GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע, אעשה אלא אם כן יעצרו אותי, - -
משה גפני: מי יעצור אותך?
ראובן ריבלין: כי זה תקציב משרד הביטחון.
ניסן סלומינסקי: - - יגידו שאולי זו ועדה לחוץ וביטחון.
ניסן סלומינסקי: לא יודע, יכול להיות שיגידו לי - - -
<עידן קלימן: זה לא מתקציב משרד הביטחון, אדוני.
ראובן ריבלין: לא זה, לא מה שאנחנו עושים פה.
<עידן קלימן: מאוד מאוד חשוב לי משפט אחרון, אני מבטיח.
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, דקה.
ניסן סלומינסקי: אמרתי שאעשה בעזרת השם.
<עידן קלימן: הוא אמר משהו שמאוד מאוד חשוב שאתייחס אליו, אדוני, באמת משפט אחרון.
<עידן קלימן: חבר הכנסת ריבלין, אני רוצה להגיד לך דבר אחד, בעשור האחרון משרדי הממשלה כולם, מלבד משרד הביטחון, זרקו - - -
ראובן ריבלין: אנחנו היום נלחמים בשבילכם נגד משרד הביטחון שרוצה להעביר אתכם לאוצר.
<עידן קלימן: אני יודע, אני יודע, אדוני.
ראובן ריבלין: אתם לא מבינים את זה?
ראובן ריבלין: אתם משחקים לידיהם.
<עידן קלימן: אני יודע, אדוני, ואני אומר לך רק דבר אחד, פה החוברת הזו מראה שלמעשה משרדי הממשלה שכחו מנכי צה"ל, הכול הפילו על משרד הביטחון, משרד הביטחון יממן הכול, משרד הרווחה בסיוע בשכר דירה ציבורי שכח את נכי צה"ל, - - -
ניסן סלומינסקי: עידן, בוא נעשה ככה, כדי שנוכל להתקדם אז אעשה ישיבה בעזרת השם בלי נדר על כל הנושא של - - -
משה גפני: מה עם המים עכשיו?
ניסן סלומינסקי: רגע, ועכשיו אני רוצה לחזור למים, ולכן בוא נעשה הפרדה בין כל הדברים האחרים לנושא של המים.
משה גפני: עד לדיון הגדול בוא נפתור את - - -
ניסן סלומינסקי: בנושא של המים אתם לא נמצאים, וכבר אומר כדי שנדע מאיפה להתקדם, כבר עם האוצר לפחות סיכמתי – לא סיכמתי, זה מה שהצלחנו בינתיים עד הישיבה, אמרתי שזה רק ההתחלה – מ-70% ועד 100% נכי צה"ל יכנסו לתוך המסגרת הזו.
<עידן קלימן: אני מבקש אם אפשר לשנות את זה, אדוני.
ניסן סלומינסקי: מאחר שזה רק 4,500, ככה הם אומרים, הלוואי והיו כמה שפחות, אבל - - -
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע עוד להגיד לך, אין לי מושג, תכף - - -
משה גפני: בערך, על איזה סדרי גודל?
חמד עמאר: האוצר צריך לדעת.
<עדי חכמון: הכול במסגרת אותו הסכום כמו שאמרנו.
חמד עמאר: כמה כסף מהאוצר - - -
משה גפני: כמה כסף זה נכי צה"ל מ-7,000?
ניסן סלומינסקי: הוא ניסה להגיד 100,000, לא?
<עדי חכמון: שנייה, אגיד לך.
משה גפני: תגידי, הדיון הוא על כסף, ניסן.
<אפרת פרוקצ'יה: אבל הכסף נשאר אותו כסף.
משה גפני: כמה כסף - - -
חמד עמאר: כמה כסף לטובת נכי צה"ל, ה-8,000.
משה גפני: רשמתי בפנקס שלי כמה כסף אמרתם שיש.
<עדי חכמון: זה 900,000 שקל שווי ההטבה הזאת.
<עדי חכמון: אם מקבלים - - -
<שי פרבר: יש 20 מיליון, איפה זה?
<עידן קלימן: התחייבו על 20 מיליון, אתה מחזיק, אדוני, מסמך שהתחייבו על 20 מיליון.
משה גפני: רגע, שנייה, - - - , אבל אני יודע כמה זה.
ניסן סלומינסקי: רגע, אגיע, זה לא קשור רק למים, אני מבין שזה לא קשור רק למים.
חמד עמאר: 900,000 לשנה?
ניסן סלומינסקי: רק שנייה, אני רוצה רק שנשים את הדיון על הכיוון הנכון.
ניסן סלומינסקי: דרך אגב, יש גם יותר מ-100% בנכי צה"ל?
<עידן קלימן: כן, יש 100% נכות מיוחדת, 100% פלוס.
ניסן סלומינסקי: אז אני מניח שאתם מכניסים גם אותם בפנים.
חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אפשר רק משפט אחד?
ניסן סלומינסקי: רגע, אעשה סדר, דקה, חמד, תשמע אותי דקה.
ניסן סלומינסקי: על הנושא שמ-70% - -
<עדי חכמון: ומעלה.
ניסן סלומינסקי: - - ומעלה בוא לא נקיים דיון כי את זה כבר יש לנו, אז חבל להשקיע ובסוף כולם פה אחד.
חמד עמאר: אני חושב שעולה נקודה מאוד מאוד חשובה.
