GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דורית סלינגר: אני מצפה מכל מנהל השקעות, כשהוא בא לבחור את אותו מנהל פרייווט אקוויטי או קרן שהוא בוחר בה, לבדוק אותו, לראות מה הוא עשה, לבחון את איכות הנכסים, את יציבות הצוות, ולקבל החלטות.
<דורית סלינגר: אני מאמינה שהגופים עושים את זה.
<דורית סלינגר: אני לא מטילה ספק בעבודה שלהם, אני רק באה ואומרת שהדבר הזה צריך להיות מוגבל בתקציב.
סתיו שפיר: את עדיין אומרת שחסרה להם המומחיות.
<דורית סלינגר: המומחיות לעשות את הפעולה הספציפית.
<דורית סלינגר: לבחור את המנהל, אני מקווה שיש להם את המיומנות הזאת, כי הם מנהלי כספים בישראל.
<דורית סלינגר: בוא נגיד ככה, אני מאמינה, אני לא מקווה, שיש להם את המומחיות הזאת.
<דורית סלינגר: לכן זה לא מצב שכאן ההשקעות האלה - - -
ראובן ריבלין: מה פירוש את מקווה?
<דורית סלינגר: אמרתי שאני מ אמינה, תיקנתי את עצמי.
ראובן ריבלין: מאמינה ומקווה זה - - -
סתיו שפיר: אמונה ותקווה זה שתי מילים שונות.
ראובן ריבלין: אין לי בעיה, אם יש לך הבדל בין מאמינה ומקווה.
<דורית סלינגר: רובי, אני בטוחה שהמשקיעים המוסדיים, יש להם את היכולת לבוא ולבחור מנהלים.
ראובן ריבלין: אני שואל האם כרגולטור, הרגולציה לא מתערבת במיומנויות - - -?
<דורית סלינגר: לא.
ראובן ריבלין: לא מתערבת.
ראובן ריבלין: זאת אומרת זה שוק חופשי - - -
ניסן סלומינסקי: על המיומנות של חברי הכנסת שאלת?
ניסן סלומינסקי: לא רציתי להגיד על השרים, אז דיברתי על חברי הכנסת.
<דורית סלינגר: הרגולציה לא מתערבת בסוג ההשקעות, היא מתערבת בזה שלמנהל השקעות יהיו כישורים, שבוועדת ההשקעות יהיו אנשים מוכשרים, שקבלת ההשקעות תהיה בתהליכים מוסדרים, היא מתעמקת בריכוזיות של תחום מסוים או השקעה.
ניסן סלומינסקי: דורית, יש לי שאלה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו כל הזמן מדברים על זה שאנחנו מאפשרים להשתמש בכלים משוכללים כדי להגדיל את התשואה של התיק.
ניסן סלומינסקי: עכשיו, מאחר שזה עובד כמה שנים, אתמול נפגשו איתי מחברה, היא אומרת שהיא כבר שמונה שנים בארץ, תעודות מחו"ל וכו', חברה ענקית, האם פעם עשיתם - - -
זהבה גלאון: בהקשר הזה?
ניסן סלומינסקי: כולם בהקשר הזה.
ניסן סלומינסקי: האם פעם עשיתם בדיקה - - -
זהבה גלאון: לא צריכים אישור גילוי נאות - - -?
ניסן סלומינסקי: ההיפך, לא, זה בסדר.
ניסן סלומינסקי: אל תדאגי - - -
זהבה גלאון: אנחנו רוצים שקיפות, לדעת מי לוחץ מאיפה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדעת, האם פעם עשיתם בדיקה לראות האם נניח כתוצאה משימוש חיצוני זה הביא ליותר תוצאות טובות מאשר אם לא השתמשו?
<דורית סלינגר: בדקנו את התוצאות של חמש השנים האחרונות, האם ההשקעה בסוג הנכסים הזה הוסיף לתשואה הכוללת והתשובה היא שלא.
<דורית סלינגר: אבל צריך לזכור שחלק מההשקעות האלה הן לטווח ארוך.
<דורית סלינגר: אני חייבת לציין שגם בעולם המחקרים האקדמיים הם לא חד משמעיים לגבי סוג ניהול הנכסים מהסוג הזה.
<דורית סלינגר: יש מחקרים שתומכים ויש מחקרים שחושבים שאין ערך מוסף בכלל לניהול אקטיבי, כולל קרנות השקעה וכו'.
<דורית סלינגר: זה תחום יחסית צעיר, הוא לא בוגר ובשל, לא הייתי חושבת ש - - -
ניסן סלומינסקי: כמה זמן זה צעיר?
<דורית סלינגר: אני חושבת שאולי 20 השנה האחרונות.
ניסן סלומינסקי: זה צעיר?
<דורית סלינגר: רגע, והוא עבר דרמה מאוד משמעותית במשבר של 2008.
<דורית סלינגר: אז מחקרים שמראים עד 2001 תשואות עודפות הם לא מחקרים מובהקים מבחינתי לתקופה הנוכחית.
<דורית סלינגר: במה שבדקנו פה בשוק הישראלי בחמש השנים האחרונות אנחנו לא רואים ערך מוסף להשקעות האלה.
<דורית סלינגר: יחד עם זאת לא הייתי באה ומוציאה איזה כלל גורף שבא ואומר שאסור להשקיע בהשקעות האלה, אבל בהחלט לבחון את זה בעין מאוד זהירה.
