GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מוחמד כעבייה: רק שתי מועצות הגישו.
<רון שני: איך אתה יודע?
<מוחמד כעבייה: אני יודע.
<מוחמד כעבייה: יש לי נתונים.
<לובנא זועבי: לי יש את הנתונים המדויקים ביותר.
<לובנא זועבי: אני מתייחסת לצפון, שם יש שתי מועצות שנתמכו השנה ואלה שיבלי ומשגב, בקמן.
זבולון כלפה: שנתמכו או שהגישו בקשה?
<לובנא זועבי: הגישו ונתמכו.
<לובנא זועבי: יש כאלו שהגישו ולא נתמכו מאחר ולא השלימו את המסמכים הנדרשים לפי הנוהל.
זבולון כלפה: המציאות הזאת שאת מתארת כרגע, את מדברת על 2013 או על 2014?
<לובנא זועבי: לי יש נתונים מ-2009, אם אתה רוצה.
זבולון כלפה: כשאת רואה את הנתונים האלה מ-2009, זה חוזר על עצמו?
<לובנא זועבי: לפעמים זה חוזר על עצמו ולפעמים רשות מקבלת שנה אחת ובשנה אחריה היא לא ממשיכה עם הפרויקט.
זבולון כלפה: בממוצע על פני השנים האלה, אותן ארבע-חמש שנים אלה מ-2009.
<לובנא זועבי: אין שינוי דרסטי.
זבולון כלפה: זה אומר שיכול להיות כאן בעיה, שהפרה מצד אחד רוצה להיניק, העגל רוצה לינוק אבל את החיבור כאן לא מוצאים.
זבולון כלפה: אני שואל אותך כמי שבאה מהמגזר ואכפת לה התרבות שם, למה לא תיקחו את הנושא ותלוו אותו בידיכם?
זבולון כלפה: תסבירו איך מגישים, אלו הנהלים, אלה התאריכים.
<לובנא זועבי: אני עושה את זה.
<לובנא זועבי: אנחנו נותנים ליווי מקצועי שלא קשור לתמיכות.
<לובנא זועבי: גם אם הרשות מבקשת ליווי מקצועי לפני שהיא בכלל מגישה בקשה, עושים זאת.
<לובנא זועבי: אני הזמנתי את כל הגופים לימי עיון, לימי הדרכה ולהדרכה אישית.
<לובנא זועבי: המשרד שלנו פתוח כל הזמן בפניהם אבל צריך שמישהו יבוא ויפעל.
<לובנא זועבי: אני צריכה את הצד השני והצד השני זאת הרשות כי כמעט ואין עמותות.
<לובנא זועבי: בישובים אחרים אני תומכת גם בעמותות וזה חשוב בתחום התרבות שהרשות תדאג גם היא לקיים עמותות שיעשו תיאטרון, מחול וכל מיני פעילויות בישוב.
זבולון כלפה: לפני שאנחנו עוברים למרכז השלטון המקומי, אתה מבין שאתה בעצם החוליה הראשונית.
זבולון כלפה: ברגע שכבישים מתחילים לעבוד, אני לא רוצה שנפתח אותם לאחר מכן כדי להעביר את תשתיות הביוב.
<משה גראני: אני אתייחס קודם כל לערב אל נעים.
<משה גראני: אני מכיר נתונים אחרים לגמרי.
<משה גראני: הפרויקט של ערב אל נעים תוקצב ב-2010, מאסף בקווים פנימיים.
<משה גראני: המאסף הסתיים והקווים הפנימיים במכרז.
<משה גראני: אני מניח שזה עניין של תיאום תשתיות עם הפיתוח הנוסף שיש בישוב אבל אני צריך לבדוק את זה שוב ואכן נעשה את הבדיקה עם המועצה.
<משה גראני: בכל אופן, אלה הנתונים עליהם אני יודע.
<רון שני: הבקשה שלנו ממך היא סבסוד של שמונים אחוזים ולא של חמישים אחוזים.
<משה גראני: אם כן, זה קצת שונה.
<משה גראני: הפרויקט תוקצב ב-2010 ב-3.6 מיליון שקלים, חמישים אחוזים מענק וחמישים אחוזים הלוואה.
<משה גראני: מועצה חזקה יודעת ליטול הלוואות בתנאים טובים יותר.
זבולון כלפה: את ההלוואות שבדרך כלל היא משיתה על התושבים שהם אמורים להחזיר אותה.
<משה גראני: נכון.
זבולון כלפה: במקרה הזה, כמו שאתה מבין, התושבים כנראה לא יהיו מסוגלים.
<משה גראני: אני אתייחס.
<משה גראני: המועצה לקחה רק את החלק של המענק.
<משה גראני: כמובן שזה לפי החלטות ממשלה.
<משה גראני: המנגנונים שאנחנו מייצרים אלה מנגנונים היכן שצריך.
<משה גראני: הרי חוק העזר ברוב המועצות האזוריות הוא אחיד.
<משה גראני: לא נכון לממשלה לשים כסף היכן שלא צריך.
<משה גראני: אם צריך לשים אותו בישובים יותר חלשים, שמים.
<משה גראני: בסך הכול המנגנון הזה עובד.
<משה גראני: לפני שאנחנו מביאים את הפרויקט הזה לתקצוב, אנחנו מוודאים עם משרד הפנים שלמועצה יש יכולת ליטול את החלק שלה בהלוואה ועובדה שהיא יודעת לקחת.
