GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אני לא שואל כמה במשא ומתן שלנו ניתן לעניין הזה אלא אני שואל כמה בוצע בפועל מהשבעים מיליון שקלים.
משה גפני: אתה אומר לי שבעים מיליון ואני קצת נעלב.
<אלון מסר: לא הייתה כוונה להעליב.
ניסן סלומינסקי: הבנו שעשרים מיליון נשארו.
<אלון מסר: הקבוצה שהיום, לפני אישור הכללים, שמקבלת את ההטבות נקבעה על סמך חישוב שונה ממה שקיים היום בחוק, על סמך תקציב שמוערך בחמישים מיליון שקלים.
<אלון מסר: אחרי שינוי החוק, במהלך השנה האחרונה, הוגדל האחוז וחצי מתשלום יותר גדול ולכן התקציב יעמוד אחרי האישור של האוכלוסייה הזאת על שבעים מיליון שקלים.
משה גפני: שאלתי כמה נוצל בשנה האחרונה.
משה גפני: תגידו את האמת.
<אלון מסר: אני יודע שאחוז הניצול עומד על שבעים אחוזים אבל אפשר לשאול את רשות המים.
משה גפני: אני שואל כמה נוצל.
<אלון מסר: לרשות המים יש נתונים עדכניים.
<אלון מסר: כעשרים מיליון מתוך 42 מיליון שהיו הקבוצות המקוריות.
<אלון מסר: כמחצית מהתקציב שהוקצה.
משה גפני: לא, אל תגיד לי כך.
משה גפני: אני לא מבין בחצאים.
משה גפני: כמה כסף נוצל?
<אלון מסר: לפי הנתונים העדכניים שקיבלתי מרשות המים, כעשרים מיליון.
משה גפני: אדוני היושב ראש, כעשרים מיליון שקלים.
<אלון מסר: אבל ההשוואה צריכה להיות השוואה נכונה.
משה גפני: אנשים לא הגיעו למספר הקובים האלה.
<אלון מסר: אני אנסה להסביר.
<אלון מסר: אתה לא נותן לי להסביר.
משה גפני: אני רוצה שנדע שיש כסף.
<אלון מסר: יש כסף.
ניסן סלומינסקי: יש לנו סיכומים ואני רוצה לעשות סדר.
ניסן סלומינסקי: האחד וחצי אחוז, אם אני לא טועה, מביא סדר גודל של בין 42 ל-50 מיליון שקלים.
<אלון מסר: כשבעים מיליון.
<אלון מסר: אחד וחצי אחוז היום, הנוכחי, אמור להביא כשבעים מיליון.
<אלון מסר: החוק אמור לאפשר הטבות בשווי של שבעים מיליון שקלים.
<אלון מסר: משרד האוצר העביר רשימה שאנחנו חושבים שגם אחרי שאנשים לא ינצלו את כל ההטבה, בסוף ינוצלו שבעים מיליון השקלים.
<אלון מסר: זאת הייתה המטרה שלנו בישיבה הקודמת.
<אלון מסר: בסופו של דבר החוק מדבר על שבעים מיליון והבאנו קבוצה.
<אלון מסר: אנחנו יודעים שלא כולם צורכים את כל ההטבה.
<אלון מסר: עשינו חישוב וראינו כמה צרכו בפעם הקודמת, הבאנו אוכלוסייה שבהנחה שכולם יצרכו את מה שצרכו בשנה שעברה, ינוצל מלוא התקציב של כשבעים מיליון שקלים.
<אלון מסר: זאת המטרה.
<נעמי ברנפלד: הכפלנו את האוכלוסייה.
<אלון מסר: בהשוואה לשנה שעברה.
ניסן סלומינסקי: אתם הבאתם רשימה.
<אלון מסר: רשימה שאנחנו צופים שהביצוע שלה יהיה שבעים מיליון שקלים.
ניסן סלומינסקי: בוא נעשה סדר.
ניסן סלומינסקי: פעם הייתה רשימה של אלה שזכאים לקבל.
ניסן סלומינסקי: כשראיתם שהצריכה שלהם לא מנצלת את רוב הסכום, אפילו לא חצי, באתם וביקשתם עכשיו להוסיף אוכלוסייה נוספת.
<אלון מסר: נכון.
ניסן סלומינסקי: של עוד איקס רבדים או שכבות או איך שתקרא לה, שלפי הערכה שלכם אם הם יצרכו כמו שצרכו הקודמים, שזה לא צריכה מלאה של עוד 3.5 קוב אלא צריכה של עוד 2.5 קוב, אתם מגיעים לשבעים מיליון שקלים.
ניסן סלומינסקי: זאת הבקשה המקורית שלכם לאשר.
<אלון מסר: בדיוק.
ניסן סלומינסקי: על זה אנחנו באים ורוצים להוסיף עוד אוכלוסיות.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה שנדע על מה אנחנו מדברים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים להוסיף על זה גם את הנכים בשלב הזה של הדיון ואני מקווה שזה מה שנסכם.
משה גפני: נכי צה"ל.
ניסן סלומינסקי: את נכי צה"ל בשתי הרמות, גם מחמישים אחוזי נכות ומעלה וגם את כל אלה שמקבלים דמי קיום והם חופפים בחלק גדול.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים להוסיף את שתי הקבוצות האלה לרשימת הנכים שאתם מבקשים.
