GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אאבי פלדר: עכשיו הוקמה בחברה מינהלת לנושא הזה, אנחנו רואים בזה פרויקט רב-שנים, אבל הפרויקט הזה נשען על כל הניסיון שנצבר בחברה, ויש ניסיון אדיר בחברה בכל נושא של המעבר לנגב, נעשו הרבה פעילויות.
<אאבי פלדר: ואנחנו כרגע מסתכלים על זה מנקודת האפס, עושים בדיקה של כל מה שנעשה בעבר ויוצאים עם זה לדרך.
<אאבי פלדר: ונושא תוכנית אסטרטגית.
<אאבי פלדר: אנחנו כל שנתיים מרעננים את התוכנית האסטרטגית, גם היום מרעננים את התוכנית האסטרטגית לבדוק את ההתאמה שלנו לכל מה שקורה בשוק העולמי ולשדה הקרב העתידי.
<אאבי פלדר: רק להציג פה מספר פעילויות שאנחנו עושים בנושא ההפרטה.
<אאבי פלדר: כל נושא של מבנה ההון, כל נושא הפיצול החשבונאי.
ניסן סלומינסקי: רגע, לפני כן רק, בהפרטה יש מגבלות, לדוגמה שחברות מסוימות שרוצות לא יכולות להיכנס לזה?
<אבי פלדר: אני מציע שרשות החברות תענה.
<אודי אדם: חברות ממשלתיות לא יכולות.
ניסן סלומינסקי: לא יכולות?
ניסן סלומינסקי: למה, בגלל הנושא של תחרות או משהו?
<אודי אדם: לא, כי ההחלטה היא שזה עובר לידיים פרטיות.
<אודי אדם: מאיר יכול להרחיב על זה.
ניסן סלומינסקי: לא, כי יש חברות טובות שדומות והן ברווח גדול, ועושות עבודה מצוינת ומתות לקחת את זה אולי.
<אודי אדם: כבר היו דיונים על זה, זו ההחלטה.
<אודי אדם: ההחלטה היא שזה עובר לשוק הפרטי.
<אודי אדם: ברגע שזה עובר לשוק אז "רפא"ל" לדוגמה או "התעשייה האווירית" לא יכולים להשתתף ברכישה.
<אבי פלדר: כמו שאמרתי, צוות ההפרטה, יש לנו בתוך ה"תעש" כמעט 20 צוותי משנה, כל הצוותים שראיתם שהם צוותי ההיגוי המרכזיים.
<אבי פלדר: כל נושא מבנה ההון.
<אבי פלדר: הנושא של הפיצול, אם עוברים לחברת "תעש מערכות", צריך לראות איך מעבירים דברים מה"תעש" הנוכחי ל"תעש מערכות", עושים את זה בצורה טובה.
<אבי פלדר: כל נושא הסכמי המימון, הסדרת מבנה ההון של החברה, הסדרים מול המערכת הבנקאית, כל נושא נתינת האשראי.
<אבי פלדר: כל נושא הסדרי המקרקעין.
<אבי פלדר: תפעול, הקמת מערכות מידע, תיכף נדבר על זה, גם את זה אנחנו עושים.
<אבי פלדר: הסמכות, טיפול בספקים, הסבת היתרים ורישיונות לחו"ל.
<אבי פלדר: הדברים האלה נעשים בחברה ברמה השוטפת.
<אבי פלדר: איכות הסביבה.
<אבי פלדר: דיברנו על עריכת סקרים.
<אבי פלדר: יש צוות היגוי, יחד עם רמ"י, הגנת הסביבה, אבל הסקרים האלה, בסופו של דבר מי שיבצע אותם ומי שיעשה את העבודה זה האנשים שיושבים בתוך החברה.
<אבי פלדר: הם המומחים הגדולים ביותר במדינת ישראל, יודעים מה קורה בשטח, הם יעשו את העבודה הזאת.
<אבי פלדר: פיצול פעילות.
<אבי פלדר: כל נושא של הסבת פטנטים, כל הנושא של קווים חיוניים, כל הדברים האלה נעשים בתוך החברה.