זבולון כלפה: בדרך כלל כאשר המועצה נוטלת הלוואה, בסוף היא עושה Bake to back מול הישוב.
זבולון כלפה: היא אומרת שהקמנו פתרון קצה, עלותו היא איקס, באיקס הזה חלק ממנו קיבלנו מענק, גייסנו עוד כסף ולא משנה מהיכן, והיתרה, אנחנו לוקחים הלוואה ואתם בעצם נשוא העניין ואנחנו רק עומדים בפרונט מול המשרד הממשלתי.
זבולון כלפה: במקרה דנן הרי זה לא יעזור.
זבולון כלפה: אם תסתכל, יש תושבים שרוצים את זה.
זבולון כלפה: השאלה היא איך עושים כדי להחריג את העניין וליצור כאן מציאות של מתן תמיכה עודפת, שונה מעט ומחריגה לטובה.
<משה גראני: הפרויקט בביצוע ותוקצב ואתה מכיר את המדיניות של הממשלה שלא הולכים אחורה כי אז זה פותח את הנושא מול הרבה רשויות.
<משה גראני: עברנו סיבוב עם משרד ראש הממשלה בזמנו וזה לא נושא חדש.
<משה גראני: עם זאת, הסבסוד הוא בתוך המועצה.
<משה גראני: כמדינה אנחנו לא עובדים מול אלף ישובים אלא אנחנו עובדים מול המועצות כך שגם הבחינה היא ברמת המועצה וזה מה שאנחנו עושים מול משרד הפנים.
<משה גראני: אני לא רואה מקום לכך שזה יהיה בדיעבד, אבל אפשר לדון בזה בצורה פרטנית.
<משה גראני: אני חושב שלא כדאי לפתוח את זה.
זבולון כלפה: מה לגבי שאר הישובים?
<משה גראני: לגבי ביר אל מכסור, זה קצת מפתיע אותי.
<משה גראני: אנחנו תקצבנו אותם בעשרה מיליון שקלים.
<משה גראני: אני זוכר שהייתי בסיור עם ראש המועצה הקודם.
<משה גראני: הפרויקט במכרז והוא אמור לצאת לביצוע, כך שאני לא יכול להתייחס לאמירה.
<משה גראני: יש שם תאגיד שאמור לבצע.
זבולון כלפה: כשאני אסכם את הדיון, אני אתייחס לדברים האלו כי לכאן באו מוכנים עם נתונים.
זבולון כלפה: לגבי הישובים האחרים נעשה איזושהי פעולה.
<משה גראני: אני רק אומר קטיגורית שאין כאן ישוב אחד שלא תוקצב.
<משה גראני: יכול להיות שראשי המועצות לא מעודכנים אל מול התאגידים.
זבולון כלפה: זה בהחלט מצב מעודד כי שמענו על הדברים שקורים בתחום החינוך, פנים, תחבורה, בריאות.
<משה גראני: אין כאן רשות אחת – גם זרזיר, גם בסמת טבעון – שלא מטופלת, ועדכנתי אותך בזמנו שבסיכום תקציבי שלנו עם אגף התקציבים ניתנה עדיפות להסרת חסמי פיתוח.
<משה גראני: כלומר, גם שינינו את התבחינים לקראת סוף שנה.
<משה גראני: כל הכסף שהיה במינהלת הביוב הלך לטובת פיתוח, כך שאני לא מכיר את האמירות אבל אפשר לשלוח אותן אלי בכתובים ואני אשיב.
זבולון כלפה: יושב כאן בשקט ומקשיב נציג מרכז השלטון המקומי.
<חיאם קעדאן: אני אתייחס בקצרה.
<חיאם קעדאן: שלום לכולם.
<חיאם קעדאן: אני מודה לך מאוד על קיום הדיון שיש לו חשיבות רבה.
<חיאם קעדאן: אני סמנכ"ל רשויות ערביות במרכז השלטון המקומי.
<חיאם קעדאן: ידידיי ראשי המועצות העלו את הנקודות הקשות שקיימות בישובים ואני רוצה להדגיש את נושא המצ'ינג שהוא נושא שמקשה מאוד על הרשויות שנמצאות במצב סוציו אקונומי אחד ושתיים ואפילו בארבע.
<חיאם קעדאן: רשויות שנמצאות במצב סוציו אקונומי ארבע וחמש, גם הן מתלוננות על כך.
<חיאם קעדאן: לישובים הבדואים בצפון יש מאפיין כי אין רציפות גיאוגרפית ביניהם, דבר שמקשה על הרשויות בהסעות ובמתן השירותים וזה כרוך בעלויות נוספות, דבר שמוסיף מלח לפצעים ומוסיף לקושי שקיים מטבע הדברים לתפקד ולספק את השירותים לתושבים.
<חיאם קעדאן: למשל, הבעיה הזאת במועצות אזוריות נפתרה והן מקבלות יותר תקציבים בקטע הזה.
<חיאם קעדאן: חשוב מאוד לשים את הדגש על הנקודה הזאת.
<חיאם קעדאן: חשוב לי לציין את נושא הקמת אזורי תעשייה, אם הם משותפים או יישוביים.