ניסן סלומינסקי: מקובל?
<אלון מסר: בנוסף גם עדכנתי את היושב ראש הבוקר שהוא עשה איזושהי טעות בנוסח של התקנות.
<אלון מסר: יש קבוצה מסוימת של ניצולי שואה שהיו אמורים להיכנס לתקנות.
<אלון מסר: רובם מקבלים אבל יש קבוצה מסוימת שנפלה בין הסעיפים השונים וגם אותם מכניסים.
ניסן סלומינסקי: גם אותם אנחנו מכניסים.
<אלון מסר: עשינו חישובים שוב, לאחר שביקשה הוועדה, ראינו מה מצב הניצול והכוונה שלנו באמת שמלוא התקציב הזה ינוצל.
<אלון מסר: לא הבאנו קבוצות בגישה מאוד שמרנית כדי לחסוך בתקציב.
<אלון מסר: החוק מאפשר לנו שבעים מיליוני שקלים ואנחנו מניחים שלא כולם יממשו את ההטבה ולכן אנחנו מאפשרים לקחת קבוצה מעט יותר גדולה מכפי שהייתה קודם מתוך כוונה שכל התקציב הזה ינוצל.
יעקב ליצמן: האם זה כולל מוסד שאצלו נמצאים נכים והם לנים בו?
יעקב ליצמן: פנימייה.
ניסן סלומינסקי: על מוסדות פנימיתיים אני אקיים דיון נפרד.
יעקב ליצמן: נכים.
ניסן סלומינסקי: לא רק נכים אלא בכלל.
יעקב ליצמן: אני מדבר כרגע על נכים.
יעקב ליצמן: יש מוסד מסוג איל"ן בו יש פנימייה והשאלה היא האם הם זכאים לאותה הנחה עליה אתה מדבר?
יעקב ליצמן: אם לא, אני רוצה להכליל גם אותם.
משה גפני: הוא לא מדבר על מוסדות אלא על נכים שנמצאים שם.
יעקב ליצמן: נכים שלנים בפנימייה, מגיע להם מה שמגיע להם כשהם בבית.
ניסן סלומינסקי: אתה רוצה להכניס את כל הנושא של הפנימיות.
משה גפני: לגבי הפנימיות צריך לקיים דיון נפרד אבל הוא לא שאל על זה.
ראובן ריבלין: הנכים מקבלים את המים באותו מוסד.
ראובן ריבלין: אתה מדבר על המוסד שמטפל בנכים.
יעקב ליצמן: לא, הוא ישן באותו מוסד.
ראובן ריבלין: אבל לא מחייבים אותו במים.
יעקב ליצמן: אבל המוסד מחויב במים.
יעקב ליצמן: הוא זכאי להנחה כשהוא בבית ולמה הוא לא זכאי לאותה הנחה כשהוא בפנימייה?
<אלון מסר: רשות המים יכולה להתייחס.
ניסן סלומינסקי: איך אתם מתייחסים לשאלה שמועלית כאן?
ניסן סלומינסקי: מוסד שיש בו נכים.
<תהל ברנדס: אדוני, אנחנו אפשרנו בחוזר שפורסם כבר מזמן כדי לפתור כבר את הבעיה של הכמות המוכרת ולא רק את ההטבה הזאת, את האפשרות של המוסדות הללו לעשות איזשהו תהליך של העברת המידע לגבי מי שמתגורר אצלם לספק המים תוך הודעה מקבילה לספק המקורי בבית המגורים המקורי שהוא כבר לא צורך את המים שם ומבקשים לצרוך אותם בפנימייה או במוסד הרלוונטי.
<תהל ברנדס: זה תהליך בירוקרטי שצריך להיעשות אבל בסופו של דבר הוא מאפשר קודם כל את קבלת הכמות המוכרת ואם הם זכאים לכפל הכמות בהתאם לתקנות הללו, גם את זה אפשר יהיה לעשות.
<תהל ברנדס: בוודאי המסלול הזה פתוח גם היום ועוד קודם לתקנות.
יעקב ליצמן: וזה עובד?
יעקב ליצמן: אני אומר שזה לא עובד.
<תהל ברנדס: זאת פרוצדורה.
עיסאווי פריג': אמרה לא, בעדינות.
<תהל ברנדס: זאת פרוצדורה שצריך מנהל המוסד לעשות לגבי מי שמתגורר אצלו.
יעקב ליצמן: הוא פונה והוא לא מקבל את ההנחה.
<תהל ברנדס: כאשר הוא פונה ומציג את הנתונים, הוא מקבל.
יעקב ליצמן: שייתן לי שם של אחד שמקבל.
ניסן סלומינסקי: אם יש מישהו שידוע עליו, היא הכתובת להתקשר ולסיים את זה.
ניסן סלומינסקי: היא אומרת שאין כזה דבר.
עיסאווי פריג': הבירוקרטיה שהיא מציינת.
ניסן סלומינסקי: מה אתה רוצה שיקרה?
עיסאווי פריג': צריך להקל בבירוקרטיה.
<אלון מסר: אם יש בעיה בנתונים, אפשר לפנות לרשות המים.
<אלון מסר: האפשרות קיימת היום וצריך לוודא שמישהו אכן יבקש את הבקשה.
יעקב ליצמן: אם אני אוודא שלא מקיימים, אני מבקש מהיושב ראש להזמין אתכם עוד פעם ביום שני לרבע שעה כדי שתסבירו למה לא מקיימים את זה.