<אבי פלדר: וכמובן 70% מהפעילות היא בחו"ל, צריך לשבת עם הלקוחות, להסביר ללקוחות מה קורה.
<אבי פלדר: זה לא תהליך פשוט, זה תהליך שאגף השיווק מגויס לנושא הזה, לעשות את כל זה מול הלקוחות שלנו בעולם.
ניסן סלומינסקי: איך אפשר שחברה מחו"ל, שלא בטוח שיש לנו את כל הידע לגביה, תיכנס ותרכוש, נניח 10% המדינה משאירה, אבל 90% אפשרי שחברה מחו"ל תרכוש?
<אבי פלדר: יש צו אינטרסים, ויש את מלמ"פ, ויעשו בדיקה.
<קריאה: היא צריכה לעמוד בזה.
ניסן סלומינסקי: אפשר?
ניסן סלומינסקי: יש לנו מערכת שליטה על חברה מחו"ל עד כדי כך?
<אבי פלדר: מבחינת הבעלות זה ניתן, ומקסימום עושים proxy board ודירקטוריון ישראלי.
<אבי פלדר: הדברים האלה מקובלים.
<אבי פלדר: יש לנו מפת דרכים, שרק חלק מהדברים שדיברתי, להראות איך אנחנו מאורגנים לשנת 2014 ו-2015, אז יש נושא של חתימת ההסכמים, אני מקווה שהוא יהיה בשבוע הבא כמו שנאמר.
<אבי פלדר: 550,000,000 שקל, הסכם עם משרד הביטחון שצריך לסגור החודש לפי החלטת הממשלה.
<אבי פלדר: נושא של הסכם השכר, ישנן מספר פעימות.
<אבי פלדר: נושא של פרישת עובדים.
<אבי פלדר: אתם רואים, זה לא פשוט, זה תהליך ארוך מאוד.
<אבי פלדר: יוצאים מהחברה 1,200 איש, אני אומר: יוצאים מהחברה 35,000 שנות ותק בחברה.
<אבי פלדר: אני לא בטוח שיש חברה במדינת ישראל שעברה נושא כזה ומהפך כזה, אדוני היושב-ראש.
<אבי פלדר: זה דבר שהוא דרמטי לכל חברה.
<אבי פלדר: קליטת עובדים.
<אבי פלדר: יש לנו שתי רמות של קליטת עובדים.
<אבי פלדר: קליטת עובדים, 150 עובדים, מול העובדים שיוצאים.
<אבי פלדר: ו-50 עובדים זה עובדים שהם מול הפעילות העסקית השוטפת של החברה, שזה תהליך שגם הוא מורכב ומסובך מאוד.
ניסן סלומינסקי: שהם יישארו אצלכם, הם לא עוברים ל"תומר"?
<אבי פלדר: אנחנו היום מטפלים גם בעובדים של "תומר", כי אנחנו עד סוף 2015 רואים בעובדים של "תומר" חלק מעובדי ה"תעש".
<אבי פלדר: חבל הטבור ייקרע ביום ש"תעש" תועבר לשליטה, יהיה closing עם הרוכש.
<אבי פלדר: אבל כרגע לקחנו לטפל בכל מה שקשור לאנשי "תומר", הם עובדים כאחד מעובדי "תעש", אין פה שום הפרדה.
<אבי פלדר: מבנה ארגוני.
<אבי פלדר: אנחנו משנים, כמו שנאמר, את המבנה הארגוני של החברה.
<אבי פלדר: הגענו לסיכום עם מזכירות הארגון, איציק יודע על שינוי המבנה הארגוני.
<אבי פלדר: אנחנו עכשיו עוסקים בתכנון המפורט, ועד סוף יוני נסיים את התכנון המפורט.
<אבי פלדר: החל מ-1 ביולי ועד סוף השנה ניישם את שינוי המבנה הארגוני, תיכף נראה אותו.
<אבי פלדר: מערכות המידע.
<אבי פלדר: הרבה מאוד שנים ה"תעש" לא השקיעה כסף כתוצאה מחוסר בתזרים מזומנים.