<דורית סלינגר: כמו שיש הרבה מאוד מחקרים שבאים ואומרים שכל הניהול האקטיבי הוא נחות לעומת הניהול הפסיבי ועדיין יש לנו גופים שמנהלים ניהול אקטיבי וכיוצא בזה.
<דורית סלינגר: אני חושבת שבסוף זו החלטה של כל אחד מהעמיתים, מהפרטים, אבל לבוא ולהגיד באופן גורף שיש לנו פה סוג נכסים שהיטיב עם הציבור בצורה משמעותית, אני לא יכולה להגיד את זה בנקודת הזמן הזאת, עם החרגה שיש מקום לנכסים האלה בתיק ההשקעות, בשביל הפיזור, בשביל הפוטנציאל העתידי במידה ו-.
<יוג'ין קנדל: אדוני היושב ראש, אני מאוד מאוד מסכים עם הסיפור שאתה התחלת לספר אותו, על זה שאם אתה רוצה תשואות וכן הלאה ואתה רוצה לשלם פחות, כל זה נכון, אני מופיע פה בפניכם בתור ראש המועצה הלאומית לכלכלה, שאני חושב שאחרי ארבע שנים וחצי אני הרווחתי את הזכות להגיד שאני מייצג את החוסך לא פחות מאף בן אדם אחר, וגם כפרופסור למימון.
<יוג'ין קנדל: מאוד לא נוח לי פה.
<יוג'ין קנדל: בדרך כלל אני בשמחה נענה להזמנה של ועדת הכספים, היום המעמד הזה מאוד לא נוח לי.
<יוג'ין קנדל: זו פעם ראשונה בארבע שנים וחצי שאני מופיע כדי להתנגד להצעת רגולציה שמועלית על ידי הממשלה.
<יוג'ין קנדל: אני חושב שיש בעיה משמעותית בשוק החיסכון ארוך הטווח, יש סדרת בעיות, שחלקן בנויות על מבנה לא נכון ואפשר לתקן את זה.
<יוג'ין קנדל: מה שאני הולך לנסות לשכנע אתכם, זה לא יהיה משהו שאני יכול לתמצת בסאונד בייטס של שתי דקות, אלא שאני הולך לנסות לשכנע אתכם שמה שמוצע פה פשוט טעות קונספטואלית שהולכת לכיוון הפוך, שהולך לפגוע בעמיתים, בוודאות, ולראיה אני רק רוצה להגיד לכם עובדה אחת, כדי להתחיל כרגע.
<יוג'ין קנדל: עובדה אחת שיש מדינה אחת בעולם שיש לה רגולציה כזאת ושם המספר הזה הוא פחות או יותר לא רלוונטי, הוא של 4%.
<יוג'ין קנדל: לא רבע אחוז, 4%.
ניסן סלומינסקי: מי זה, צ'ילה?
זהבה גלאון: דמי ניהול?
<יוג'ין קנדל: דמי ניהול ואין מגבלה על - --
<דורית סלינגר: דמי ניהול, לא מנכסים.
<יוג'ין קנדל: נכון, זה דמי ניהול כוללים.
<יוג'ין קנדל: 4%.
<יוג'ין קנדל: אנחנו כולנו הרבה הרבה הרבה מתחת ל-4%.
<יוג'ין קנדל: לכן הרגולציה הזאת היא לא רלוונטית.
<יוג'ין קנדל: אין באף מדינה מפותחת רגולציה מסוג זה.
<דורית סלינגר: גם לא תקרה לדמי ניהול.
ניסן סלומינסקי: לא, דורית.
<דורית סלינגר: לא, גם אין, אבל בוא נגיד.
<דורית סלינגר: גם לא מה שנעשה ב-2012.
ניסן סלומינסקי: דורית, בואי נעשה הסכם.
ניסן סלומינסקי: עכשיו יוג'ין מדבר, את תרשמי לך.
<יוג'ין קנדל: אני מסכים, אנחנו הולכים לרגולציה מאוד מאוד קיצונית.
<יוג'ין קנדל: ואז נשאלת השאלה מאוד ברורה, ואני אנסה לענות על השאלה הזאת, למה אין בעולם רגולציה כזאת, כי רגולציה כזאת, במקום להביא אותנו לאוטופיה, שאנחנו כולנו רוצים לקבל הרבה ולשלם מעט, היא תביא אותנו לשלם פחות ולקבל הרבה פחות.
<יוג'ין קנדל: במקרים שאנחנו חלוצים ברגולציה, ראשונים בעולם, היה מקרה כזה.
<יוג'ין קנדל: הוועדה הזאת דנה חצי שנה אחרי שוועדת רגולטורים של 11 רגולטורים בכירים ואנשי כלכלה בכירים בממשלה ישבו על זה שנתיים, דנו בזה, שינו את דעתם בעקבות שימוע של השוק, שינו את הקונספציה, הביאו את זה לוועדה והוועדה הזאת דנה שישה חודשים עשרות דיונים.
<יוג'ין קנדל: זה כשאתה מנסה לעשות משהו שאין לך ממי, שאתה ראשון בעולם שאתה עושה את זה.
<יוג'ין קנדל: אתם, מה שאתם עושים זה בעצם דנים בעתיד של הפנסיות של כולנו.
<יוג'ין קנדל: כל אחד מאיתנו מיוצג פה, כי כולנו הולכים להיות מושפעים מהדבר הזה.
<יוג'ין קנדל: עכשיו אני אנסה להסביר לכם את הסוגיה.