יעקב ליצמן: אני נותן לכם שלושה ימים.
<אלון מסר: אפשר לקבל את המקרה כדי לסייע לפתור אותו.
יעקב ליצמן: ניסן, אני אומר לך שזה לא עובד.
יעקב ליצמן: אני בודק באופן אישי ואני אומר לך שזה לא עובד.
יעקב ליצמן: לא מקבלים.
<תהל ברנדס: הזכאות תלויה בכך שבאמת אפשר יהיה לזהות את הזכאי.
ניסן סלומינסקי: דרך אגב, עד היום נכה לא מקבל את זה.
ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על נכים כלליים או על נכי צה"ל?
יעקב ליצמן: נכים כלליים.
עיסאווי פריג': הוא בבית אבות.
יעקב ליצמן: יש כל מיני מוסדות והנכה לן שם.
ניסן סלומינסקי: הם מודיעים על כך לרשות?
ניסן סלומינסקי: למי הם צריכים להודיע?
יעקב ליצמן: הוא צריך להודיע לעירייה.
<תהל ברנדס: הוא צריך לפנות לספק המים.
יעקב ליצמן: לעירייה אבל העירייה לא יודעת כלום ולא נותנת.
<תהל ברנדס: מי שמשנה את כתובת המגורים וזה מופיע בתעודת הזהות, הנושא פתור.
<תהל ברנדס: אנחנו ניסינו לתת מענים למצבים שבאמת אותם אנשים שמתגוררים במוסדות הללו לא משנים את כתובת המגורים.
יעקב ליצמן: יש לכם קריטריונים כתובים?
<תהל ברנדס: כן.
<תהל ברנדס: הם מפורסמים באתר שלנו.
יעקב ליצמן: אפשר להעביר לי אותם?
<תהל ברנדס: בוודאי.
יעקב ליצמן: אני אשמח לקבל אותם.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לסכם את השלב הראשון.
ניסן סלומינסקי: בשלב הראשון יש כאן את הבקשה שלכם שעוד מעט נקריא אותה, אליה מוסיפים גם את נושא של ניצולי שואה שתכף נגדיר אותם ואליהם אנחנו מצרפים את נכי צה"ל עם חמישים אחוזי נכותו ומעלה וכן את אלה שמקבלים את קצבת דמי הקיום.
<אלון מסר: זה נקרא תשלומי מחיה.
יעקב ליצמן: אם כך, אולי נכניס גם את נושא המוסדות?
ניסן סלומינסקי: היא אומרת שזה קיים.
יעקב ליצמן: לא בתקנות.
יעקב ליצמן: אני רוצה גם את זה בתקנות.
<אלון מסר: הבנתי שיש כמה עשרות אנשים שהם נפגעי מלחמת העולם השנייה.
ניסן סלומינסקי: אני אתן להם את רשות הדיבור אבל קודם כל אני רוצה לומר מה סיכמנו.
<רות פרמינגר: מה עם נכי פעולות איבה?
<רות פרמינגר: נפגעי פעולות איבה הם כמו נכי צה"ל.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה קודם כל לומר מה סיכמנו ואחר כך להמשיך הלאה.
ניסן סלומינסקי: אמרנו, כאלה שמקבלים דמי מחיה וכאלה שהם עם חמישים אחוזי נכות ומעלה.
ניסן סלומינסקי: לגבי אלה סיכמנו.
ניסן סלומינסקי: עדיין יש קבוצות נוספות שנשמע אותן.
משה גפני: לגבי ניצולי השואה, אם אפשר לקבל פרטים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מגיעים לזה עכשיו כי נמצאים כאן נציגים.
משה גפני: זה כמו בחשמל?
משה גפני: אותם ניצולי שואה?
<תהל ברנדס: תכף נראה בדיוק.
משה גפני: אתם מפרסמים על ניצולי שואה שהעבירו 860 מיליון אבל התברר שזה בקושי מאה מיליון.
<אלון מסר: אני אחדד לפרוטוקול.
<אלון מסר: מדובר על נכי צה"ל נצרכים, נכי צה"ל שהם עם מעל חמישים אחוזי נכות, קבוצה של ניצולי שואה שהוגדרו כך - שינו קצת את ההגדרות כאשר פעם, עד לפני כמה חודשים, ההגדרה המקובלת הייתה נזקקים נצרכים – ומספר אנשים.
משה גפני: ניצולי שואה זה כמו בחשמל?
משה גפני: למה היא אומרת לי לא?
משה גפני: שלומית, הם סותרים אותך.
<אלון מסר: הכוונה היא שאחרי שתתווסף הקבוצה, זה יהיה כמו בחשמל.
<שלומית ארליך: כרגע זה לא נמצא.
<אלון מסר: זה מה שאנחנו מבקשים להוסיף.
<קריאה: מוסיפים אותם.
משה גפני: כמו בחשמל.
ניסן סלומינסקי: עוד מעט אנחנו מוסיפים אותם.
<אלון מסר: נפגעי פעולות איבה מקבילים.
<אלון מסר: כל מה שחל על נכי צה"ל, גם חל על נפגעי פעולות איבה.
<רות פרמינגר: אני מקבלת שכל מה שחל על נכי צה"ל, חל גם עלינו, נפגעי פעולות איבה, אבל אני מבקשת שזה יהיה כתוב.