חמד עמאר: 8,000 נכי צה"ל שמקבלים תגמול נצרך.
ראובן ריבלין: 100% תגמול נצרך.
חמד עמאר: תגמול נצרך זה לאנשים שאחרי שהמדינה בדקה אותם מיליוני בדיקות וקבעה שהם לא יכולים לעבוד - אחד שיכול להיות פגוע הלם קרב אין לו את ה-70%, אבל כמו שהוא אמר, בלילה קם להתקלח - - -
ניסן סלומינסקי: אז על זה אני הולך לדבר, על זה אני רוצה לדבר.
חמד עמאר: אני חושב שצריכים להכניס את אותם אנשים.
חמד עמאר: אם אנחנו מדברים על 900,000 שקל, אם נוסיף אותם זה מיליון 800,000 בסך הכול, אם נוסיף את כולם לשנה, זה לא סכום, היא אמרה שיש לה 17,000.
<עידן קלימן: אפילו פחות, כי חלק זה אותו דבר, זה חופף.
חמד עמאר: זה חופף, נכון.
ניסן סלומינסקי: חלק זה חופף, רגע, לאט לאט.
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, על מה שיש חבל לדבר.
ניסן סלומינסקי: עכשיו נתחיל לדבר על כל אלה שהם פחות מ-70%, מה שנקרא בכל הסיטואציות למה אותם לא להכניס?
ניסן סלומינסקי: רק שנקיים על זה את הדיון.
סתיו שפיר: יש לי עוד כמה שאלות שאני רוצה לשאול.
ניסן סלומינסקי: אתן לך, רק שנייה.
ניסן סלומינסקי: עידן, יש אתך מישהו?
ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לדבר בהקשר הזה?
<יוסף הראל: אני רוצה לספר כמה האפליה גדולה בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: אתן גם לך, רבותי, לאט לאט.
<יוסף הראל: נכה צה"ל, קודם הייתי מעל 100% בביטוח הלאומי - - -
ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להגיד לכם שהוא היה בצנחנים, אחר כך הוא היה יד ימינו של הרב גורן אם אני לא טועה.
<יוסף הראל: נכון.
ניסן סלומינסקי: וגיבור חייל, מה שנקרא, שלימים גם, אולי אחרי הפציעה וכו', לימים הוא גם הרב של מטה יהודה.
<יוסף הראל: הנקודה היא כזאת, לפני שהוכרתי כנכה צה"ל עם כל מה שהוכרתי, הוכרתי על-ידי הביטוח הלאומי.
<יוסף הראל: בביטוח הלאומי קיבלתי גם את כל מה שהייתי צריך לקבל, הם קוראים לזה "שר"מ".
<יוסף הראל: בגלל שהוכרתי כנכה צה"ל אוטומטית הכול בוטל, וכל שנה הוויכוח על ארנונה, מים כמובן שירד, וכל הדברים האלה – נמחקנו לגמרי, וכמוני אוכלוסייה גדולה מאוד שלא רוצים להכיר בנו בכלל.
<יוסף הראל: נמחקנו מהדיסקט, כמו שאתה קורא לזה, לא קיימים.
<יוסף הראל: אמרו: אתה עכשיו נכה צה"ל, אז גמרנו, משרד הביטחון צריך לטפל בך.
<יוסף הראל: למעשה - -
משה גפני: זה לא יאומן, לא להאמין.
ראובן ריבלין: אני מודע לכל העניין.
<יוסף הראל: - - התעלמות מוחלטת, וכמוני אני לא רוצה להגיד כמה חברים, אבל יש את העבודה שעידן עשה, אנחנו פשוט לא קיימים, זו לא אפליה, זו פשוט שאנחנו לא מופיעים ברשימות בכלל.
<יוסף הראל: כשאני פונה לביטוח הלאומי, פונה לאחד המנכ"לים, הוא אומר: תשמע, אתה עכשיו מטופל על-ידי משרד הביטחון.
<יוסף הראל: אמרתי: ריבונו של עולם, לפני יציאתי לגמלה קיבלתי את כל מה שאתם קוראים "שר"מ", למה מחקתם אותי אוטומטית?
<יוסף הראל: למה אני לא מקבל את מה שאני צריך לקבל?
<יוסף הראל: את המינימום.
<יוסף הראל: להפך, אתם הרעותם אשר עשיתם, זו הנקודה האמיתית, פשוט שרירות לב, אפליה, אי-התחשבות, אני לא יודע איך להגדיר את זה כבר יותר, פשוט לא מבין שזאת לפעמים המדינה שעליה לחמתי.
ראובן ריבלין: אני לא רוצה לשאול אותך שאלה מתריסה, אני רוצה שאלה להבנה.
ראובן ריבלין: למה לא אמרת להם: אני לא רוצה להיות נכה צה"ל, אני רוצה להיות נכה כפי שהייתי קודם.
ראובן ריבלין: תן לי לשאול אותו.
ראובן ריבלין: הרי היית קודם אצלם ברשימה.
ראובן ריבלין: הרגע מחקו אותך, למה?
ראובן ריבלין: כי עברת להיות נכה שמטופל על-ידי משרד אחר לחלוטין מתקציב אחר לחלוטין.
ראובן ריבלין: אתה יכול לומר להם - - -
ניסן סלומינסקי: הוא לא ידע שימחקו אותו.
ראובן ריבלין: הוא רוצה את משרד הביטחון.