<יוג'ין קנדל: קודם כל אני מאוד מתחבר לדורית - - -
מיכל בירן: להבהיר את עמדתך.
מיכל בירן: להסביר זה - - -
ניסן סלומינסקי: מיכל, באמת, נו.
<יוג'ין קנדל: אני נוטה להסביר על בסיס של הידע שלי בתור פרופסור למימון שעובד בתחום הזה 25 שנה, יש לי קצת ניסיון.
<יוג'ין קנדל: יכול להיות, אני מסכים איתך שאת יכולה לקבל את זה בתור דעה שלי אישית, למרות שאם את תעשי מדגם של אנשים באקדמיה שיש להם מומחיות במימון, אני חושב שיהיו מעט מאוד אנשים שיסטו מזה, כי אני מדבר על דברים מאוד מאוד בסיסיים במימון, זה לא משהו מאוד אזוטרי, זה משהו מאוד בסיסי.
<יוג'ין קנדל: אפשר לעשות מזה כמובן דעה אישית.
<יוג'ין קנדל: אני רוצה להזכיר לכם שמערכת של חיסכון פנסיוני, כמו שדורית אמרה, צומחת בקצבים מטורפים, והיא תהיה המקור למימון לכל העסקים והפרטים, לא המערכת הבנקאית.
<יוג'ין קנדל: עיקר המימון במדינת ישראל יצטרך לבוא מהמערכת הזאת ויש לזה שני היבטים.
<יוג'ין קנדל: אחד, שהמערכת הזאת גדלה והופכת להיות ליותר מדי גדולה על מדינת ישראל, by far.
<יוג'ין קנדל: כמו בסינגפור למשל, זו מערכת אדירה והרבה יותר גדולה ולכן משקיעה בכל העולם את רוב הנכסים שלה, לא 20%, את רוב הנכסים שלה, וזה מאוד חשוב לנו איך אנחנו נוכל להשקיע את הכסף, האם הכסף הזה יושקע בחוכמה או שהוא יושקע לא בחוכמה בעולם, ודבר שני, איך הכסף הזה יגיע לצרכי מימון, צרכי אשראי, עסקים שמתפתחים וצריכים לצמוח וכשהם צומחים עם מדינת ישראל בסופו של דבר כולנו משקיעים בכלכלה.
<יוג'ין קנדל: אין לנו כלכלה אחרת ורוב הכסף, כפי שראיתם, מושקע בכלכלה.
<יוג'ין קנדל: דבר נוסף, יש הבדל מאוד גדול בין חיסכון פנסיוני לחיסכון של טווח קצר.
<יוג'ין קנדל: קרן נאמנות וקרן פנסיה, אלה שתי חיות שונות לגמרי.
<יוג'ין קנדל: אנחנו צריכים להחליט.
<יוג'ין קנדל: פה, מכל הדיון שהיה פה, של חברי הכנסת, אני הבנתי דבר אחד, שאתם לא מאמינים, וזה לגיטימי לגמרי, שמנהלים של הפנסיה שלנו, אל"ף, יודעים מה הם עושים ולא נותנים לנו שום תמורה עבור הכסף שאנחנו משלמים.
<יוג'ין קנדל: אם זאת העמדה, אנחנו צריכים, כדי להיות קונסיסטנטים, להלאים את זה חזרה ולתת את זה לניהול של גוף אחד שיעבוד בממשלה.
<יוג'ין קנדל: אני רק רוצה להזכיר לכם שהפעם האחרונה שזה נעשה על ידי גופים, אנחנו הרי היינו בקטע כזה, נעשתה התספורת הכי גדולה בהיסטוריה של מדינת ישראל, של 120 מיליארד שקל.
<יוג'ין קנדל: שום תספורות שאנחנו קוראים עליהן בעיתונים והן ממש מזיקות לא משתוות כולן ביחד לתספורת אחת שנעשתה בקרנות הפנסיה ההסתדרותיות למשלם המיסים ולפנסיונרים בישראל.
<יוג'ין קנדל: לכן אני חושב שלפחות צריך לחשוב שאנחנו לא בטוח - - -
מיכל בירן: ביבי נתניהו מצוטט אומר במפורש, הסיבה שהוא עשה את זה היא לא בגלל הגירעונות שלהם, אלא כי הוא רצה את הכסף ב - - - אגב, גם על העומק של הגירעונות יש - - -
<יוג'ין קנדל: עובדתית, משלם המיסים צריך להזרים לשם 120 מיליארד שקל, פלוס, בנוסף לזה, הפנסיונרים ויתרו וגם האנשים שמשלמים היום כסף לפנסיה צריכים ל - - - לכן עם עובדות אי אפשר להתווכח.
<יוג'ין קנדל: או אפשר.
רוברט אילטוב: אפשר להתווכח על הכול.
מיכל בירן: אפשר בטוח להתווכח על הצגת העובדות.
<יוג'ין קנדל: אז אני חוזר להבדל בין פנסיה לבין חיסכון לטווח קצר.
<יוג'ין קנדל: חיסכון לטווח קצר, שמשקיע בנכסים נזילים בלבד, כי הכסף צריך להיות זמין למשקיעים למשיכה מיידית.
<יוג'ין קנדל: קרן נאמנות לא יכולה קונספטואלית, וגם אסור לה, להשקיע בשום דבר שהוא לא סחיר בבורסה, בישראל או בכמה בורסות בעולם.
<יוג'ין קנדל: זאת רגולציה ורגולציה נכונה.