<אבי פלדר: הייתה החלטה שאושרה בדירקטוריון ללכת לתוכנית רב-שנתית.
<אבי פלדר: אנחנו הולכים לשדרג את מערכות המידע, להביא אותן למערכות מודרניות.
<אבי פלדר: זה תהליך שהתחלנו כבר, ואנחנו משדרגים.
<אבי פלדר: זה במקביל לכל הפעילות האחרת שנעשית.
<אבי פלדר: במקביל עושים מודרניזציה של קווי ייצור.
<אבי פלדר: כשמוציאים כזאת כמות של עובדים, אנחנו צריכים להגיע לכך שקווי הייצור יהיו יעילים וטובים, וזה תהליך שאנחנו עושים אותו גם במקביל לכל הדברים האחרים.
ניסן סלומינסקי: מידיעות שיש לכם, אתם יודעים שיהיו מתמודדים?
<אודי אדם: מה, לרכוש?
<אודי אדם: בוודאי.
<אבי פלדר: אנחנו בטוחים שיהיו הרבה מתמודדים.
<אבי פלדר: אני לא יודע, זה בסוף רשות החברות מנהלת את הפרטים.
ניסן סלומינסקי: לא, אבל מה ששומעים.
<אבי פלדר: אני יכול להגיד לך: בכל פגישה בחו"ל עם חברות גדולות, הם מתעניינים ושואלים איך אפשר להשתלב בתוך התהליך הזה.
<אבי פלדר: אנחנו מפנים אותם לרשות החברות, אבל אין לי ספק שמבחינה הזאת תהיה התעניינות גדולה בהפרטה.
ראובן ריבלין: עם הנתונים שהוא מציג - - -
ניסן סלומינסקי: זה מה שאני אומר, כי הנתונים הם נפלאים.
ניסן סלומינסקי: אבל כל הזמן השם שיש לך ב"תעש", שיודעים שהיא בגירעון, גירעון, גירעון.
<אבי פלדר: אדוני היושב-ראש, אולי שכנעתי אתכם, אפשר להקים פה קבוצת רכישה.
ניסן סלומינסקי: אז אמרתי שנשכנע את המדינה לרכוש.
מיכל בירן: כן, אני בדיוק מגיעה מהדיון על "הדסה".
מיכל בירן: זה עובד מעולה.
ניסן סלומינסקי: רגע, תיכף נעשה את זה עוד מעט.
ניסן סלומינסקי: אם המדינה כאן ויתרה על 3 מיליארד, אז מי יודע, אולי.
זבולון כלפה: היא לא ויתרה, היא ביקשה את זה בתור הון מניות.
ניסן סלומינסקי: לא, מה זה הון מניות שיהיה?
ניסן סלומינסקי: חכה, זה רק ב - - -
<אודי אדם: היושב-ראש, יש מתעניינים בארץ ובעולם ברכישה של "תעש".
<אודי אדם: בארץ לדעתי אין הרבה קבוצות שיכולות להרים את זה, משהו כמו בין שלוש לחמש, ולדעתי יביאו גם כוח מחו"ל.
ניסן סלומינסקי: לא, לכן מה שאני רוצה להגיד, שזה חשוב.
ניסן סלומינסקי: כי התדמית, למי שלא שומע את הכול, זה ש"תעש" נמצאת בתוך האדמה מה שנקרא.
<אודי אדם: כי התדמית היא כל חודש לבוא לפה לבקש כסף למשכורות.
ניסן סלומינסקי: בדיוק, זו התדמית.
ניסן סלומינסקי: החוכמה היא תמיד שישמעו את כל זה ואז יחשבו אחרת.
ניסן סלומינסקי: אז אתם תצטרכו לעשות, או המדינה או אתם או רשות החברות תצטרכו - - -
מיכל בירן: ואז זה יהיה מעולה, כי כל מיני משקיעים קנדיים יחזיקו בכל מערכות הנשק שלנו, ואז כשנהיה במלחמה - - -
ניסן סלומינסקי: קודם כול, הקנדים זה בסדר.