ראובן ריבלין: רבותי, אבל צריך להבין את המערכות.
<עידן קלימן: גדלנו על הקוד האתי.
ראובן ריבלין: אותך אני מבין היטב, לא היית קודם, היית מהתחלה נכה צה"ל.
ראובן ריבלין: הוא אומר: אני לא מבין למה - -
<עידן קלימן: הבנתי.
ראובן ריבלין: - - הפריבילגיה שלי כנכה צה"ל, כי אני נכה צה"ל, לא תעמוד לי מבלי שאצטרך לוותר על השאר.
ראובן ריבלין: אז אם אנחנו מנסים לעזור פה בעניין, כי אצלנו זה עניין ערכי, זה לא עניין כספי - - -
<עידן קלימן: בעניין הערכים אני רוצה להסביר לך רק כמה - - -
ראובן ריבלין: אני מבין אותם, למה לך להתווכח אתי.
משה גפני: השאלה שלך היא שאלה מצוינת.
ראובן ריבלין: אני יודע שהיא שאלה מצוינת, התשובה קשה.
משה גפני: הדיון הוא אחר לגמרי, הוא לא נתינת הגמלה.
משה גפני: הדיון הוא לתת הנחה במים לאחר שהייתה העלאה גדולה של מחירי המים.
משה גפני: והוא יצא משם.
ראובן ריבלין: אתה יודע מה הבעיה?
ראובן ריבלין: הבעיה חוזרת למקום הטיפול בבעיה במים, הייתה העלאה ואנחנו רוצים לפתור אותה כשמדובר בקריטריון על אנשים שנעזרים על-ידי ביטוח לאומי.
ראובן ריבלין: עכשיו אתה רוצה - - -
משה גפני: אבל הבנתי אז שנכי צה"ל נמצאים בקריטריון של משרד הבריאות, זה מה שדובר פה.
משה גפני: משרד הבריאות ירד מהעניין.
ראובן ריבלין: הם צריכים להעביר את התקציב הזה של ה-40 או של ה-7,000 כפי שהוא אומר, כל מי שמוגדר, כל מי שמוכר נצרך למשרד הביטחון כדי שיעברו.
<שי פרבר: וזו תכלית סוציאלית.
ניסן סלומינסקי: רבותי, סתיו, את צריכה ללכת?
ניסן סלומינסקי: רוצה לדבר עכשיו?
סתיו שפיר: אני כבר הולכת.
סתיו שפיר: העברתי להם כמה שאלות ואקבל - - -
ניסן סלומינסקי: אה, העברת, בסדר.
משה גפני: אבל הדיון הוא באמת לא על כסף גדול.
ניסן סלומינסקי: מסכים, אני יודע.
משה גפני: לא, אל תדבר בטון נמוך כזה, תדבר בטון גבוה.
זבולון כלפה: לא משנה הטון, גפני, משנה התוצאה בסוף.
משה גפני: יש להם עודף תקציבי, חבל על הזמן.
ניסן סלומינסקי: רב מוישה, אני לא רוצה להגיד לך מה שהקדוש ברוך הוא אמר לאליהו שם בסוף, רעש גדול - השם לא נמצא שם, אש וזהו - השם לא, כשהגיע קול דממה שם זה נמצא, שתיקה רועמת.
זבולון כלפה: חבל על הזמן.
משה גפני: כל אחד לומד את הפסוק הזה אחרת.
ניסן סלומינסקי: זה משהו אחר, לאט לאט.
ניסן סלומינסקי: כדי שנוכל להתקדם, אחד מתוככם, אני לא יודע להגיד - - -
ראובן ריבלין: אבל פה לא יכולים להתעלם כמדובר בשני משרדים.
<עידן קלימן: כן, אבל משרד אחד נמחק, הדיסקט נמחק כאילו לא קיים.
חמד עמאר: רובי, הבעיה שכל הטבה שנותנים מפנים אותם לביטוח לאומי, ונכי צה"ל נעמדים בצד, כי הזכות שלהם לא עוברת.
ראובן ריבלין: אין לי ויכוח אתך.
ראובן ריבלין: מה אעשה, לא תפתור את זה - - -
<עידן קלימן: אתה יודע שאפילו השבוע נתקלתי במקרה שברכבת הקלה בירושלים נכי צה"ל לא מקבלים הנחה, משחררי ירושלים לא מקבלים.
<עידן קלימן: במשרד התחבורה ענו לי תשובה רשמית - - -
חמד עמאר: אל תהפכו את זה לוויכוח בין נכי צה"ל לבין נכי ביטוח לאומי, גברתי.
ניסן סלומינסקי: די, רק רגע.
<נעמי מורוביה: ברשותך, אני רוצה לענות לו, אין שום ויכוח.
<נעמי מורוביה: אני אימא לחיילים קרביים, אני בעצמי שירתתי בצה"ל, בעלי שירת בצה"ל, בעלי היה אמור להיות נכה צה"ל אם לא היו משאירים פצועים בשטח, והוא הושאר בשטח.
<נעמי מורוביה: אומר לכם, אני רוצה לענות לכם בכנות אמיתית, ואני עומדת מאחורי כל מילה שאני אומרת, אם היו לכם יושבי-ראש שקצת פחות דואגים לכיסאות שלהם וקצת יותר דואגים לנכי צה"ל לא הייתם במצב הזה.