<יוג'ין קנדל: היתרון של קרן פנסיה, שזה כסף לטווח ארוך.
<יוג'ין קנדל: רוב הכלכלה, כל כלכלה, היא לא סחירה, לכן קרן נאמנות, כשאנחנו משקיעים בה, לפי הגדרה לא יכולה להשקיע ברוב הכלכלה שלנו.
<יוג'ין קנדל: קרן פנסיה כן יכולה להשקיע בעולם לא סחיר.
<יוג'ין קנדל: תחשבו על זה, בין אם זה חברות פרטיות, בין אם הן גדולות או קטנות, חברות טכנולוגיה, משכנתאות שאפשר לתת לאנשים, תחשבו על דיור להשכרה, תחשבו על מיליונים, על אג"חים של חברות לא סחיר.
<יוג'ין קנדל: יש מאות מוצרים שלגוף שחייב להתמקד בנכסים סחירים לא יכול להשקיע בהם.
<יוג'ין קנדל: זה נותן יתרון לקרן פנסיה שיכולה על טווח זמן ארוך לקבל תוספת תשואה.
<יוג'ין קנדל: זה עיקרון שאין איתו ויכוח בספרות.
<יוג'ין קנדל: בספרות הזאת אין על הנושא הזה ויכוח, שמה שנקרא liquidity premium, שאתה משלם אותו כשאתה משקיע בדברים נזילים, ואתה מקבל אותו כשאתה משקיע בדברים לא נזילים.
<יוג'ין קנדל: זאת עובדה מתועדת בכל הספרות.
<יוג'ין קנדל: עכשיו מה הבעיה?
<יוג'ין קנדל: הבעיה היא שזה יחסית קל להשקיע בדברים סחירים.
<יוג'ין קנדל: יש הרבה אינפורמציה, אנחנו מחייבים אותם להפיץ אינפורמציה וזה די ברור.
<יוג'ין קנדל: אתה יכול להשקיע באינדקסים, לא מצריך יותר מדי עבודה, אלא אם כן אתה מתחיל ללכת לחברות יותר קטנות.
<יוג'ין קנדל: אם אנחנו הולכים לנכסים סחירים בעולם זה מתחיל להיות יותר מסובך, כי אתה לא יודע את התנאים במדינות השונות.
<יוג'ין קנדל: כשאתה הולך לנכסים לא סחירים אתה לא יודע לאן אתה נכנס.
<יוג'ין קנדל: כי אתה צריך, כמו כל דבר בעולם, ללמוד את הנושא כדי להתמצא בו.
<יוג'ין קנדל: זה לא כדאי לשום גוף, כמעט לשום גוף, כמה גדול שהוא יהיה, לעשות את זה in house.
<יוג'ין קנדל: זה לא כדאי.
<יוג'ין קנדל: יש דוגמה אחת של גוף שעושה חלק גדול של זה in house, זו חברה שנקראת GIC, זו קרן פנסיה של סינגפור והיא מעסיקה 1,500 עובדים עם 20 משרדים מסביב לעולם.
<יוג'ין קנדל: אבל היא יותר גדולה מאשר כל החיסכון הפנסיוני של מדינת ישראל ביחד.
זהבה גלאון: אבל, יוג'ין, הוויכוח הוא לא אם זה in house או אתה לוקח חברה חיצונית שהיא מומחית בזה.
זהבה גלאון: הוויכוח הוא על מי משיתים את המחיר.
<יוג'ין קנדל: אני אגיע לזה.
<יוג'ין קנדל: אני מסכים, אבל כדי להבין את הדיון את צריכה להבין את הסביבה שלו.
<יוג'ין קנדל: את לא יכולה פשוט להגיד - - - בעיתון אפשר לעשות את זה, אבל אם באמת רוצים לקבל החלטה טובה שיש לה השלכות ל-30-40 השנים הקרובות אתם, לפי דעתי, חייבים להבין את המבנה.
<יוג'ין קנדל: אתם יכולים לא להסכים עם מה שאני אומר, אבל לפחות לנסות להבין את זה.
<יוג'ין קנדל: מה שאנחנו אומרים, שכמעט זה הגיוני כלכלית שיהיו גופים שיתמחו כל אחד בתחום שלו בנכסים האלטרנטיביים ולכן אם אנחנו רוצים שתהיה נגישות לחוסך ישראלי, כמו לחוסך אמריקאי או שוויצרי או צ'יליאני או אנגלי, לנכסים האלה, ואין ויכוח שהנכסים האלה ייתנו לטווח הארוך, בתוחלת, אף אחד לא יודע מה יקרה, אבל בתוחלת, אין ויכוח בעולם המימון, האקדמי או הפרקטי, שהם נותנים תוספת תשואה.
<יוג'ין קנדל: לא קיים ויכוח על זה.
<יוג'ין קנדל: עכשיו, אם אנחנו רוצים להשקיע בנכסים האלה ורוצים לתת לחוסך הישראלי נגישות אליהם, אנחנו נצטרך ללכת דרך מישהו שיודע איך עושים את זה.
עפר שלח: יוג'ין, זה דורש הבהרה, כי זאת הנקודה המרכזית.
עפר שלח: למה זה לא הגיוני שתחת דמי הניהול הקיימים - - -
<יוג'ין קנדל: לא, אני לא דיברתי על דמי ניהול, אני תיכף אגיע לזה.
<יוג'ין קנדל: אתה שואל האם מתוך דמי הניהול אתה לא יכול לשלם את זה?