<חיאם קעדאן: כפי שאמר ידידי עוזר שר הפנים, הארנונה לא תספיק לרשויות והן ימשיכו להיות עניות ולכן צריך להיות מנוע כלכלי שיחזק אותן וייתן להן אור לעתיד.
<חיאם קעדאן: זה מאוד חשוב וצריך לחשוב על הקטע הזה.
<חיאם קעדאן: הרשויות הערביות צריכות לצאת מהסיטואציה הזאת בה כל הזמן צריכות לדבר על כסף, על תכנית הבראה ועל התייעלות.
<חיאם קעדאן: זה מעסיק אותן זמן רב וזה כואב.
<חיאם קעדאן: לדעתי המדינה צריכה לקחת יוזמה ולהתחיל להשקיע ברשויות הערביות כולן וגם ברשויות הבדואיות.
<חיאם קעדאן: תודה רבה.
זבולון כלפה: אני רואה את השעון ואנחנו צריכים לסיים את הדיון.
זבולון כלפה: קודם כל, מבחינתי זה דיון פתיחה.
זבולון כלפה: הדיון הזה היה כדי להציף את הנושא ולשמוע את הדברים.
זבולון כלפה: לכן אני אומר שאני אשמח מאוד שיהיה איזשהו צוות פעולה של ראשי הרשויות הבדואיות בצפון ושיתאם אתי.
זבולון כלפה: אני רוצה לשבת כדי להיכנס יותר לעומק הדברים.
זבולון כלפה: אנחנו נקבע פגישה יחד עם מוחמד, יחד עם איסמעיל ויחד עם מיכל פרנק כדי קודם כל באמת לראות את היקף הנושא ולהכניס אותו לאיזשהו מסלול.
זבולון כלפה: ברשותכם, אני רוצה לשים זום על ערב אל נעים.
זבולון כלפה: באגף התקציבים יתקיים בימים הקרובים דיון וזה הסיכום עם צחי.
זבולון כלפה: יתקיים דיון ספציפית כדי למצוא מוצא לבעיה.
זבולון כלפה: מצד שני, אדוני ראש המועצה וסגנו, אני אדאג עוד בימים הקרובים לקיים מפגש שלי עם השר יחד עם מנהל המחוז ויחד אתכם כדי באמת לטקס עצה ולראות את כיוון הדברים, איך אנחנו הולכים לאיזשהו מתווה ועל מי לוחצים כאן כדי להיות שותף במשאבים על מנת להיכנס כאן לאיזשהו מסלול ביצוע של הדברים.
זבולון כלפה: אני אומר שוב שאמנם לצערי קצת באיחור התחלנו כאן את הדיון היום והדקות האלה חסרות לנו בסוף, אבל מצד שני חשוב לי להקפיד על הכללים של המשכן כי אנחנו חברי כנסת חדשים ואני לא רוצה שיכעסו עלינו וימדרו אותנו מכל מיני תנאים כאלה ואחרים של זכות דיבור או השד יודע מה.
זבולון כלפה: כמו שעשיתי בערב אל נעים, אני מגיע לצפון בשמחה רבה ואשמח לקיים ישיבות במקום כדי באמת לראות את היקף הדברים.
זבולון כלפה: אני דואג ללוות.
זבולון כלפה: לפחות מצדי יש דלת פתוחה כדי לתת לכם מענה להתמודד עם הדברים ואעשה זאת בשמחה רבה.
זבולון כלפה: כפי שאומרים אצלנו, אהלן וסהלן.
זבולון כלפה: תודה רבה גם לכל המשרדים.
ניסן סלומינסקי: היום הכנסת מציינת את יום הבריאות ועל סדר היום בריאות ומניעה תחילה, כוח האדם הרפואי בפריפריה.
<לאוניד אידלמן: הבוקר אנחנו מדברים על נושא הבריאות ובמשך כל היום הזה אנחנו בכנסת כדי לקדם את נושא הבריאות וכדי לאפשר לחברי הכנסת להיבדק.
<לאוניד אידלמן: אני רוצה להזכיר שמשעה 12:00 יש תחנות בדיקה בקומה ראשונה בבניין הישן והרופאים כבר נמצאים במקום.
<לאוניד אידלמן: מטבע הדברים אחרי ועדת הבריאות ואחרי הוועדה לזכויות הילד, אנחנו מגיעים גם לוועדת הכספים ואנחנו רוצים להציג את המצגת שלנו.
ניסן סלומינסקי: אם זאת המצגת, תמיד החכמה היא לא לחפש את התרופה למחלה, שגם את זה צריך כי אנשים חולים, אבל החכמה היותר גדולה היא מה עושים כדי לא להיות חולים.
ניסן סלומינסקי: למה אנחנו צריכים להיות חולים ואחר כך לחפש את התרופות?
ניסן סלומינסקי: בואו נחשוב קודם כל על מה צריך לעשות כדי שלא נהיה חולים.
ניסן סלומינסקי: זה אמור גם לגבי נושאים רבים אחרים שבמקום להיכנס לביצה ואחר כך לחשוב איך יוצאים ממנה – ואני לא רוצה לתת דוגמאות חיות, לא בתחום הבריאות ולא בתחומים אחרים – החכמה היא מה עושים כדי לא להיכנס בכלל לביצה.
<לאוניד אידלמן: על כך דיברנו בהרחבה בוועדת העבודה לגבי רפואה מונעת, שזה שמו של יום הבריאות.