<נעמי מורוביה: בכל השנים האלה שאני יושבת כאן סביב השולחן הזה, רבותי, ויושבים פה חברי כנסת והם יכולים להעיד, כמה פעמים הגיעו יושבי-ראש ארגון נכי צה"ל לישיבות וזעקו ועמדו על הזכויות.
<נעמי מורוביה: עכשיו אומר יותר מזה, אני שמחה שהגעתם לכאן כי זאת הזדמנות להגיד לכם שרק לפני כמה חודשים ישבתי עם היושב-ראש שלכם כדי לשים לו רמזור ענק מול העיניים, ולהגיד לו: תשמע, כל מה שחל עלינו זולג אליכם, בואו תצטרפו למלחמה על ספר הליקויים כי בסיכומו של דבר זה יפגע גם בנכי צה"ל.
<נעמי מורוביה: ואתה יודע מה הוא ענה לי?
ראובן ריבלין: אנחנו נפרדים.
<נעמי מורוביה: זה לא מעניין אותנו, אנחנו בסדר.
<נעמי מורוביה: אז זו התשובה וזה המצב שלכם.
<נעמי מורוביה: ואני קוראת לכם, כמו שבאתם היום והצגתם את הבעיות שלכם, להתמיד בזה כי אין יותר נכון ממה שאמרתם כאן היום, פשוט זה לא נשמע.
<נעמי מורוביה: זו פעם ראשונה שאני שומעת את זה בכזו עוצמה, ואני רוצה לתת לכם חיבוק ענקי כי מגיע, ומגיע לכם לא בגלל - אין פה בכלל שאלה.
<נעמי מורוביה: תתמידו בזה, יכירו בכם.
ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לך שנכי צה"ל זה ברמה הערכית, זאת אומרת, זה לא ברמה התקציבית.
ראובן ריבלין: אני באמת מצטער על בעלך ואני יודע את הסיפור, ואני רק אומר לך שפה מדובר בנושא ערכי וממש בנושא שהוא עניין של מבחנים רפואיים וסוציאליים.
ראובן ריבלין: פה זה רמה ערכית.
ראובן ריבלין: שמעתי את מה שאת אומרת וזו לא פעם ראשונה.
<נעמי מורוביה: בכל לבי אני תומכת בהם.
חמד עמאר: אם הייתה אומרת לי עכשיו 9 מיליון שקל, - - -
משה גפני: 9 מיליון גם יש לה.
חמד עמאר: גם יש לה, אבל היא אומרת 900,000 שקל ועדיין - - -
משה גפני: על מה הדיון?
<יוסף הראל: יש לה 17.5 מיליון.
ניסן סלומינסקי: נצטרך לעצור פה משתי סיבות: א', בגלל שיש לנו עוד שני נושאים, אבל זו לא הסיבה העיקרית.
ניסן סלומינסקי: הסיבה העיקרית היא שאני רוצה לתת לכם את הזמן ללכת הביתה ולבדוק, עכשיו כולנו עשינו בירור כרגע, אפילו חברי הכנסת עוד לא דיברו, רק התחלנו.
ניסן סלומינסקי: נעשה את הישיבה הזאת גם בשבוע הבא, בעזרת השם, נמשיך.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה שתבדקו ותחזרו אלינו עם תשובה לא רק על ה-70 שאמרתם לי, ואמרתי לכם:
ניסן סלומינסקי: בוא נשמע פה כדי שנלבן את הדברים.
ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו רואים את המספרים, אנחנו רואים גם את הסכומים, זה בהחלט גם במצב הקיים לפני שנדרוש לשנות את ה-1.5% - להערכתי זה משהו שבאמת שם את כולנו בסיטואציות בלתי אפשריות שאלחם עליהם כדי להוריד לאלה, זה בלתי אפשרי.
ניסן סלומינסקי: אבל עוד לפני כן, עדיין יש לכם מרווח גדול מאוד, תמתחו, לפחות על המים אני מדבר כרגע, תכניסו עוד אוכלוסיות, שמעתם פה, אם יש לכם 8,000 שהוגדרו בהגדרה הזאת, ואם 4,500 זה 900,000, ה-8,000 נניח זה פי שניים, אז עוד מיליון 800,000.
ניסן סלומינסקי: יש לכם לפי החישוב שעשינו - - -
משה גפני: יש גם כפולים.
<עדי חכמון: רק אגיד - - -
ניסן סלומינסקי: רק רגע, עדי, לפי החישוב שעשינו של ניצולת של שלושת-רבעי, זאת אומרת שיש 17.5 מיליון - - -
<אפרת פרוקצ'יה: לא.
ניסן סלומינסקי: זה לא בדיוק ככה, אבל אני אומר רק בגדול לא - - -
<עדי חכמון: זה ממש לא המצב.
<אפרת פרוקצ'יה: זה לא קרוב.
<עדי חכמון: הוספנו עוד יותר מ-200,000 נכים, עם 200,000 הנכים האלה כולל נכי צה"ל אנחנו מגיעים כבר למקסימום.
ניסן סלומינסקי: תעשו שיעורי-בית כי לא נעזוב את זה.
<עדי חכמון: נעשה שיעורי-בית.
יעקב ליצמן: מה זה מקסימום?
יעקב ליצמן: מה הפחד של המקסימום?
חמד עמאר: יש לה סכום.
יעקב ליצמן: יש לה סכום, אז נשבור את הראש אחר כך.
יעקב ליצמן: מה הבעיה כרגע?