זהבה גלאון: זאת השאלה.
<יוג'ין קנדל: אני תיכף אגיע לזה.
<יוג'ין קנדל: בוא נסכים קודם כל שאם אנחנו רוצים לתת לחוסך ישראלי נגישות לנכסים האלה, ולפי עניות דעתי וזו עמדה אישית שלי, אנחנו לא בבעיה שאנחנו משקיעים יותר מדי בנכסים האלה, אנחנו בבעיה שאנחנו משקיעים פחות מדי.
<דורית סלינגר: אנחנו לא משקיעים פחות מדי.
<יוג'ין קנדל: אנחנו כן משקיעים, כי את הכנסת - - -
עפר שלח: זה ויכוח חשוב, רק אני לא בטוח שהוא ממין העניין.
עפר שלח: לא בהכרח חייב להיות קשר בין שיעור ההשקעה בנכסים כאלה לבין העלות של זה.
עפר שלח: אתה מוכיח שיש?
<יוג'ין קנדל: תראה, מה שעומד לצדי זה שאף מדינה - - - אם זה כל כך פשוט, שאנחנו יכולים בשתי ישיבות של שעה לסקור את זה, יש פרלמנטים אחרים בעולם שהם דואגים לחוסכים שלהם ואף אחד מהם לא העלה את הנושא הזה.
<יוג'ין קנדל: אפשר כמובן להגיד ששם הם נשלטים על ידי התעשייה וכן הלאה, וכל המדינות, כולל שבדיה, כולל דנמרק וכן הלאה - - -
<דורית סלינגר: לא, אבל הם מתלבטים בנושא, כולל בהולנד וכולל באנגליה גם.
<יוג'ין קנדל: יכול להיות שהם מתלבטים, עובדה היא שאנחנו הראשונים שעושים.
<דורית סלינגר: זה לפני החלטה.
<דורית סלינגר: גם אתה תקרא - - -
זהבה גלאון: וכמה החוסכים שלהם משלמים דמי ניהול בשוטף?
זהבה גלאון: זו גם שאלה.
זהבה גלאון: שאלה מאוד רצינית.
זהבה גלאון: אם הם משלמים פחות, אז - - -
ניסן סלומינסקי: רבותיי, יש לנו הרבה שאלות, אבל בואו נשמע את התפיסה.
ניסן סלומינסקי: הגדולה זה לשמוע גם את הדעה השנייה, שאתה לא מסכים איתה.
מיכל בירן: - - - שזו דעה.
ניסן סלומינסקי: זו דעה, בטח שזו דעה.
מיכל בירן: נראה לי שיוג'ין לא חושב שזו דעה, הוא חושב שזאת עובדה.
<יוג'ין קנדל: כשאני אצא אני אעשה חרקירי, כדי לרצות אותך.
זהבה גלאון: אבל אתה לא צריך להגיב כך, כי אני חושבת ש - - -
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, לא מכובד.
<יוג'ין קנדל: אני אמרתי מאיפה אני בא.
<יוג'ין קנדל: אם רוצים ל - - -
זהבה גלאון: לא, השאלה אם המשק הפנסיוני בישראל דומה למדינות אחרות.
<יוג'ין קנדל: - - - להטיל ספק במומחיות שלי.
זהבה גלאון: לא, היא לא מטילה ספק במומחיות שלך.
<יוג'ין קנדל: אני לא מציג דעה של בן אדם שלמד את הנושא בעשר הדקות האחרונות.
<יוג'ין קנדל: אני מציג את הדעה של בן אדם שלמד את הנושא הזה שנים ומשתמש בבסיס של ידע בעולם על הנושא.
<יוג'ין קנדל: אפשר לקרוא לזה דעה אישית שלי, אני מציע לקחת samples של 20 פרופסורים למימון ולראות האם הדעה האישית שלהם תהיה שונה מהדעה האישית שלי.
<יוג'ין קנדל: אני מוכן לקבל את זה כדעה אישית.
<יוג'ין קנדל: הנקודה היא מאוד מאוד חשובה, כי גוף כמו קלפרס, ואתם הוזהרתם שאני אדבר על קלפרס, אז אני אדבר על קלפרס, כדי לא לאכזב.
<יוג'ין קנדל: גוף כמו קלפרס, אין עליו מגבלות, הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה, הוא גוף ציבורי, הוא כמו עמיתים שלנו.
<יוג'ין קנדל: אין לו דמי ניהול, רק דמי עלויות.
<יוג'ין קנדל: הוא מוציא יותר מ-20% מהכסף שלו החוצה, לניהול חיצוני, והוא משלם כמעט חצי מסך כל העלויות שלו, חצי, החוצה עבור המומחיות הזו.
<דורית סלינגר: וסך כל העלויות שלו?
<יוג'ין קנדל: הוא לא חייב לעשות את זה.
<דורית סלינגר: זה חשוב.
<יוג'ין קנדל: לא, זה לא חשוב.
<דורית סלינגר: סך כל העלויות שלו זה 0.4 עד 0.6.
<דורית סלינגר: זה משנה, מה זאת אומרת?
<יוג'ין קנדל: זה לא קשור בכלל.
<דורית סלינגר: זה משנה.
ניסן סלומינסקי: דורית, תרשמי ואחר כך.