<אלון מסר: אנחנו נכתוב את זה.
ניסן סלומינסקי: קודם נשמע אם יש עוד ארגונים ואחר כך נתקדם.
ניסן סלומינסקי: יש עוד ארגונים שרוצים להתייחס?
<אליהו יצחק: ארגון פורום המים.
<משה בר: אדוני, אני יושב ראש עמותת תנו יד לחירש ונכים למען נכים וארגון ארצנו החברתית.
<משה בר: אני רוצה להגיד דבר אחד ואני צועק אותו כבר מספר שנים.
<משה בר: כל מה שאתם עושים, זה מוטעה לגבי הנכים.
<משה בר: חירש, אילם, האחוז שלו יותר גבוה משלי והוא מקבל הקלות במים.
<משה בר: אני נכה מרותק שצריך ארבע פעמים ביום להתרחץ, חמש פעמים ביום להתרחץ ורוחצים אותי, אני לא מקבל את ההנחות כי האחוז שלי פחות משל אותו נכה.
<משה בר: אתם כאן עושים טעויות ואני כל הזמן צועק את זה.
<משה בר: אתם טועים במה שאתם עושים.
<משה בר: אנחנו מקבלים הנחות בחשמל אבל לא במים.
<משה בר: אתם לא הולכים לפי ההסדר עליו דיברנו כל הזמן לפיו נכים שמרותקים לכיסאות, נכים שלא שולטים בצרכים שלהם, נכים שיש להם מכשור על גופם, נכים שיש להם בעיות עור, הם אלה שזקוקים למים ולא אנשים שאני לא אומר שהם בריאים אבל הם נכים באוזניים, הם לא יכולים לדבר, ומה הצורך שלהם במים?
סתיו שפיר: צודק.
סתיו שפיר: על זה שאלנו למה שמונים אחוזים ולא קיבלנו מענה.
משה גפני: מה לפי דעתך צריכה להיות ההגדרה?
<משה בר: אישור לפי הבעיה של הנכה ולא לפי האחוזים.
משה גפני: זאת הייתה ההחלטה המקורית.
<אלון מסר: אני יכול להתייחס כבר עכשיו.
<אלון מסר: יש כבר בתוך הכללים.
ניסן סלומינסקי: אני אתן לך לענות.
<משה בר: אני לא אומר להוריד את אחוזי הנכות.
<משה בר: אנשים שלא צריכים את המים, למה שיקבלו את ההנחה בזמן שאנשים שצריכים, לא מקבלים אותה?
<משה בר: לכן גם אין צריכת מים.
<דבי גילד חיו: אני מהאגודה לזכויות האזרח.
<דבי גילד חיו: רציתי להתחיל בתחושה הקשה אתה יצאתי מהדיון הקודם.
<דבי גילד חיו: יצאתי בתחושה מאוד קשה כי זה חוזר על עצמו שוב ושוב כאשר אנחנו מדברים על שירותי רווחה והטבות בשירותי רווחה שמביאים אותנו לדיון שהוא שפל של השפל של הדיון.
<דבי גילד חיו: מכתיבים סכום כספי מסוים – אנחנו עכשיו עוסקים בזה במים אבל זה נכון לסיוע בשכר דירה, זה נכון לדיור ציבורי ולדברים אחרים – יש תקציב וכולנו, הוועדה וכל מי שמסביב, צריך להתיישר לפי הסד הזה וכולם, אחד בגרון של השני, רבים איפה יגזרו את הקריטריונים ומי ייכנס בתוך הקבוצה הזאת ומי לא.
ראובן ריבלין: בדיוק כמו סל התרופות.
<דבי גילד חיו: זה קורה בהרבה מאוד דברים.
<דבי גילד חיו: זה קלאסי בשירותי רווחה של השנים האחרונות.
ראובן ריבלין: אין מה לעשות.
<דבי גילד חיו: כמובן שהתקציב הזה הוא תמיד באיזו הוראת שעה ומשנה לשנה מקצצים בו.
<דבי גילד חיו: יש מה לעשות.
<דבי גילד חיו: עמדתי היא שבוודאי ובוודאי יש מה לעשות והייתי מצפה שמשרד המשפטים למשל יעמוד לצדי בעניין הזה וכמובן גם הוועדה וחברי הקואליציה בפרט.
יעקב ליצמן: הבנתי שאת מוציאה את האופוזיציה.
<דבי גילד חיו: יש זכויות רווחה שיורדות לזכויות אדם בסיסיות.
<דבי גילד חיו: הזכות לקיום בכבוד, הזכות לקבל מים כצורך בסיסי וכך הלאה.
<דבי גילד חיו: זה נכון גם לגבי דיור ושירותי רווחה נוספים אחרים.
<דבי גילד חיו: הדרך הנכונה לעשות את זה היא כמובן קודם כל להחליט מה הקריטריונים ומי הקבוצות הנזקקות ולפי זה לגזור תקציב, ושזה לא יהיה ההפך.
<דבי גילד חיו: בסדר, הבנתי שאנחנו לא בעולם בלתי מוגבל באמצעים אבל עדיין אנחנו רחוקים מאוד מאוד מהעניין הזה.
<דבי גילד חיו: אנחנו רואים במים למשל איך הקריטריון הוא לגמרי שרירותי.