יעקב ליצמן: אז הגיעה למקסימום.
ניסן סלומינסקי: אסביר לך אחר כך, כי בחוק כתוב שיש 1.5% מהגבייה.
ניסן סלומינסקי: תעשו את שיעורי-הבית, נחזור לכאן בשבוע הבא עם בשורה יותר טובה, ועל עצם העניין של 1.5% - יכול להיות שנצטרך לחשוב עוד פעם בנושא הזה.
יעקב ליצמן: בסדר, נשבור את הראש אחר כך.
ניסן סלומינסקי: מעבר לזה, ואולי באותו זמן, נעשה קצת יותר זמן גם, יכול להיות שנקיים כבר דיון יותר עמוק על הנושא של נכי צה"ל, בהפרדה, ועל הדברים הנוספים.
חמד עמאר: אני רוצה שתיקחי את הנושא של נכי צה"ל, אלה שמקבלים דמי קיום, נצרך, הם קבוצה קטנה, קרוב ל-8,000 אמרת?
<עידן קלימן: כן.
חמד עמאר: לשבת אתם, להכניס את ה-8,000 בפנים בתוך - - -
ניסן סלומינסקי: זה עוד מיליון 800,000.
<עידן קלימן: אפילו פחות, כי בין ה-70% ל-100% יש חפיפה.
ניסן סלומינסקי: אה, יש אפילו חפיפה, אז יכול להיות שזה רק עוד תוספת של מיליון.
משה גפני: אדוני היושב-ראש, היות ואתה מקיים דיון על זה, וזה בסדר, בשבוע הבא, התברר במהלך הדיון כאן שאין ניצולת של הכסף כולו, אין ניצולת כזאת, משרד הבריאות בכלל ירד מהסעיף שעליו חשבנו שנכי צה"ל שם.
משה גפני: אני מציע להעלות את כל המכלול הזה, בגלל שהמכלול צריך לכלול גם אנשים נוספים שלא נמצאים ברשימה.
משה גפני: משרד האוצר אמר לנו: אתם לא יכולים יותר לזוז מהריבוע הזה מכיוון שכאן תהיה ניצולת מלאה.
משה גפני: אין ניצולת מלאה.
<עדי חכמון: הכפלנו את קבוצת האוכלוסייה - מ-277,000 זכאים הולכים להיות - - -
משה גפני: עדי, אבל אין ניצולת מלאה.
<עדי חכמון: אבל, חבר הכנסת גפני, הוספנו עוד 200,000.
<עדי חכמון: במסגרת התקציב שהיה - - -
משה גפני: יש כסף או אין כסף?
<עדי חכמון: אין.
<עדי חכמון: במסגרת התקציב שקיים כיום - - -
ניסן סלומינסקי: לא, עוד לא ניצלו.
ניסן סלומינסקי: ה-200,000 עוד לא יודעים מזה, ייקח להם זמן.
<עידן קלימן: את אלה שאמורים להיות ראשונים הם לא שמו בכלל.
ניסן סלומינסקי: רבותי, כל אלה שלא דיברנו היום – אתה הרי תהיה גם בשבוע הבא אתנו – נוכל לתת לכם לדבר.
ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה על רגל אחת, זה לא מכובד.
משה גפני: אסור לכם להתווכח על 2 מיליון, אסור לכם.
<עדי חכמון: אבל אמרתי שנבדוק, אני רק - - -
ניסן סלומינסקי: עדי, רק שנייה.
<אשר רוכברגר: אני מבקש ממש חצי דקה, ברשותך.
ניסן סלומינסקי: רציתי לתת לך יותר מכובד בשבוע הבא, אבל אם אתה מרגיש, דבר חצי דקה.
<אשר רוכברגר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב של כבוד היושב-ראש, של חברי הכנסת והנוכחים לעוד איזשהו עיוות שנמצא בסעיף הזה של החוק לגבי 70%, חוץ מהאחוזים הרפואיים של הנכות יש גם עניין אי-כושר השתכרות.
<אשר רוכברגר: למשל אני, יש לי 68% של נכות רפואית עם 100% אי-כושר השתכרות, ואני ועוד רבים כמוני לא נכללים במסגרת ההטבה הזו.
<אשר רוכברגר: למרות שלכאורה לפי ההיגיון הפשוט אם ביטוח לאומי קובע, והרי זו קביעה של ביטוח לאומי והגברת תסכים שאם קובעים לבן-אדם 100% אי-כושר השתכרות ואני מקבל קצבת נכות מקסימלית שהיא מאוד גדולה - 2,500 שקל לחודש, אז לכאורה הוא גם בן-אדם נצרך ומגיעה לו הטבה.
<אשר רוכברגר: בגלל 2% האלה שכרגע יש לי איזה דין ודברים עם ביטוח לאומי לגבי אחד מסעיפי ליקוי שלא הוכרו, ויכול להיות שאם הוא יוכר אז זה עוד 20%, ואני עובר את הסף הזה, אז יש פה אי-הלימה מוחלטת בין אחוזים רפואיים ואחוזי אי-כושר השתכרות.
ניסן סלומינסקי: אשר, הבנו.
ניסן סלומינסקי: עדי, זו דוגמה נוספת של צירוף של שני אלמנטים ועוד 2%, תיקחו, תחשבו על זה, נחזור עוד פעם לדבר על זה, בסדר?
ניסן סלומינסקי: שוב, אני מתנצל בפני אלה שאני לא נותן להם לדבר.