<לאוניד אידלמן: דיברנו על מניעת המחלות ואורח חיים בריא, תזונה, הימנעות מעישון.
<לאוניד אידלמן: מבחינה זאת הכנסת יכולה לקדם דברים רבים.
<לאוניד אידלמן: בין היתר, כאשר אנחנו מדברים על תזונה בריאה, היום תזונה בריאה היא יותר יקרה מתזונה לא בריאה.
<לאוניד אידלמן: הנכד שלי מספר לי שבגן נותנים להם מיץ, במבה וכולי וכשהם מתחילים לאכול את זה, הם לא יכולים להפסיק.
<לאוניד אידלמן: למוצרים האלה בכוונה מוסיפים תוספות כמו סוכר ומלח, כך שהם לא יכולים להפסיק לאכול אותם.
<לאוניד אידלמן: הטבע ברא את האדם בצורה שכל מה שמתוק ומלוח, הוא יותר טעים והוא בא כדי לאגור את הדברים לעת צרה, אבל היום, בעולם החדש, כאשר מקבלים את כל זה בעודף, מתרגלים לאכול אוכל לא בריא.
<לאוניד אידלמן: אני מקווה שנגיע למצב שהכנסת תחוקק חוקים כך שהאוכל הבריא יהיה זול יותר והילדים יתחילו ללמד את ההורים שלהם מה זה אוכל בריא.
<לאוניד אידלמן: אני מבקש כבוד היושב ראש לדבר במשך כמה דקות על הנושא אותו ביקשנו להציג בוועדת הכספים והוא משיכת כוח אדם רפואי לפריפריה.
<לאוניד אידלמן: כמשל אני רוצה לתת דוגמה של הסכם שחתמנו עליו באוגוסט 2011.
<לאוניד אידלמן: אני אדבר בקצרה על פערי בריאות ניכרים הקיימים בין המרכז לפריפריה, ביזור לא שוויוני של רופאים וקושי במשיכת מתמחים לבתי חולים פריפריאליים.
<לאוניד אידלמן: כאשר אנחנו מדברים על בתי חולים, ניתן לרופא קהילה לדבר בהרחבה על נושא הקהילה כי זה נושא מאוד חשוב, נושא מרכזי ומבחינתנו אני גם אזכיר אותו בהמשך.
<לאוניד אידלמן: קל מאוד למדוד עת רואים שיש משרות - בדרך כלל המלחמה היא על תקנים ועל המשרות – שמחכות לרופאים ורופאים לא מגיעים.
<לאוניד אידלמן: אנחנו יודעים שלמשל בדרום יותר מחמישים אחוזים מהרופאים יפרשו לגמלאות בשנים הקרובות ובינתיים אנחנו במצב שרק מבשר רעות לגבי עתיד השירות בפריפריה, בקהילה.
<לאוניד אידלמן: לגבי בתי חולים, אני אביא דוגמאות של ההסכם.
<לאוניד אידלמן: תוחלת החיים בישובים נבחרים.
<לאוניד אידלמן: אתם רואים בצד שמאל של השקופית את רעננה עם 85.5 שנים.
<לאוניד אידלמן: בצד ימין אתם רואים את רהט עם 77.3 שנים.
<לאוניד אידלמן: אנחנו רואים שבתוחלת החיים הממוצעת במדינת ישראל – ואנחנו מצטיינים במספרים – בתוך המספרים הממוצעים יש הבדלים גדולים מאוד.
<לאוניד אידלמן: מדובר ביותר משבע שנים הבדל בתוחלת החיים במדינה אחת במרחק של מאתיים קילומטרים בין מקום למקום.
<לאוניד אידלמן: בשקופית הזאת אתם רואים התייחסות לתמותת תינוקות.
<לאוניד אידלמן: ברהט המספרים הם גדולים.
<לאוניד אידלמן: מצד שמאל אנחנו רואים שאנחנו מצטיינים באותם מקומות בהם המצב הסוציו אקונומי טוב יותר.
<לאוניד אידלמן: שיעור רופאים לאלף נפשות.
<לאוניד אידלמן: הממוצע במדינת ישראל ירד מתחת לשלושה רופאים לאלף נפשות.
<לאוניד אידלמן: מדינת ישראל היא המדינה היחידה בין המדינות המתועשות שמספר הרופאים לאלף נפשות נמצא בירידה.
<לאוניד אידלמן: בכל המדינות האחרות המספר נמצא בעלייה.
<לאוניד אידלמן: בתוך המספרים הממוצעים האלה, שימו לב שאם במרכז, בתל אביב, הממוצע הוא 4.5 רופאים לאלף נפשות, בצפון הוא 1.7, בדרום הוא 2.8, ואלה הרופאים שרשומים והם עם רישיון לעיסוק ברפואה כאשר בפועל חלק מהרופאים האלה לא עובדים ברפואה כך שהמספרים הם אפילו יותר נמוכים.
<לאוניד אידלמן: מספר מתמחים חדשים בכל שנה בישראל.
<לאוניד אידלמן: המספר הזה היה גבוה בתחילת שנות ה-90 עם העלייה הגדולה אבל הוא ירד ורק עכשיו, בשנים האחרונות, מתחיל לעלות.
<לאוניד אידלמן: המגמות במספר מתמחים במחוזות השונים לפני הסכם 2011.