<דבי גילד חיו: לקחו, חתכו איזשהו אחוז מסוים וזהו, ועכשיו יריבו ביניהם כל קבוצות הנכים מי יצליח להיכנס בתוך הקריטריון הזה ולזכות בעוד שלושה קוב מים.
<דבי גילד חיו: מה עם כל האוכלוסיות הנוספות?
<דבי גילד חיו: הרי אם ההיגיון של מתן הטבה כזאת הוא שיש אנשים שזקוקים ליותר מים או שבאותו אופן גם לא יכולים לשלם עבור המים והם צריכים להשתמש בהם – זה יכול להיות גם כדי להתקלח, כדי לאכול וכדי לבשל וזה לא חייב להיות רק לצורך רפואי – אם ההיגיון הוא כזה, המדינה צריכה לסייע לקבוצות האוכלוסייה האלה כך שיהיה להם מספיק מים במחיר שהם יכולים לשלם עבורו.
<דבי גילד חיו: אני חושבת שהדיון לא צריך להתנהל בתוך המקום הצר הזה של את מי אנחנו דוחפים לתוך השבעים מיליון שקלים.
עיסאווי פריג': יש לך הצעה ספציפית?
<דבי גילד חיו: כן.
<דבי גילד חיו: אתם צריכים להחליט שאתם לא מוכנים לסד הזה של האחוז וחצי.
<דבי גילד חיו: דרך אגב, כל הדיון הזה, אני הייתי בכנסת הקודמת עת נקבעו שבעים מיליון שקלים והדיון – עת חבר הכנסת גפני היה יושב ראש הוועדה וניהל אותו - היה הרבה יותר נרחב והוא היה על מחירי המים ועל קבוצות שיקבלו הנחות במים, אבל בא האוצר ואמר שהוא מוכן להקצות לזה שבעים מיליון שקלים וגפני אמר שניקח את זה כי עדיף זה מאשר כלום, כך שלפחות הסכום הזה יהיה לנו בכיס.
<דבי גילד חיו: מה יוצא מהדברים האלה?
<דבי גילד חיו: שעכשיו אנחנו תקועים עם השבעים מיליון שקלים אלה לנצח נצחים.
עיסאווי פריג': אבל לא ניצלנו אותם.
עיסאווי פריג': גם השבעים מיליון שקלים לא נוצלו.
<דבי גילד חיו: על זה אני אומרת שזה תיקון הקריטריונים עם הזמן.
<דבי גילד חיו: עכשיו הם יכניסו עוד שניים-שלושה אחוזים וימלאו את השבעים מיליון, אבל אנחנו תקועים עם הסכום הזה.
<דבי גילד חיו: אני מצפה ממשרד המשפטים שעמדתו לא תהיה איך לעשות את תיקוני השוליים האלה אלא לדאוג לקבוצות הזקוקות ולומר שמי שזקוק למים, זה בלתי חוקתי שהוא לא יקבל אותם.
משה גפני: באמת אפשר להכניס הרבה יותר כי לא מנצלים את הסכום הזה.
משה גפני: האוצר צוחק כל הזמן בדרך אל הבנק.
ראובן ריבלין: היא אומרת לא הסכום אלא הנצרך.
ניסן סלומינסקי: הגדירו בחישוב שכל אחד יצרוך 2.5.
ניסן סלומינסקי: אם הם יצרכו 3.5, הם יקפצו למאה וכמה מיליון שקלים.
ניסן סלומינסקי: כלומר, מילאנו את השבעים מיליון בהנחה של מינימום.
ניסן סלומינסקי: יונה, בבקשה.
<נורית: אני אקרא את המקרה של יונה כי קשה לה.
<נורית: שמה יונה והיא תושבת ירושלים, אלמנה.
<נורית: היא טוענת שהיא עבדה כל חייה במשק בית, בסיעוד ואפילו אצל שרים.
<נורית: היא אימא לשמונה ילדים וסבתא ל-45 נכדים ו-10 נינים.
<נורית: כואב שהיא לא יכולה לתת להם שום דבר.
<נורית: היא מקבלת קצבת זקנה ושאירים ואין לה הבטחת הכנסה.
<נורית: יש לה חובות והיא לא מסתדרת עם החובות האלה.
<נורית: היא זקוקה לתרופות ואין לה כסף לשלם את חשבונות המים הגבוהים, ארנונה, חשמל, אוכל וגז.
<נורית: ההוצאה לפועל הגיעו אליה ואמרו שמה שיש לה בבית, זה רק שמעטס ואין מה לקחת.
<נורית: היא לא יכולה להסתדר בצורה הזאת והיא לא יודעת איך היא תחיה.
<נורית: ב-28 לחודש היא מקבלת את הקצבה והיא לא יודעת למי לתת ולא נשאר לה ממנה כלום.
<נורית: מה עם הקשישים שמקבלים הבטחת הכנסה?
ניסן סלומינסקי: את נורית?
<נורית: כן.
<נורית: שמי נורית.
<נורית: אני אימא לתשעה ילדים, אני גרושה וחד הורית.
<נורית: אני גרה במרכז קליטה.
<נורית: המשפחה שלי במצב כלכלי מאוד מאוד קשה.
<נורית: אני לא עובדת מזה שמונה חודשים היות ויש לי דלקת פרקים כרונית.
<נורית: החובות שלי הגיעו להוצאה לפועל וחשבון המים הגיע ל-12 אלף שקלים.