משה גפני: למה את נכי צה"ל אי-אפשר להכניס היום?
משה גפני: הן מסכימות.
ניסן סלומינסקי: ל-70% אין לי בעיה.
משה גפני: לא על ה-70%, אני מדבר על כמה?
משה גפני: אתן מסכימות או לא?
<עדי חכמון: חבר הכנסת גפני, תן לנו לבדוק את הנושא.
ניסן סלומינסקי: תן להן לעשות את הבדיקה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה גם יותר מזה, - - -
<עידן קלימן: אנחנו חוששים שהבדיקה, אתה יודע, שלא אבוא אליך עוד שנה ויגידו לי - - -
ניסן סלומינסקי: לא, חבר'ה, אל תדאגו.
ניסן סלומינסקי: לא יהיה עוד שנה, אני מסכם אתם, הרי אני צריך לאשר להם את זה.
יעקב ליצמן: אז למה הוא מקבל כושר השתכרות?
יעקב ליצמן: איך היא הגיעה לכושר השתכרות?
ראובן ריבלין: לפני שהוא התחיל הבנתי מה הוא הולך לומר, אתה מבין, אני כבר התחלתי לצחוק לפני שהוא אמר.
<קריאה: כבוד היושב-ראש, הערה לסדר-היום לפגישה הבאה.
<קריאה: אני מהאגודה לזכויות האזרח ואני מייצגת גם את פורום מים, אנחנו מבקשים שבשבוע הבא יהיה דיון באוכלוסיות נוספות שלא נכללות בהטבות ושסובלות מנכות.
<קריאה: אז רק רציתי לבקש שייוחד לזה פרק זמן מיוחד.
יעקב ליצמן: צריך לסגור את הברזים.
משה גפני: ביקשתי את זה, נכון.
ניסן סלומינסקי: בסדר, מאה אחוז, אין לי בעיה, זה לא - - -
<קריאה: חצי מילה ברשותו של היושב-ראש.
<קריאה: אני מתנדב בעמותת בת-מלך, זו עמותה שמפעילה מקלטים לנשים מוכות.
ניסן סלומינסקי: אני יודע על מה שאתה מדבר, יש לנו נושא נפרד שיעלה לדיון, זה כל אותם מוסדות.
ניסן סלומינסקי: יש מוסדות עם פנימיות ששם צריכת המים אדירה והחיובים שלהם זה משהו - - -
זבולון כלפה: אז בוא נעשה דיון עקרוני על הכול.
ניסן סלומינסקי: אמרתי, אז נעשה את זה בנפרד, טוב שזה אותו נושא, הם מחויבים פעמיים, גם בבית וגם בפנימייה.
ניסן סלומינסקי: נעשה על זה דיון נפרד, על כל הנושא של המוסדות, כולל מה שאתה מדבר עליו.
ניסן סלומינסקי: לאט לאט כמו שאומרים.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, אז אנחנו לא מסיימים את הנושא, נעצרים באמצע ויהיה לזה המשך.
<יצחק אליהו: מתי בשבוע הבא?
ניסן סלומינסקי: עדי, תעדכני גם את אלון.
<עדי חכמון: אעדכן אותו.
<עידן קלימן: האם יש לנו תאריך להמשך?
ניסן סלומינסקי: אודיע.
ניסן סלומינסקי: לא רוצה להגיד עכשיו, זה יהיה בשבוע הבא.
<יצחק אליהו: יש לנו משפחות ברוכות ילדים, יש לנו בבית כל מיני דברים, לא רק נכות, יש לנו גם חד-הוריות, יש לנו אנשים שעובדים - האימא והאבא עובדים והם לא ברווחה וגוזרים עליהם גזר-דין מוות במים.
ניסן סלומינסקי: עם הרבה בריאות.
ניסן סלומינסקי: עידן, אתכם אעשה או באותו יום חלק אחד על המים וחלק אחד על הדברים האחרים או בהפרדה, אצטרך עוד לראות.
<עידן קלימן: אנחנו אתך, מה שתקבע.
<עידן קלימן: תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: נעמוד עוד בקשר.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים לתיקון תקנות הסדרים במשק המדינה (ארנונה כללית ברשויות המקומיות) תשס"ז–2007, דחיית מועד להגשת בקשות לאישור חריג בארנונה לאחר קיום בחירות.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אתן לכם להסביר.
ניסן סלומינסקי: רק אגיד בגדול שאם מועצות ערים או מועצות מקומיות צריכות להגיש בקשה לארנונה, בקשה לשינויים, בדרך כלל באופן טבעי – נניח, אני מדבר עוד לפני החוק שעבר – עד דצמבר כדי שהשרים יאשרו להם.
ניסן סלומינסקי: מה שקרה בשנה שעברה כשהבחירות היו בנובמבר, ואז אי-אפשר לדרוש מרשות מקומית שנבחרת, נניח ב-1 בדצמבר, ב-2, ב-5 בדצמבר שהיא כבר תדע מה קורה ועד סוף דצמבר היא תוכל לדעת לבקש, להגיש בקשה להעלות, להוריד, לשנות, לא חשוב, מה שהיא רוצה.
ניסן סלומינסקי: ולכן, הסביר וההגיוני לתת להם את הזמן עד 28 בפברואר, סוף פברואר.