<לאוניד אידלמן: אנחנו רואים ירידה מתמדת בצפון, ירידה מתמדת בדרום ובמספר מקומות כמו חיפה וירושלים הייתה דווקא עלייה ב-2010.
ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על מקום המגורים שלהם או על בתי החולים שם הם עובדים?
<לאוניד אידלמן: תודה על השאלה.
<לאוניד אידלמן: אלה מקומות עבודה.
<לאוניד אידלמן: במועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית אנחנו אוספים נתונים כי אנחנו אלה שמנהלים את ההתמחות של המתמחים.
<לאוניד אידלמן: בהסכם 2011 יש תוספת מיידית וקבענו שתמיד רמת השתכרות של הרופא בפריפריה תהיה בעשרים אחוזים גבוהה יותר בהשוואה לרופא במרכז שעושה את אותה עבודה.
<לאוניד אידלמן: תוספת מענקים.
<לאוניד אידלמן: מי שעובר לפריפריה מקבל 300 אלף שקלים ואם הוא עובר לפריפריה למקצוע במצוקה שמתקשה לגייס מתמחים בדרך קבע, המענק מגיע ל-500 אלף שקלים.
<לאוניד אידלמן: לדוגמה, אם למשל רופאה פנימאית עוברת לפריפריה לעשות התמחות שם, היא מקבלת 500 אלף שקלים.
<לאוניד אידלמן: אם בן הזוג שלה, כירורג, עובר לפריפריה, גם הוא מקבל 500 אלף שקלים.
<לאוניד אידלמן: משפחה שמגיעה עם מיליון שקלים מענק בהחלט יכולה להתחיל ברגל ימין את החיים בפריפריה.
חנין זועבי: אחרי הסכם התוספת הייתה ירידה במספר המתמחים?
<לאוניד אידלמן: לא.
<לאוניד אידלמן: דיברתי על 2010 שזה לפני ההסכם.
<לאוניד אידלמן: ההסכם הוא מ-2011.
<לאוניד אידלמן: לפני ההסכם הייתה ירידה.
<לאוניד אידלמן: אני אראה עכשיו מה קרה בעקבות ההסכם.
<לאוניד אידלמן: מ-2010 עד 2012, אתם רואים שיש עלייה.
<לאוניד אידלמן: מעניין שבמרכז גם הייתה עלייה כי מדובר במקצועות במצוקה.
<לאוניד אידלמן: רוב הרופאים שעובדים במקצועות במצוקה נמצאים במרכז אבל יש גם מקצועות במצוקה בפריפריה ואתם תראו ששם יש עלייה משמעותית.
<קריאה: מה זה צפון א' וצפון ב'?
<לאוניד אידלמן: א' זה הצפון הרחוק כמו עפולה, צפת, פוריה.
<לאוניד אידלמן: ב' זה הלל יפה שלפי ההגדרות גם הוא נחשב פריפריה.
<לאוניד אידלמן: אתם רואים שמ-2010 עד 2012 יש עלייה משמעותית לעומת המצב הקודם.
<לאוניד אידלמן: מ-2000 עד 2010 הייתה ירידה.
<לאוניד אידלמן: אחרי ההסכם הייתה עלייה משמעותית במספר מתמחים בפריפריה.
<לאוניד אידלמן: הגיעו כחמישים אחוזים יותר מתמחים בפריפריה.
<לאוניד אידלמן: בנוסף לכך, כמו שאמרתי, אם ניקח למשל כירורגיה כללית, המצוקה הייתה קשה מאוד ולא היו מתמחים אבל היום מדובר במתמחים איכותיים מאוד שבאים לשם וכמעט התמלאו כל המקומות במחלקות כירורגיות, גם בפריפריה ובמידה מסוימת גם במרכז.
ניסן סלומינסקי: רק בירושלים יש תהליך הפוך.
<לאוניד אידלמן: תודה רבה על השאלה.
<לאוניד אידלמן: אכן ניסינו לבדוק למה זה קרה.
<לאוניד אידלמן: בירושלים, כמו שאתם יודעים, בשנים האחרונות היו שינויים שעלו גם על שולחן הדיונים של הוועדה הזאת.
<לאוניד אידלמן: קודם כל, בית החולים ביקור חולים שבחלקו נסגר ובחלקו עבר לשערי צדק.
<לאוניד אידלמן: בעקבות כך שערי צדק קלט לא מעט רופאים ולכן קיבל פחות מתמחים.
<לאוניד אידלמן: הם קלטו בבית החולים הרבה רופאים בכירים.
<לאוניד אידלמן: בנוסף לכך יש עכשיו את המשבר של הדסה כך שפחות מתמחים באים.
<לאוניד אידלמן: אין צל של ספק שירושלים היום מהווה את מרכז המשבר ומרכז המצוקה.
<לאוניד אידלמן: בשקופית הזאת אנחנו רואים את שיעור המתמחים החדשים ביחס לאוכלוסייה.
<לאוניד אידלמן: נסתכל יחד המתמחים למאה אלף נפשות באותו מקום.
<לאוניד אידלמן: בשנת 2010, לפני חתימת ההסכם, בצפון מספר המתמחים החדשים היה 4.9 והיום המספר הוא 7.7.
<לאוניד אידלמן: בדרום מספר המתמחים החדשים עמד ב-2010 על 4.8 ובשנת 2012 הוא עמד על 7.4.