ניסן סלומינסקי: אני סומך עליהם יותר כרגע מאשר עלינו אחרי הנאום שלו, תאמיני לי.
ניסן סלומינסקי: אבל מה שאתם חייבים לעשות או רשות החברות או מישהו, הרבה מאוד הסברה בעניין, כי יש כאלה שמראש יש להם בראש, כמו לכל אחד מאתנו שהיה בראש לפני שהוא שמע את זה: עזוב, "תעש", עשה לי טובה, לא אכנס למיטה חולה מה שנקרא.
ניסן סלומינסקי: חשוב שישמעו את כל הדברים כדי שהתחרות תהיה קובעת.
<אבי פלדר: אם היו עושים חשבון, ואנחנו עשינו את החשבון הזה, אפשר להציג, במשך שמונה השנים האחרונות, כמה כסף ה"תעש" הכניסה וכמה כסף היא שילמה וכמה כסף היא קיבלה, תראה ש"תעש" יצרה תזרים מזומנים חיובי בקנה מידה עסקי.
<אבי פלדר: אם ננקה את כל הבעיות.
ניסן סלומינסקי: לא, אני אומר רק שחשוב שאנשי עסקים יידעו את החלק הזה, לא את מה שכאילו פופולרי, ש"תעש" זה מיטה חולה.
ניסן סלומינסקי: אז אני אומר: זה חשוב מאוד ותעבדו על זה, אם אנחנו רוצים שתהיה תחרות טובה ואמיתית.
ראובן ריבלין: השאלה היא למה "תעש" היא מיטה חולה ואחרי ההפרטה היא תהפוך להיות למיטה מאוד מבטיחה.
ניסן סלומינסקי: אז הוא אמר.
ניסן סלומינסקי: קודם כול, העובדים.
ראובן ריבלין: כל הצרה זה העובדים?
<אבי פלדר: לא.
ניסן סלומינסקי: לא, זה חלק.
ניסן סלומינסקי: זה לא צרה, העובדים זה לא צרה.
<אבי פלדר: התשלום לפנסיונרים ש"תעש" לקחה על עצמה, היו לפני שבע-שמונה שנים 120,000,000 שקל בשנה.
<אבי פלדר: עכשיו ירדנו כתוצאה מכך שהעובדים התקרבו לגיל 67 ונכנסים ל"מבטחים".
ראובן ריבלין: יש דור חדש כבר, הדור החדש זה צוברת?
<אבי פלדר: לא, הדור החדש, מה שימומן עכשיו ימומן על-ידי המדינה.
<אבי פלדר: אבל "תעש" מימנה חלק גדול מהפרישות.
<אבי פלדר: בוא לא נשכח את זה.
ניסן סלומינסקי: לשלם את הפער עד גיל 67.
<אבי פלדר: זה היה כדור שלג שכל הזמן העצים את עצמו.
<אבי פלדר: נתתי דוגמה של "עשות אשקלון".
<אבי פלדר: כדי להראות מה אפשר לעשות.
<אבי פלדר: ברגע שהדברים הופכים להיות עסקי לחלוטין, ומנקים את כל מה שמסביב, שריחיים על צווארה של החברה, אפשר לראות איך הדברים מתנהלים.
<אבי פלדר: רק לציין כמה התהליך הוא לא פשוט, אז אנחנו פה מראים את המפעלים השונים, הפריסה היא מקרית-שמונה בצפון ועד רמת-בקע בדרום.
<אבי פלדר: אבל תשימו לב, במפעל בקרית-שמונה, 35% מהעובדים הולכים הביתה עכשיו בפרישות.
<אבי פלדר: בחיפה – 57%, בנצרת – 25%, רמת-השרון – 42%.
<אבי פלדר: בירושלים, מה שמופיע פה בירושלים זה כמובן "גבעון".
<אבי פלדר: אנחנו מדברים עם הקמת "תומר", זאת אומרת שני שליש מ"גבעון" נמצא במקום אחר.
<אבי פלדר: שליש מ"גבעון" המקורית עובר להיות ב"תעש" החדשה.