<נורית: אין לי גז בבית, אין לי חשמל, הכול מנותק.
<נורית: הילד שלי לפני ארבעה חודשים ניסה להתאבד בעקבות המצב הכלכלי.
<נורית: היום שביטוח לאומי הכיר בי, אחרי שמונה חודשים, הוא לקח לי חלק נכבד מהקצבה.
<נורית: מאחר ואני מקבלת את הקצבה, אני לא מקבלת את המזונות עבור הילדים שלי.
<נורית: אני מבקשת התחשבות והתייחסות למקרים של משפחות כמו שלי ולקבל את ההנחה המקסימלית והמרבית ובכך יעזרו לנו.
<דבורה בן ישעיהו: אני מהמוסד לביטוח לאומי, מינהל הגמלאות.
<דבורה בן ישעיהו: הבהרה.
<דבורה בן ישעיהו: כמו שאמרה דבי, אני חושבת שאנחנו עוסקים בכל מיני קבוצות קטנות, להוסיף עוד אחוז או פחות אחוז, אבל במסגרת הדיון הקטנוני הזה אני רוצה לציין גם את קבוצת נכי עבודה שלא הוכנסו.
<דבורה בן ישעיהו: קובץ הביטוח הלאומי כולל רק את מקבלי קצבת נכות כללית או נכי איבה ולא את נכי עבודה והבעיה העיקרית בעיני בכל הנושא הזה היא מהות ההטבה שהיא מעודדת צריכה מוגברת במים אולי גם של מי שלא בדיוק צריך ולא לפי הצורך.
<דבורה בן ישעיהו: חבל שההנחה היא לא באמת מהותית כמו בחשמל, בארנונה ובהרבה דברים אחרים שהיא מהקוב הראשון של השימוש.
<דבורה בן ישעיהו: אז אולי זה היה מגיע לאנשים שזקוקים לזה.
<אליהו יצחק: אני מבקש להעיר הערה.
<אליהו יצחק: אני מפורום מים.
עיסאווי פריג': מה זה פורום מים?
<אליהו יצחק: אנחנו קבוצה ירושלמית ואנחנו נגד המדיניות הזאת של מחירי המים.
<אליהו יצחק: יש שני הורים שעובדים ולא רוצים להיות מוכרים ברווחה אלא רוצים לגדל את הילדים שלהם בשקט אבל באים וסוגרים להם את המים בגלל חוב אותו הם לא יכולים לשלם.
<אליהו יצחק: האימא שולחת את הילדים לקופת חולים לעשות את הצרכים או לישיבה הקרובה וזה לא בסדר.
<אליהו יצחק: אם הם רוצים לשלם, ישר שולחים להוצאה לפעול ואז אתה מנותק ואתה לא יכול לקנות אפילו לחם.
<אליהו יצחק: מצב כזה לא יכול להיות.
<אליהו יצחק: זאת ממש בושה אבל זה מביא למריבות בין הבעל, האישה והילדים.
<אליהו יצחק: לי לדוגמה יש בלי עין הרע שש-שבע בנות בבית ולכל אחת יש את הצרכים שלה ואני נעול וסגור והן לא יכולות לקנות כלום.
<אליהו יצחק: הן משתמשות במים.
<אליהו יצחק: הניקיון של האישה יותר חשוב מניקיון של גבר ובחורה בת עשרים או ילדה בת 12-13 שיש לה את האינטימיות שלה, אני כאבא – אני לא מדבר על נושא הדת – אסור לי להתערב בדברים האלו.
<אליהו יצחק: איפה הצדק כאן של מחירי המים?
<אליהו יצחק: זאת לא פעם ראשונה ולא פעם שנייה שבאים ולוקחים בלילה את השיבר והולכים.
<אליהו יצחק: זה הגיע לכך, בושה וחרפה, עד לבית הדין הרבני לגירושין כי האישה כבר מרימה את ידיה מהבעל.
<עירית ורונין: אני מברכת את יושב ראש הוועדה על היוזמה להרחיב את מעגל הזכאים.
<עירית ורונין: אנחנו מבקשים לציין שהתקצוב ייעשה כמובן מקופת האוצר ולא יבוא מקופת הרשויות המקומיות ותאגידי המים.
ראובן ריבלין: המובן מאליו ייאמר.
<עירית ורונין: זה לא מובן מאליו.
<שי סומך: יש עוד אוכלוסייה באמת קטנה אבל בכל זאת היא נשכחה והאוצר הסכים להכניס אותה ואלה נזקקים ונצרכים שהם נכי המלחמה בנאצים.
<אלון מסר: הוספנו אותם.
ניסן סלומינסקי: כשנקריא, אתה תיתן את ההגדרה המדויקת שלכם.
<שי סומך: ההגדרות הועברו.
סתיו שפיר: אבל עדיין לא קיבלנו תשובות מהאוצר.
סתיו שפיר: אני אוסיף עוד שאלה.
סתיו שפיר: אני פניתי אליכם בשבוע שעבר בבקשה להבין כמה מאותם זכאים גם נותקו ממים בשנים האחרונות.
סתיו שפיר: הסוגיה של ניתוק המים עדיין לא דובר בה כאן.
סתיו שפיר: לא יכול להיות שאנשים שהם זכאים להנחה, ינתקו אותם בגין חובות.
<אליהו יצחק: יש עוד בעיה.
<אליהו יצחק: כשהולכים לשלם, נכנסים למחשב ובאים לסגור את המים.