<לאוניד אידלמן: השינוי הוא דרמטי ושינוי כזה לא תואר בספרות המדעית הרפואית.
<לאוניד אידלמן: אתם הראשונים שרואים את המספרים האלה אותם אנחנו עכשיו מעבדים.
<לאוניד אידלמן: שיעור מתמחים חדשים במקצועות במצוקה ביחס לאוכלוסייה.
<לאוניד אידלמן: כאן אתם רואים שגם במרכז יש עלייה.
<לאוניד אידלמן: תסתכלו באמצע השקופית, מרכז כולל תל אביב, ותראו שיש עלייה מ-3.8 ל-4.3 אבל השינוי הגדול ביותר הוא בפריפריה.
<לאוניד אידלמן: בצפון 1.9 שעלה ל-3.8 ובדרום 1.9 שעלה ל-3.1.
<לאוניד אידלמן: המספרים האלה בצפון ובדרום אף פעם לא היו בהיסטוריה.
<לאוניד אידלמן: עלייה במספר כולל של המתמחים.
<לאוניד אידלמן: הרבה אנשים התחילו התמחות, החליטו להתחיל התמחות בגלל כל ההטבות שהזכרתי קודם לכן עליהן נקבע בהסכם.
<לאוניד אידלמן: אנחנו רואים שיש היפוך מגמה לאחר חתימת ההסכם כאשר מספר המתמחים בפריפריה עלה לראשונה, לאחר ירידה מתמשכת שהייתה, ויש צמצום פערים משמעותי בין מרכז לפריפריה, לגבי כל המתמחים וספציפית לגבי מקצועות במצוקה.
<לאוניד אידלמן: יש זינוק במספר הכולל של מתמחים חדשים.
<לאוניד אידלמן: יתכן שמדובר בשינוי שדווקא יימשך כי עכשיו יש יותר אנשים שמקבלים רישיון לעיסוק ברפואה.
<לאוניד אידלמן: המסקנות.
<לאוניד אידלמן: הסכם הרופאים שיפר את האיזון הגיאוגרפי.
<לאוניד אידלמן: זה תלוי בהשקעה ממשלתית ואנחנו מאוד חרדים שברגע שההשקעה הזאת תיפסק, המצב יתחיל שוב להידרדר והראשונה להינזק תהיה הפריפריה.
<לאוניד אידלמן: סיימנו את המצגת.
<לאוניד אידלמן: אני רוצה להוסיף ולומר שאמנם דיברנו על מתמחים כי יש לנו הרבה מקצועות, הרבה התמחויות וכולם נמצאים בבתי החולים, אבל יש מקצוע שהוא רפואת המשפחה והיום דווקא התברכנו בהרבה רופאי משפחה שבאו ליום הבריאות בכנסת והייתי מבקש מכבוד היושב ראש לאפשר לדוקטור מיכל שני לספר על הקהילה ועל רפואת המשפחה כאשר מדובר באלפי רופאים שעובדים בקהילה.
<מיכל שני: שלום לכולם.
<מיכל שני: כמו שכבר הציגו אותי, אני דוקטור שני.
<מיכל שני: אני מזכירת איגוד רופאי המשפחה.
<מיכל שני: אני בעצמי רופאת משפחה ועובדת כל חיי בפריפריה החברתית של מדינת ישראל.
<מיכל שני: אני רוצה להתחיל ולומר שרפואה בפריפריה היא קודם כל רפואת משפחה.
<מיכל שני: אני לא יודעת איך זה נראה בעיניים של אחרים, אבל בית החולים הוא בדרך כלל רחוק ולא נגיש.
<מיכל שני: בפריפריה הרופא שנמצא הוא קודם כל רופא המשפחה.
<מיכל שני: זה הרופא שקיים ואם אתה צריך לנסוע שלושת-רבעי שעה לבית החולים הקרוב, הוא לא נגיש.
<מיכל שני: רופא המשפחה הוא הרופא שנמצא במקום ובפריפריה, דווקא בגלל זה, זה הופך את רופא המשפחה להיות רופא שהדרישות ממנו הן הרבה יותר גבוהות.
<מיכל שני: הוא זה שצריך לטפל בכל במקום או כמעט בכל במקום.
ניסן סלומינסקי: הוא צריך ללמוד גם פסיכולוגיה.
<מיכל שני: נכון.
<מיכל שני: זה חלק מההכשרה שלנו.
<מיכל שני: אנחנו כרופאי משפחה הרבה מאוד פסיכולוגיה בהכשרה שלנו.
<מיכל שני: רפא המשפחה הוא הכתובת הראשונה והוא צריך להיות מסוגל לטפל כמעט בכל, מאוזניים, אורתופדיה, לב, לב שבור ובכל נושא.
<מיכל שני: אנחנו נמצאים במצב מאוד קשה.
<מיכל שני: יש מחסור גדול ברופאי משפחה וזה מחסור שלא רואים אותו.
<מיכל שני: זה כמו יתר לחץ דם – תנו לי לדבר מהתחום שלי – שאנחנו קוראים לו הרוצח השקט.
<מיכל שני: זה בדיוק אותו הדבר.
<מיכל שני: אני עובדת היום בבית שמש ובית שמש, למרות שהיא כביכול במרכז הארץ, היא אי מנותק מכל דבר והיא פריפריה בהרבה מובנים.