<יוג'ין קנדל: העלויות של גוף שמנהל 240 מיליארד דולר, שזה פחות או יותר כמו כל תעשיית החיסכון הפנסיונית של מדינת ישראל, שיש לו מנהל סיכונים אחד ומנכ"ל אחד והכול אחד, הוא ביי דפינישן, ישלם כאחוז עלויות יותר נמוכות והוא גם לא לוקח רווח.
<יוג'ין קנדל: נכון, העלויות שלו יותר נמוכות.
<יוג'ין קנדל: אבל הנקודה היא לא רלוונטית לדיון.
<יוג'ין קנדל: הנקודה רלוונטית לזה שעדיין שהוא מבין שהוא לא יודע לנהל את רוב הכסף שלו והוא מוציא כמעט 50% מהכסף החוצה, מהעלויות סך הכול.
<יוג'ין קנדל: זה אומר שגוף שהוא הרבה יותר קטן, יש הרי יתרונות לגודל, זה אומר שגוף שהוא עשירית ממנו, או 5% ממנו, צריך להוציא יותר, לא פחות, כי יש לו חיסרון של גודל.
<יוג'ין קנדל: הוא לא יכול לעשות את זה in house.
<יוג'ין קנדל: מה שקלפרס יודע לעשות in house, גוף של 10 מיליארד לא יודע לעשות in house.
<יוג'ין קנדל: ולראייה, יש הרבה מאוד גופים, בסדרי גודל של 10 מיליארד, 5 מיליארד דולר, שאלה גופים לא קטנים במדינת ישראל, שהבורד שלהם, שלא כפוף לשום רגולציה, אוסר עליהם, אוסר עליהם להשקיע ישירות דולר אחד.
<יוג'ין קנדל: הכול יוצא החוצה.
<יוג'ין קנדל: מה המומחיות?
<יוג'ין קנדל: אתם שואלים.
<יוג'ין קנדל: המומחיות היא למי להוציא את זה.
<יוג'ין קנדל: כי אם אתם תוציאו את זה למנהל רע, אתם תקבלו תשואות גרועות.
<יוג'ין קנדל: אם אתם תוציאו את זה למנהל טוב, תקבלו תשואות טובות.
<יוג'ין קנדל: היכולת להבדיל בין מנהל רע ומנהל טוב זאת גם מומחיות.
מיכל בירן: ואתה חושב שב-400,000 שקל - - -
<יוג'ין קנדל: את יכולה לגחך, אבל התשובה היא לא בוודאות.
<יוג'ין קנדל: זה נשמע לא סביר, אבל - - -
ניסן סלומינסקי: מיכל, זה באמת לא - - - נשמע אותו ואחר כך אני אתן לך לשאול.
מיכל בירן: מצטערת, לדורית, היא משרתת ציבור, אתה יכול להגיד 'לא מכובד', זכותי להפריע.
ניסן סלומינסקי: לא, אין לך זכות להפריע.
<יוג'ין קנדל: ואת מי אני משרת, סליחה?
מיכל בירן: לא, זה אני מול דורית, לא בהקשר הזה.
<יוג'ין קנדל: אוקיי, סליחה, חשבתי שאני לא משרת את הציבור.
<יוג'ין קנדל: עכשיו אני אגיע לסוגיה מאוד מאוד פשוטה.
<יוג'ין קנדל: הנקודה שאתה אמרת, תראה, עושים ממנו כספומט.
<יוג'ין קנדל: אני מסכים איתך, אבל הפתרון הוא מאוד מאוד פשוט.
<יוג'ין קנדל: הפתרון, כמו שחברת הכנסת אמרה, תפרסם לי, תגיד לי כמה אתה מוציא ואני אחליט אם אני רוצה גוף שמוציא את רוב הכסף שלו החוצה ומשלם עמלות, או שאני רוצה גוף שלא עושה את זה.
<יוג'ין קנדל: אני, כחוסך, אני מעדיף, למען האמת, גוף שמוציא הרבה יותר כסף כחוסך, לא כפרופסור, אלא כחוסך, שנותן לי חשיפה לכל העולם, מאשר גוף שנותן לי חשיפה בעיקר לישראל.
<יוג'ין קנדל: עכשיו בואו ננסה להבין מה הולך לקרות פה.
<יוג'ין קנדל: נקודה אחת שאתה העלית ואני מאוד מתחבר לזה, שזה שתעשייה שמשקיעה לטווחים מאוד ארוכים נמצאת ברגולציה שמשתנה כל שנתיים, זה לא סביר.
<יוג'ין קנדל: זה פשוט לא סביר.
<יוג'ין קנדל: לא יכול להיות שאנשים, גם אם ההתניות שאולי אנחנו לא נלך אחורה, כן נלך אחורה, אף אחד לא מבטיח שלא תלכו אחורה בפעם הבאה.
<יוג'ין קנדל: בפעם הבאה, מי יודע, אולי ועדת הכספים כן תלך אחורה.
זהבה גלאון: אפשר להאריך את הוראת השעה.
<יוג'ין קנדל: למה צריך הוראת שעה?
ניסן סלומינסקי: אל"ף, אפשר הוראה קבועה, אנחנו מעדיפים הוראת שעה, אבל עם הוראה בפנים - - -
מיכל בירן: מה שהוא רוצה זה הוראה קבועה.
ניסן סלומינסקי: לא, הוראת שעה הכוונה שיש לך אחרי שנתיים יכולת לבדוק מה קורה.
<יוג'ין קנדל: אבל תמיד יש יכולת - - -
ניסן סלומינסקי: אבל מצד שני יהיה, וזה מסוכן, שתהיה יציבות וקביעות לכל מי שמתחיל, הוא ממשיך.