ניסן סלומינסקי: מאחר שהתאריך שדובר, נדמה לי שזה 28 בפברואר שחל בשבוע זה ביום שישי, ביקשו שנאשר את הצו הזה שמאפשר לשרים לקבל באמת מה שבפועל ולאשר או לא לאשר את הבקשות של הרשויות המקומיות, זה הצו.
ניסן סלומינסקי: בנוסף לזה - - -
יעקב ליצמן: זה עם אישור ועדת הכספים?
יעקב ליצמן: החלטת השרים באישור ועדת הכספים?
<קריאה: ללא אישור ועדת כספים.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם אנחנו נכנסים.
ראובן ריבלין: שר הפנים מבקש את זה?
ניסן סלומינסקי: לא יודע אם אנחנו נכנסים.
<אייל לב-ארי: זה תקנות של שר הפנים.
ראובן ריבלין: זה של שר הפנים, הוא חתום.
ניסן סלומינסקי: דקה, אני רוצה לעשות סדר.
ניסן סלומינסקי: מצד שני, - - -
ניסן סלומינסקי: לא, זה בסדר, זה דבר סביר, אחרת איך אתה - - -
ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי, מצד שני, ומאחר שאני נמצא אתם בדיונים ארוכים על משהו אחר שבינתיים אנחנו לא מביאים אותו לדיון, לא יודע אם כבר יגיע או לא, אולי כן, אולי לא, אין לי - - -
זבולון כלפה: באיזה עניין?
ניסן סלומינסקי: של הארנונה שאנחנו מסרבים עוד להביא את זה.
זבולון כלפה: איפה יש ארנונה?
ניסן סלומינסקי: צורת החישוב, נו, מה?
זבולון כלפה: לא, אני יודע, אני צוחק.
ניסן סלומינסקי: אבל תוך כדי זה אנחנו פה נחשפים לעוד הרבה דברים.
ניסן סלומינסקי: מצד שני, יש כאן הצעת חוק שהם הגישו, שבהם באמת, זה דבר מבורך, הם מבקשים – ועליו אנחנו לא דנים כרגע – אבל זה אושר ביום שני נדמה לי בקריאה ראשונה, נקיים על זה דיון, אבל לא עכשיו.
ניסן סלומינסקי: אני רק אומר, שלא נתבלבל בין שני הדברים שבו ההפך, הם מבקשים שבשנים רגילות, לא בשנים של בחירות, במקום שתהיה אפשרות לרשויות להגיש את הבקשות עד סוף דצמבר, הם מקדימים את זה ומבקשים שהרשויות יגישו עד סוף יוני או יולי, משהו כזה, כדי שלשרים יהיה זמן לבדוק את הבקשה, לראות אם באמת יש צורך, ולא.
ניסן סלומינסקי: כי אם מגישים להם עד סוף השנה היכולת שלהם לבדוק - - -
יעקב ליצמן: זה נראה מדי מוגזם ביוני, הם עדיין - - -
ניסן סלומינסקי: אבל אנחנו לא דנים בזה היום.
ניסן סלומינסקי: אני רק אומר, שנדע שיש הצעת חוק.
ניסן סלומינסקי: היום אנחנו דנים בהוראת שעה כתוצאה מזה שהבחירות היו בנובמבר.
ראובן ריבלין: היועץ המשפטי מסכים?
ראובן ריבלין: אתה מסכים?
<אייל לב-ארי: עם הוראת שעה אין לנו בעיה.
ניסן סלומינסקי: כן, עם הוראת השעה אין בעיה, על החוק נדבר.
ניסן סלומינסקי: איתיאל, אתה רוצה להציג את זה?
<איתיאל מלאכי: כן, אדוני הציג כבר, אבל בכל זאת.
ניסן סלומינסקי: רק אל תקלקל, זה שאמרתי - - -
<איתיאל מלאכי: מה?
ניסן סלומינסקי: אל תקלקל, רק תציג את זה קצר.
<איתיאל מלאכי: כמו שנאמר, היום החלטת מועצה בדבר הטלת ארנונה - - -
ניסן סלומינסקי: לא, האוצר רצה רק להגיד שחוץ מזה הם רוצים להקציב לנו עוד 100 מיליון שקל כדי שנוכל לחלק את זה לנכים.
<אפרת כחלון: האוצר היה בטלפון עם משרד המשפטים אז - - -
ניסן סלומינסקי: אה, טוב.
זבולון כלפה: מה זה משרד המשפטים?
זבולון כלפה: הוא לא רלוונטי.
יעקב ליצמן: הוא רוצה את הכנסת, משרד המשפטים?
ניסן סלומינסקי: איתיאל, קצר, רק תעשה את זה קצר כי יש לנו עוד משהו.
<איתיאל מלאכי: החלטת מועצה בדבר הטלת ארנונה צריכה להתקבל עד 1 בדצמבר שלפני שנת הכספים שבגינם מוטלת הארנונה.
<איתיאל מלאכי: הבקשה לשרים יכולה להיות מוגשת עד 28 בפברואר של שנת הכספים שבגינה מוטלת הארנונה.
ראובן ריבלין: זה מחרתיים.
<איתיאל מלאכי: נכון.
<איתיאל מלאכי: במהלך השנה - - -
ניסן סלומינסקי: אבל הם כבר יודעים מזה, לכן הם הגישו.
ניסן סלומינסקי: אלה בתקופה שאחרי בחירות.
<איתיאל מלאכי: במהלך השנה השרים דנים בבקשות ומקבלים בהם החלטות.