ניסן סלומינסקי: כל נושא סגירת מים, הוא לא הנושא בו אנחנו דנים אלא הוא נושא נפרד.
סתיו שפיר: זה אותו הדבר.
סתיו שפיר: לא לנתק אם יש להם חוב.
ניסן סלומינסקי: גם אדם שלא נמצא ברשימות האלה, סגירת מים זה סיפור.
ניסן סלומינסקי: היה דיון בנושא ורצו לעשות גם חוק יסוד.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שזה דיון נפרד ולא נערב אותו כאן כי אנחנו רוצים לסיים נושא.
ניסן סלומינסקי: ברגע שנתחיל להרחיב ולהרחיב, לא נצליח.
סתיו שפיר: רק להבין את הדברים.
סתיו שפיר: לא יכול להיות שנפנה שאלה אל האוצר ואל רשויות המים ולא נקבל תשובה.
<אלון מסר: לא ראיתי שהתקבלה בקשה במשרד האוצר.
סתיו שפיר: אולי אצל עדי.
<עדי חכמון: לרשות המים אין נתונים עדכניים.
<עדי חכמון: יש נתונים על כמות הניתוקים.
סתיו שפיר: רשות המים לא יכולה להצליב נתונים?
סתיו שפיר: זאת הצלבת נתונים פשוטה שאומרת האם אלה שנותקו, הם גם אלה שנמצאים באוכלוסיות הזכאיות.
<עדי חכמון: היא לא מקבלת נתונים מהתאגיד, נתונים שמיים, לגבי מי שנותק.
סתיו שפיר: כמו שהרשות יודעת מי זכאי להנחה, באותה מידה היא יכולה להצליב את הנתונים.
<אלון מסר: זה לא עובד בצורה כזאת.
<אלון מסר: כאן לוקחים את מספרי תעודות הזהות של כל האנשים ומעבירים.
ניסן סלומינסקי: אלה לא האנשים הנכונים לענות לנושא הזה.
<אלון מסר: אני אשמח להתייחס לשאלה השנייה שלך.
סתיו שפיר: על מחשב מסוים נמצא מאגר אותן אוכלוסיות שזכאיות להנחה.
סתיו שפיר: המאגר נמצא ברשות המים כי האוכלוסיות האלה זכאיות להנחה על כמות המים.
<אלון מסר: הוא מועבר דרך רשות המים לספקי המים, לתאגידים ולרשויות ולמועצות האזוריות.
סתיו שפיר: הוא נמצא ברשויות.
סתיו שפיר: אם הוא מועבר על ידה, הוא כנראה גם נמצא אצלן.
<אלון מסר: מי שמנתק, זאת לא רשות המים אלא ספק המים ולא תמיד ספק המים מעביר את הנתון.
סתיו שפיר: כמו שספק המים יודע שיש אנשים מסוימים שהוא נדרש לתת להם הנחה כי הם נכים וכולי, אותו דבר הוא גם יודע אם אותם אנשים במקרה נותקו או שלא נותקו.
<אלון מסר: עד היום הוא לא העביר את הנתונים האלה.
סתיו שפיר: לא העביר למי?
<אלון מסר: הוא לא העביר לרשות המים את הנתונים האלה.
<אלון מסר: יכול להיות שהוא יודע אבל הוא לא העביר את הנתונים לרשות המים.
<אלון מסר: יכול להיות שהוא לא נשאל.
סתיו שפיר: אם רשות המים פונה אליו ומבקשת את הנתונים, היא לא תקבל אותם?
<אלון מסר: יכול להיות שלא ביקשו.
ניסן סלומינסקי: הנושא של ניתוק המים, זאת לא השאלה בה אנחנו דנים עכשיו.
סתיו שפיר: זאת שאלה שהעליתי והיא לא קשורה לניתוק מים.
סתיו שפיר: אני מדברת כאן על ממש הסבת נתונים פשוטה שנמצאת אצל הרשות.
סתיו שפיר: לי זה נשמע כמו התחמקות.
<עדי חכמון: אין כאן כל התחמקות.
<עדי חכמון: תאגידי המים לא מעבירים לרשות המים נתונים פרטניים על המנותקים.
<עדי חכמון: רשות המים לא יודעת באופן פרטני ושמי על כל אחד מהמנותקים ובטח איך הוא מוגדר בביטוח לאומי.
<עדי חכמון: רשות המים יודעת מי האנשים שמקבלים את ההטבות.
<עדי חכמון: את הנתונים האלה היא מקבלת מהביטוח הלאומי ומעבירה אותם לתאגידים והתאגידים יודעים שהאנשים האלה מקבלים את ההטבות.
<עדי חכמון: את מדברת על נתונים אחרים לגמרי.
סתיו שפיר: מה משרד המשפטים חושב על זה שנתונים כל כך פשוטים ברשות ציבורית לא מועברים?
<זמר בלונדהיים: אם אין צורך אמיתי להעביר נתונים, הנתונים על אנשים שנמצאים במצב כלכלי קשה, לא צריך להעביר אותם לגופים אחרים.
סתיו שפיר: לא גופים אחרים.
סתיו שפיר: אנחנו מדברים על רשות המים.
<זמר בלונדהיים: למה שרשות המים תדע שאדם מסוים שיכול להיות השכן של מישהו מרשות המים הוא במצב שצריך לנתק לו את המים?