ניסן סלומינסקי: הוא לא ייפגע אם יהיה שינוי, הוא לא צריך לעשות שום שינוי אם יהיה פתאום שינוי ב - - -
<יוג'ין קנדל: זה לא עוזר ואני אסביר למה.
<יוג'ין קנדל: לוקח בערך שנה וחצי עד שנתיים להקים קרן פרטית.
<יוג'ין קנדל: עד שאתה עושה סבב, אתה - - - הנה עכשיו הוקמה קרן מאוד מרשימה של שני אנשים שהקימו אותה, לקח להם שנה ושמונה חודשים להקים את הקרן.
<יוג'ין קנדל: אתם באמת חושבים שמישהו ישקיע שנה וחצי עכשיו של עבודה שלו ללא שום תשלום להקים את הקרן, רק שבעוד שנתיים יגידו לו שבעצם אופס, אנחנו לא משקיעים, כי השתנתה הרגולציה?
<יוג'ין קנדל: אתם, הדבר הזה, רק של שנתיים, בלי קשר לשום דבר אחר, עוצר את התהליכים של יצירת - - -
<דורית סלינגר: זה לא נכון.
<יוג'ין קנדל: וזה, דרך אגב, כבר קורה.
מיכל בירן: מה זה קשור?
מיכל בירן: אתה אומר שצריכים להשקיע את הכסף בשביל אנשים שבחו"ל, שיש להם את המומחיויות האלה - - -
<יוג'ין קנדל: גם מומחיות.
<יוג'ין קנדל: אני לא אמרתי - - -
מיכל בירן: אני בטוחה שבעולם יש מספיק אנשים שהתמחו בזה.
ניסן סלומינסקי: יש כאן נקודה אחת של יציבות ואנחנו - - -
זהבה גלאון: זאת אומרת מבחינתך אי אפשר לעשות שום שינוי.
<יוג'ין קנדל: אני רק רוצה לענות.
<יוג'ין קנדל: אני בשום דרך - - -
זהבה גלאון: מה שאתה אומר, שאי אפשר לעשות שום שינויים.
<יוג'ין קנדל: אבל אני רוצה לענות לחברת הכנסת.
<יוג'ין קנדל: בשום שלב אני לא אמרתי שהשקעה בנכסים פרטיים חייבת להיעשות רק בחו"ל.
<יוג'ין קנדל: גם השקעה בנכסים פרטיים שהם לא סחירים בבורסה בישראל דורשת מומחיות, ולכן היא תיעשה גם על ידי סוכנים.
מיכל בירן: אתה אומר שבשוק, בעולם, בארץ, אין מספיק אנשים שיתמחו בזה?
מיכל בירן: אתה לא רוצה לעשות את זה הוראת שעה, כדי לתת להקים עוד גופים שיצברו את המומחיות הזאת.
מיכל בירן: בזה שאתה רוצה לשכנע אותי שלגופים הקיימים אין את המומחיות הקיימת ואז - - -
<יוג'ין קנדל: אני לא מנסה לשכנע אותך, זה - - -
מיכל בירן: - - - תשכנע אותי בזה, אני רוצה שהגופים שכבר צברו בזה מומחיות של עשר שנים, שהם ינהלו את זה.
ניסן סלומינסקי: מיכל, זו לא הנקודה.
<יוג'ין קנדל: אבל הם עדיין צריכים לגייס, כקרן חדשה.
<יוג'ין קנדל: צריך להבין איך זה עובד.
ניסן סלומינסקי: אם את הולכת להשקיע בדברים שיכולים להניב גם בעוד חמש שנים או שבע שנים, או משהו כזה, צריכים שתהיה יציבות ואנחנו מודעים לזה.
ניסן סלומינסקי: ולכן הוראת השעה שאנחנו מדברים עליה, במיוחד ייכנס סעיף שמדבר על כך שגם אם יהיה אחרי שנתיים שינוי, הוא לא יחול, השינויים האלה לא יחולו על מי שהולך בליין מסוים, כדי שתהיה יציבות.
<יוג'ין קנדל: מי שכבר קיים.
<יוג'ין קנדל: אבל זה אומר ששנה וחצי לפני זה אף אחד לא יקים קרנות.
<דורית סלינגר: אבל יש לך כסף בשוטף.
<דורית סלינגר: רבותיי, 0.25 זה המון כסף.
<יוג'ין קנדל: זה לא קשור ל-0.25, אני עוד לא התחלתי לדבר על זה.
<דורית סלינגר: אבל זה לא רלוונטי.
<דורית סלינגר: יש כסף והכסף הזה יושקע.
מיכל בירן: זה הרבה כסף.
<יוג'ין קנדל: אני לא דיברתי בכלל על 0.25, עוד לא התחלתי.
<דורית סלינגר: וגם אין רק קרן השקעות אחת.
<דורית סלינגר: בחיים השוטפים יש לך - - -
<יוג'ין קנדל: לא יהיה אף אחד.
<יוג'ין קנדל: זה נכון, לא יהיה אחד ולא יהיה שניים.
<יוג'ין קנדל: ולא יהיה שלוש.
ניסן סלומינסקי: דורית, שניכם רגולטורים.
זהבה גלאון: אבל, אדוני היושב ראש, או שלא תביא - - -
ניסן סלומינסקי: לא לפני ועדה.
זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, יש משהו שהוא בלתי מתקבל על הדעת.