<איתיאל מלאכי: לפני כשלושה חודשים התקבל תיקון חקיקה שנועד לפתור מצב שבו מתקיימות בחירות בשלושת החודשים האחרונים של השנה, שזה מה שקורה בדרך כלל.
<איתיאל מלאכי: הבחירות בדרך כלל בשלושת החודשים האחרונים של השנה, והוא קובע שכאשר יש בחירות אז המועצה היוצאת לא תקבל את ההחלטה בדבר הטלת הארנונה כי זה לא ראוי, הם צריכים לנהוג באיפוק וכו', ונותנים זמן למועצה הנכנסת לקבל את ההחלטה.
<איתיאל מלאכי: מה שנקבע בחוק - שלושה חודשים מיום תחילת הכהונה של ראש המועצה.
<איתיאל מלאכי: דהיינו, הבחירות יתקיימו באוקטובר, מחכים 21 יום לתחילת הכהונה ועוד שלושה חודשים.
<איתיאל מלאכי: תיקון החקיקה הזה הביא את הצורך לתקן גם את התקנות.
<איתיאל מלאכי: התקנות הן אלה שקובעות את המועדים שבהם מוגשות הבקשות.
<איתיאל מלאכי: וכמו שאיחרנו את המועדים לקבלת ההחלטה במועצה, צריך להאריך את המועדים - - -
יעקב ליצמן: מה החוק אומר היום, למשל בארה"ב היו בחירות לפני ארבעה שבועות, חודש, משהו כזה, - - -
<קריאה: זה לא בשלושה חודשים האחרונים.
<איתיאל מלאכי: זה לא בתוך.
יעקב ליצמן: אני שואל מה דינו, למשל, לפי החוק הקיים?
<איתיאל מלאכי: לפי החוק של היום?
יעקב ליצמן: של היום.
יעקב ליצמן: כמה זמן יש לו - - -
ראובן ריבלין: החשוב הוא כמה זמן – פה עוד מופיע החוק הקודם.
יעקב ליצמן: היו עכשיו בחירות לא - - -
ניסן סלומינסקי: יהיו בבית-שמש ובנצרת.
יעקב ליצמן: או בבית-שמש מה שיהיה בשבוע הבא.
ניסן סלומינסקי: כאן כתוב שלושה חודשים או 28 בפברואר, מה שקודם.
יעקב ליצמן: בפברואר לא יכול להיות – שלושה חודשים.
<קריאה: מכינון המועצה.
<אייל לב-ארי: לא, לא, שבועיים.
<אייל לב-ארי: אחרי שלושה חודשים עושים - - -
ניסן סלומינסקי: אה, שבועיים.
<איתיאל מלאכי: בעיקרון זה לא פוטר מצב של בחירות מיוחדות, וזה תלוי בכל מקרה לגופו מתי נערכות הבחירות.
<איתיאל מלאכי: במקרה של בחירות מיוחדות צריך לראות את המועדים, מה היחס ביניהם לבין 1 בדצמבר.
<איתיאל מלאכי: יכול להיות שהמועצה היוצאת תספיק לקבל, יכול להיות שהיא לא תספיק לקבל, אבל זה מקרה פרטני.
ניסן סלומינסקי: בסדר, בוא תקריא.
<אייל לב-ארי: לנו יש הערה בתקנות - - -
<חזקיה ישראל: יש לי גם הערה, בבקשה.
<טמיר כהן: חזקי רשום.
<אייל לב-ארי: בתקנות שכאן יש גם הוראה קבועה וגם הוראת שעה.
<אייל לב-ארי: אנחנו סוברים שנכון יהיה לאשר רק את הוראת השעה, כיוון שההוראה הקבועה מתייחסת למצב החוקי היום, ואנחנו לא יכולים להתעלם מהצעת החוק - -
ניסן סלומינסקי: מהצעת החוק שמשנה.
<אייל לב-ארי: - - שעברה קריאה ראשונה שמשנה בעצם את מועדי אישור הארנונה על-ידי המועצה - - -
ראובן ריבלין: יש לכם קושי עם זה?
<איתיאל מלאכי: תראו, חשבנו גם על העניין הזה - - -
<אייל לב-ארי: אחרי תיקון החוק זה יחייב אתכם שוב לבוא אלינו לתיקון והתאמות.
ראובן ריבלין: יש לכם בעיה עם זה?
<איתיאל מלאכי: כן, רק אסביר.
ראובן ריבלין: אתה ממשרד הפנים?
<איתיאל מלאכי: חשבנו גם על הסוגיה הזאת.
<איתיאל מלאכי: בכל מקרה נצטרך לבוא שוב לתקן את התקנות - -
<איתיאל מלאכי: - - כדי להזיז את המועד הרגיל של 28 בפברואר.
<איתיאל מלאכי: חשבנו שלא נכון לעשות רק הוראת שעה כשבע
<איתיאל מלאכי: צם החוק עדיין לא נחקק, אומנם הוא עבר בקריאה ראשונה, אבל חשבנו שלא ראוי לבנות על חקיקה עתידית שטרם נחקקה.
ראובן ריבלין: הוא צודק, הוא יבוא אליך פעם נוספת כדי שתאשר.
<איתיאל מלאכי: ולכן, מכיוון שבכל מקרה נבוא פעם נוספת חשבנו שכך - - -
ניסן סלומינסקי: חזקי.