוש בו?
ראובן ריבלין: איזה מומחיות צריך?
עפר שלח: אתה צריך לדעת להעריך את התשואה ב - - -
<דורית סלינגר: לא, אתה נותן מימון בהקמה.
ראובן ריבלין: אתה נתת לזכיינים את הביטחונות שלך, המדינה תיתן ביטחונות לאותם גופים שהאזרחים משקיעים בהם את כספם בקרנות כאלה או אחרות, מה יותר פשוט?
ראובן ריבלין: איזה מומחיות צריכה להיות בעניין?
ראובן ריבלין: הרי גם הם משתמשים בגורמים חיצוניים לבוא ולתת לך הערכה לגבי עניין זה, כמה עולה.
עפר שלח: אם יש ערבות מדינה אז לא צריך.
<דורית סלינגר: לא, אם יש ערבות מדינה, לא צריך, אבל - - -
ראובן ריבלין: אבל ערבות מדינה ניתנה לזכיינים.
<דורית סלינגר: לא, היא ניתנה כשהכביש עובד.
עפר שלח: אתה מדבר ספציפית על כביש 6.
ראובן ריבלין: זו דוגמה.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו באמת לא מצליחים להבין - - -
ראובן ריבלין: לא, אני לא מבין מה ההבדל בין - - - אני נותן דמי ניהול למי שהוא לא מומחה?
ניסן סלומינסקי: רובי, למה הנושא של עידוד פיזור גיאוגרפי, לדוגמה, לא - - -
מיכל בירן: הבעיה היא לא בהיגיון שלך.
ראובן ריבלין: ההיגיון שלי הוא היגיון מאוד פשוט, כי אני לא מבין.
ראובן ריבלין: אני רוצה להבין מה צריך להיות מומחה, אדם שלא מומחה, למה שיקבל דמי ניהול?
<קריאה: צודק לגמרי.
<דורית סלינגר: סליחה, דמי הניהול - - -
זהבה גלאון: עוד שאלה, ובעולם גם לוקחים גורמים חיצוניים, או שרק בישראל?
<דורית סלינגר: גם לוקחים גורמים חיצוניים, ודמי הניהול שלוקחים שם הם יותר תחרותיים מדמי הניהול שגובים כאן.
<דורית סלינגר: בואו נמשיך בצורה מסודרת.
ניסן סלומינסקי: אם כבר התערבנו, אני לא רציתי להפריע, אבל אם התערבנו למה לא נעצרת לדוגמה בעידוד פיזור גיאוגרפי, שזה תעודות סל בחו"ל?
ראובן ריבלין: יכול להיות, זה שווקים שאנחנו לא מתמצאים.
ניסן סלומינסקי: לא, אבל גוף גדול שמרוויח בשנה 432 מיליון שקל, רווח, לא יכול להקים לו מחלקה שתתעניין בזה?
ניסן סלומינסקי: לא יכול לפתוח לו משהו?
ניסן סלומינסקי: ודאי שהיא יכולה.
<דורית סלינגר: אני רוצה להרחיב רגע.
ניסן סלומינסקי: לא, זה אני שואל את רובי.
ראובן ריבלין: דמי ניהול זה כאילו מס שאתה לא - - -
ניסן סלומינסקי: טוב, אוקיי, אבל לא רציתי להפריע לה.
ניסן סלומינסקי: רובי, תן לה ל - - -
<דורית סלינגר: מאחר שאמרתי מה ההוצאות הישירות, בואו נדבר בכל זאת קצת על דמי ניהול.
ראובן ריבלין: אני מדבר על התנאי השלישי, המטרה השלישית - - -
<דורית סלינגר: אני אתן לך תשובה, כי אני מכירה את הפרטים האלה על בוריים גם מתפקידים קודמים.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, בואו ניתן לה לדבר, לכן לא רציתי להפריע.