ניסן סלומינסקי: אני אתן לה לדבר.
זהבה גלאון: לא, אני רוצה להגיד הערה, לא נוח לי מתחילת הדיון, אני חייבת להגיד.
זהבה גלאון: או שיש עמדת ממשלה - - -
ניסן סלומינסקי: אני התחלתי עם זה.
זהבה גלאון: אז אני רוצה עכשיו להגיד משהו.
זהבה גלאון: שאתה מביא אותה לכאן לוועדה ואנחנו נדרשים לשמוע אותה, זה אחרי שכבר עשו את כל ה - - - ישבו על המדוכה כל הרגולטורים ואנחנו מפעילים את השכל הישר שלנו, תומכים או לא תומכים.
זהבה גלאון: עכשיו אתה מביא לכאן שני רגולטורים - - -
ניסן סלומינסקי: אני לא מביא.
זהבה גלאון: הם נמצאים כאן, לא יודעת איך, הם נחתו כאן?
זהבה גלאון: מי הביא אותם?
זהבה גלאון: יושבים כאן - - -
ניסן סלומינסקי: יש שלושה אפילו.
זהבה גלאון: נכון, יושבים כאן רגולטורים ומסבירים לנו וכל אחד שמדבר זה נשמע דברי אלוהים חיים.
זהבה גלאון: יש לי את הדעה שלי מהבית, אבל זה לא משנה, זה נשמע דברי אלוהים חיים וזה בסדר שהם מבהירים, הוא הבהיר לה והיא הבהירה לו, סליחה, לצורך העניין כן, כי אחרת אל תעשו לנו את ההצגה הזאת בפנינו, תביאו עמדה מוסכמת, נדבר בשבוע הבא.
ניסן סלומינסקי: זה מה שפתחתי ואמרתי, שזה הדבר הכי משונה שקרה לנו, שיש כאן דעה, שבממלכה יש שלושה, איך אומרים?
ניסן סלומינסקי: לא רוצה להגיד שלוש דעות או משהו כזה.
מיכל בירן: אבל לפחות יש דיון.
ניסן סלומינסקי: זה סיפור, אבל החלטתי שכן נעשה את זה.
ניסן סלומינסקי: אם לא הייתי עושה את זה, לא היה נגמר הסיפור.
<קריאה: לפחות לא משעמם.
מיכל בירן: לא קשור למשעמם, כבר ראינו פה דוברים שמביעים רק עמדה אחת, שאף אחד לא חשב עליה ומבקשים מאנשים להצביע.
מיכל בירן: אז זה דווקא נחמד שיש דיון.
זהבה גלאון: לא, אז זה בתנאי שמתאפשר הדיון בין השניים.
זהבה גלאון: אבל אם יוג'ין מדבר וכל שנייה הוא אומר לדורית לא והוא נותן לנו כאן - - -
ניסן סלומינסקי: לא, זהבה, מה שאני התכוונתי - - -
מיכל בירן: זה רק עוזר לך להבין שלמרות שיוג'ין נשמע מאוד משכנע ומכובד הוא לא - - -
ניסן סלומינסקי: מה שאני התכוונתי, הרי היא תוכל לענות לו כמו שהוא יענה לה, אבל לא שכל אחד נכנס לדברי השני.
ניסן סלומינסקי: זה לא מכובד וזה לא נעים וזה גם לא נותן לאדם להגיד את הדעה שלו.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שאדם יגיד את הדעה שלו, שנשמע אותה.
זהבה גלאון: אנחנו לא בענייני נימוסים והליכות, אנחנו בסוגיה מאוד מאוד - - -
ניסן סלומינסקי: אל"ף, כן, ובי"ת, את רוצה לשמוע דעה של מישהו אז זה קשה כשכל רגע יש - - - היא אחר כך תוכל לענות, היא רושמת לה והיא תוכל לענות.
רוברט אילטוב: חברת הכנסת גלאון, אני אמרתי שזה לא נוח לי והאלטרנטיבה שלי הייתה לא לבוא.
רוברט אילטוב: אני חושב שהנושא הזה מספיק עם פוטנציאל של נזק לחוסכים שהרגשתי צורך לבוא, אחרת הייתם מקבלים רק דעה אחת.
רוברט אילטוב: יש פה רגולטור עם סמכות והרגולטור הזה מביא לכם את זה עם תקנות.
רוברט אילטוב: אני לא חס וחלילה מטיל בזה ספק, אבל יש לי - - -
זהבה גלאון: אתה רוצה, לפני שאתה פורס את תפיסת העולם הכוללת, כיוון שאני צריכה לצאת, אנחנו יושבים פה כי הדיון הזה נדחה, להגיד קודם מה השורה התחתונה שלך.
זהבה גלאון: שמענו מה השורה התחתונה של המפקחת.
זהבה גלאון: אז לא תהיה הגבלה בכלל?
זהבה גלאון: הגבלה כזאת?
<יוג'ין קנדל: אני חושב שההגבלה הזאת היא מיותרת לחלוטין, כי אנחנו רוצים לעודד את התעשייה הזאת.
<יוג'ין קנדל: אנחנו צריכים, דרך אגב, אם אתם שואלים אותי האם צריך להביא לפורום הזה סדרה של שינויים מבניים בתחום הזה אני אגיד לכם כן.
<יוג'ין קנדל: יש לי גם, אבל זה לא לעכשיו.
<יוג'ין קנדל: אבל הדבר הזה הוא יעשה שני דברים.