<מיכל שני: כשהתחלתי לעבוד לפני שנתיים, היו לי 6.5 משרות במרפאה שלי על האוכלוסייה בה אני מטפלת והיום יצאו שני רופאים לגמלאות, עשו כל מיני שיפטינג אבל היום יש לי 4.5 משרות לאותה אוכלוסייה.
<מיכל שני: כל הרופאים שלי פשוט יותר עמוסים ויש להם יותר חולים לכל רופא.
<מיכל שני: בשלב ראשון אפשר לספוג את זה, יש איזושהי כמות שאפשר לספוג אותה, אבל אני מזכירה לכם שאם יש 4.5 משרות במקום 6.5 משרות, זאת עלייה של חמישים אחוזים במספר המטופלים שיש לכל רופא.
<מיכל שני: זה אומר שיש לו פחות זמן, זה אומר שהוא פחות נגיש, זה אומר שהתור אליו יותר ארוך, והסבלנות שלו יותר קטנה מפני שהוא עמוס וקשה לו יותר.
ניסן סלומינסקי: זה על כל בית שמש?
<מיכל שני: זה במרפאה שלי בבית שמש.
<מיכל שני: זאת דוגמה.
ניסן סלומינסקי: כי בית שמש גדלה.
<מיכל שני: נכון, היא גדלה.
<אמנון להד: גם אני רופא משפחה.
<אמנון להד: כמי שעובד במרפאה אחרת בבית שמש, המחסור קיים בכל בית שמש.
<מיכל שני: מה שקרה זה שהמתמחים באים לבתי החולים – ואני האחרונה שאומר משהו נגד זה כי ברור שצריך אותם – אבל אצלנו יש מחסור ענק ואנחנו צריכים 350 רופאים בשנה רק כדי לשמור על המאזן הקיים של רופאי משפחה.
<מיכל שני: זאת אומרת, זה לא שיהיה פחות עומס על רופאי המשפחה אלא זה רק כדי לשמור על הקיים.
<מיכל שני: בפועל יש לנו פחות ממאה מתמחים בשנה.
<מיכל שני: זה אומר שאין לנו מספיק אנשים, זה אומר שחסרים 250 אנשים בשנה כדי לתת את אותו שירות שאנחנו נותנים היום ולא פחות.
ניסן סלומינסקי: זאת בעיה פנימית?
ניסן סלומינסקי: נניח יש רופאים אבל הם צריכים להחליט אם הם רוצים ללכת לבית חולים או לעסוק ברפואת משפחה.
ניסן סלומינסקי: רופא משפחה, כנראה במחשבה הפסיכולוגית, כאילו הוא דרגה שנייה ולא דרג א'.
ניסן סלומינסקי: כאן צריך לעשות את המהפך.
<מיכל שני: האמת היא שהשינוי הזה היה שינוי לאורך הזמן הייתה עלייה במספר המתמחים.
<מיכל שני: מאז יש מענקי פריפריה ומענקים של מקצועות מועדפים, אנחנו לא מקצוע מועדף, אנחנו רואים עלייה שבאה בצד אחד ויורדת בצד השני והירידה היא אצלנו.
<מיכל שני: אם רוצים לשמור את הרופאים הטובים בפריפריה, אין ברירה - זה המקום בו תפקידו של רופא המשפחה הוא הרבה יותר חשוב מאשר בכל מקום אחר – ואין דרך אחרת חוץ מאשר לדאוג שיכירו גם ברופאי המשפחה כמקצוע במצוקה ושידאגו להם למענקי פריפריה, אותם הם לא מקבלים היום.
<אמנון להד: רק להדגיש.
<אמנון להד: מתמחים ברפואת משפחה בפריפריה אינם מקבלים את מענקי הפריפריה כי הקופות לא קיבלו לזה את התגמול ולא מעבירות.
<אמנון להד: גם אם היינו מקצוע לא במצוקה, עדיין היה צפוי שנקבל בפריפריה את התגמול למתמחים שלנו אבל הם לא מקבלים אותו.
עפו אגבאריה: יש עוד בעיה עם ההכרה בפריפריה לגבי בתי חולים בנצרת.
עפו אגבאריה: אולי נשמע גם אותם.
ניסן סלומינסקי: אני הולך לפי הסדר.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש את התייחסות פרופסור ארנון אפק, ראש מינהל הרפואה במשרד הבריאות.
ניסן סלומינסקי: אתה גם מייצג את שרת הבריאות.
<ארנון אפק: ברשות
<ארנון אפק: כם אני קודם כל אתנצל בשמה.
<ארנון אפק: היא תכננה להגיע לכאן אבל נסעה להדסה.
<ארנון אפק: כולנו תקווה שהיא תסייע שם.
דב חנין: בבריאות טובה?
<ארנון אפק: בבריאות טובה, כן.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מקווים שכאשר היא תחזור משם, היא תישאר בבריאות טובה.
<ארנון אפק: זאת דוגמה קלאסית שכאשר אתה חושב על דבר אחד ואיך אפשר לעשות אינטרפרטציה לדבריך בדרך אחרת.
<ארנון אפק: היא נסעה כדי לעמוד על המצב שם ולראות מה אנחנו יכולים לעשות כדי לסייע.
דב חנין: היא נסעה כמטפלת.
עפו אגבאריה: זאת מחשבה של פוליטיקאים ולא של רופאים.