סתיו שפיר: רשות המים יודעת שאדם נמצא במצב לו הוא זכאי להנחה.
סתיו שפיר: היא לא יכולה לדעת אם אותו בן אדם מנותק מהמים?
סתיו שפיר: אנחנו עושים כאן משהו שהוא אבסורד כאשר מצד אחד אנחנו נותנים הנחות ומצד שני בגלל שהם לא שילמו את החוב, מנתקים אותם מהמים.
<אלון מסר: יכול להיות שבוועדת הכלכלה הנתונים האלו יגיעו כחלק מהתהליך, אבל צריך להבהיר שזה כאשר יש צורך אמיתי.
<זמר בלונדהיים: בימים אלה דנים בכללי הניתוק בוועדת הכלכלה.
<זמר בלונדהיים: שנית, אין לי את הרשימה לפני כרגע אבל ב-99 אחוזים אני בטוח שהרשימה של הקבוצה הזאת היא ממילא בקבוצות החסינות מניתוק שנדונים בימים אלו.
<זמר בלונדהיים: לכן השאלה הזאת היא תיאורטית.
סתיו שפיר: רק תביאו את הנתונים.
סתיו שפיר: אני מאוד אשמח לשמוע.
<זמר בלונדהיים: אין בעיה.
ניסן סלומינסקי: זה בוועדת הכלכלה.
עיסאווי פריג': אני רוצה להוסיף עוד נקודה.
עיסאווי פריג': אני הקשבתי לכל החברים שדיברו כאן ומבקשים להיות חלק מההטבה וכולם ללא יוצא מהכלל צודקים.
עיסאווי פריג': אני מאמץ את העמדה של דבי, בתפיסה שלי, אידיאולוגית והצדק שצריך להיות.
ראובן ריבלין: יש חוק כבוד האדם וחירותו.
עיסאווי פריג': נכון אבל עד שנגיע ללוקסוס הזה ייקח לנו זמן.
עיסאווי פריג': ברגע שאנחנו מדברים על כל הקבוצות – על נכי צה"ל, ניצולי השואה, המלחמה בנאצים ונפגעי פעולות איבה – צריך לדעת שיש אזרחים אחרים שגם הם עברו טראומות וגם להם מגיע כי המדינה הכירה באירועים שקרו להם כמו ניצולי טבח כפר קאסם שהם בודדים, כמה עשרות, אבל לאמירה יש משמעות מאוד מרחיקת לכת שהנה, אתם חלק מקבוצה.
עיסאווי פריג': מדובר בגרושים כי לא נשארו הרבה.
ראובן ריבלין: הם קיבלו הכרה כתשושי נפש?
ניסן סלומינסקי: מה ההגדרה שלהם?
ניסן סלומינסקי: אם יש להם הגדרה, הם ייכנסו.
ניסן סלומינסקי: שם לא מבחינים בין יהודי לערבי.
ראובן ריבלין: יש הבחנה בלי הגדרה.
עיסאווי פריג': ברגע שאומרים נכות, אמירה כזאת מבחינה כלכלית, מבחינה תקציבית, היא לא משמעותית אלא שיש אמירה מעבר לאלמנט הכספי.
עיסאווי פריג': הדבר השני אותו רציתי לציין, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת ליצמן ותשובת רשות המים לגבי הבירוקרטיה בקבלת ההטבה לנכים שחיים במוסד.
עיסאווי פריג': זה לא קיים וזה לא יהיה כי הבירוקרטיה תחסום את זה.
עיסאווי פריג': אנחנו רואים את הסוף ורואים את ההתנהלות ולכן בואו ניתן את הדעת על הנושא הזה עכשיו כי אם לא ניתן את דעתנו על כך עכשיו, בתי האבות האלו שהמבוגרים והנכים מתגוררים בהם לא יקבלו את ההטבה.
עיסאווי פריג': אם לא ניתן את הדעת על כך עכשיו, זה לא יהיה.
יעקב ליצמן: בדקתי עכשיו ואכן הם לא מקבלים.
יעקב ליצמן: אני לא יודע מה הסיבות לכך ואני אכן צריך לבדוק למה, אם אין טפסים או שלא יודעים.
יעקב ליצמן: עובדה, אם הם יקבלו את זה בחוק, זה יהיה.
ניסן סלומינסקי: אלון יתחיל ואחר כך זמר ישלים.
<אלון מסר: תשובה אחת.
<אלון מסר: היו כאן הרבה דברים שנגעו למקרים פרטניים כאלה ואחרים כשאומרים שהם לא נכנסים תחת ההגדרה של הנכה או של נכות כזאת.
<אלון מסר: בכללים יש סעיף – סעיף מספר 8 – שאומר: "הוחלט כי בשל סיבות רפואיות ובשל סיבות מיוחדות הוא צורך כמות מים חריגה".
<אלון מסר: זאת אומרת, יש אפשרות לחריגים.
ראובן ריבלין: זה ברמה הפרטנית.
<אלון מסר: ברמה הפרטנית.
יעקב ליצמן: אם זה כל כך פשוט ואתם מסכימים, תכתוב את זה.
ניסן סלומינסקי: אם זה כתוב בתקנות, זה כתוב.
<אלון מסר: זה קיים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים כרגע על התקנות.
ניסן סלומינסקי: ברגע שנאשר אותן, אלה התקנות שיחייבו.