<ארנון אפק: היא נסעה כדי לראות כיצד אנחנו יכולים לסייע לקדם ובאמת לראות את המשבר בהדסה נפתר, דבר לו כולנו שואפים.
<ארנון אפק: אני אקצר.
<ארנון אפק: אני חושב שיש לפנינו דוגמה לאיזשהו שינוי מגמה, וצריך גם לברך את הסתדרות הרופאים שבהסכם הרופאים שם דגש.
<ארנון אפק: זה לא טריביאלי שאיגוד מקצועי בא ואומר שהוא מבין את המצוקות של כלל המערכת לה הוא אחראי והוא רוצה לשים בראייה לאומית את הפריפריה במרכז.
<ארנון אפק: כך נראה הסכם הרופאים.
<ארנון אפק: זה לא פשוט מבחינת הארגון אבל אני כן מברך אותו על כך ומודה להם על הדבר הזה.
<ארנון אפק: בנושא הפריפריה יש באמת מהפך.
<ארנון אפק: אני לא אחזור על הדברים אבל אתן לכם עוד כמה נקודות בנושא.
<ארנון אפק: מתוך 1,065 תקנים לרופאים שהוקצו בהסכם הרופאים, עד כה הוקצו 640 תקנים – ואנחנו בתהליך ההקצאה יחד עם ההסתדרות הרפואית – ומתוכם 40 אחוזים הלכו לפריפריה.
<ארנון אפק: האחוז של הפריפריה הוא כ-24 אחוזים מהמיטות אבל ארבעים אחוזים מהתקנים הלכו לפריפריה.
<ארנון אפק: ראינו בפריפריה גם את הפתיחה המסיבית ביותר של מחלקות חדשות.
<ארנון אפק: צריך לברך את דוקטור ברהום שהשכיל בשנתיים האחרונות לפתוח מחלקה פנימית חדשה, מחלקה כירורגית חדשה, מחלקה אורתופדית חדשה, שירות IVF, נוירו-כירורגיה חדשה בפריפריה שבאמת מעבר לסורוקה זאת באמת מהפכה.
<ארנון אפק: שירותי בריאות כללית פתחו מחדש בסורוקה מחלקה פנימית שנסגרה.
<ארנון אפק: כנ"ל בעמק, ברזילי.
<ארנון אפק: אנחנו באמת רואים שינוי.
<ארנון אפק: טכנולוגיות חדשות לפריפריה.
<ארנון אפק: MRI חדש בבתי החולים, מכון קרינה בצפת שנבנה בימים אלה.
<ארנון אפק: מענקים.
<ארנון אפק: מתוך המענקים שניתנו, 45 אחוזים הלכו לפריפריה, מה שניתן עד עתה, ואנחנו מקווים, והיה דיון אצל מנכ"ל משרד הבריאות פרופסור רוני גמזו יחד עם ההסתדרות הרפואית כדי לראות איך אנחנו יכולים לכוון את זה ולחזק את זה.
<ארנון אפק: סוגיית האקדמיה.
<ארנון אפק: ראינו בית ספר לרפואה חדש בצפת אבל לא רק ברפואה אלא גם במכללת אשקלון בתחום הסיעוד.
<ארנון אפק: קידום בריאות.
<ארנון אפק: מבחני התמיכה בקופות.
<ארנון אפק: כמעט 22 מיליון שקלים מוכוונים לחיזוק הרפואה המונעת וקידום הרפואה בפריפריה.
<ארנון אפק: מוקדים בפריפריה.
<ארנון אפק: מוקדי רפואה דחופה שנפתחו בפריפריה, רק בפריפריה, בין בצפון ובין בדרום.
<ארנון אפק: יש לי גם בשורה לחבריי רופאי המשפחה.
<ארנון אפק: נכון, ראינו בשנה שעברה איזושהי ירידה בכניסה להתמחויות חדשות ברפואת המשפחה אבל ב-2013, המספרים עוד לא סופיים כי אפשר להגיש שישים יום לאחור, נפתחו 98 פנקסי התמחות חדשות ברפואת המשפחה וזה שיא מ-2000.
<ארנון אפק: נכון, לא מספיק אבל אתם יודעים שאף פעם לא מספיק מה שאנחנו עושים.
<ארנון אפק: אני מכבד מאוד את חבריי רופאי המשפחה שהם באמת הרופאים הראשונים הטובים ביותר, אבל בראייתנו גם רופאים פנימאים וגם רופאים אחרים יכולים להיות רופאים ורופאים ראשונים מצוינים.
<ארנון אפק: אם כן, באמת יש לנו שינוי.
דב חנין: אם אפשר לשאול אותך שאלה.
דב חנין: קודם כל, אני מברך על כל הדברים היפים והטובים שאתה תיארת.
ניסן סלומינסקי: זה מהפך שאתה מבקש לשאול שאלה.
דב חנין: אני פשוט קוטע אותו באמצע הרצאה מאוד מנומקת וגם אופטימית.
דב חנין: אני קודם כל מברך על כל הדברים היפים שנאמרו כאן על ידי נציג משרד הבריאות אבל השאלה שאתם נשאלתם על ידי רופאי המשפחה היא שאלה מאוד ממוקדת והשאלה היא מה הם המנגנונים הכלכליים שאתם מציעים כדי ליצור מצב שאנשים צעירים שלומדים רפואה ילכו לעבוד ברפואת משפחה בפריפריה.