<אבי פלדר: צריך לקחת את זה בחשבון.
זבולון כלפה: זה מעבר ל-1,170 שדיברנו קודם?
<אבי פלדר: לא, זה כולל, זה זה.
<אבי פלדר: זה פשוט מראה את ההתפלגות, איך נעשה את הפרישות ברמת המפעלים השונים.
<אבי פלדר: כי נורא קל לדבר על 1,200 איש, אבל צריך להסתכל בעיניים לעובד הבודד.
<אבי פלדר: ולהגיד שלום לעובד זה תהליך לא פשוט, תהליך מורכב מאוד.
זבולון כלפה: וחתך העובדים האלה שפורשים ב-1,170 זה אנשים בני - - -
<אבי פלדר: מכל הדרגים.
זבולון כלפה: גם חבר'ה צעירים בני 30.
<אבי פלדר: לא לא.
<אבי פלדר: תראה, אם מישהו לא מצא את עצמו בחברה, אני לא מדבר על זה.
<אבי פלדר: אבל החתך הוא חתך של אנשים עם ותק גדול מאוד שמשרת את החברה - -
זבולון כלפה: 20 שנה ומעלה.
<אבי פלדר: - - 20, 30 ו-40 שנה.
<אבי פלדר: יש כאלה גם בין ה-40 שנה בחברה.
<אבי פלדר: בפירוש.
ניסן סלומינסקי: התמונה הזאת זה מדינת ישראל?
<אבי פלדר: ים המלח והכינרת, וזו רמת-הגולן.
ניסן סלומינסקי: לא, בסדר.
זבולון כלפה: חברה ציונית, מה אתה רוצה?
ניסן סלומינסקי: לא אמרתי כלום, רק רציתי להבין שזה בסדר.
ניסן סלומינסקי: והצבע הירקרק מראה לאן הקו הירוק צריך לעבור.
ניסן סלומינסקי: בסדר, ההיפך, אני שמח אתכם.
<אבי פלדר: כן, סע.
ניסן סלומינסקי: לא, תמחק את הדבר הזה.
<אבי פלדר: מה שאנחנו רואים פה בעצם זה מה קורה במעבר לנגב.
ניסן סלומינסקי: אה, זה בסדר, הבנתי.
ניסן סלומינסקי: חשבתי שפתאום שמת לי קו שחור.
ניסן סלומינסקי: הבנתי, זה המעבר.
<אבי פלדר: לא לא, זה המעבר לנגב.
ניסן סלומינסקי: לא לא, זה בסדר.
<אבי פלדר: כן, בוא נתקדם.
<אבי פלדר: רק מילה אחת על המבנה הארגוני, אדוני היושב-ראש.
<אבי פלדר: אנחנו נמצאים היום בחמש חטיבות.
<אבי פלדר: מה שנמצא פה למעלה זה המבנה הארגוני הישן, הקיים, מה שנמצא פה למטה זה המבנה הארגוני החדש.
<אבי פלדר: אנחנו מדברים היום על חמש חטיבות, יש פה מינהלות עסקיות, אתם רואים את מספר המינהלות העסקיות.
<אבי פלדר: אנחנו מכנסים את המינהלות העסקיות, הולכים עם הפנים ללקוח, כאשר הולכים לחמש מינהלות עסקיות בתחום ה-Homeland Security, חי"ר, שריון והנדסה, ארטילריה, אוויר וים, כאשר מעליהן יש שלוש חטיבות: "יצחק", זאת חטיבה שמייצרת תחמושת זעירה לצה"ל ולחו"ל בהיקפים גדולים מאוד, אבל פה בעצם יש שתי חטיבות מרכזיות.
<יצחק יהודה: זה שם אחר, נכון, אבי?
<יצחק יהודה: כי אני לא מכיר את השמות האלה.
<אבי פלדר: אוויר ים?
<יצחק יהודה: לא, זה "סלבין", חמ"ח, וזה - - -
<יצחק יהודה: כי את זה אני לא מכיר, את המבנה.
<יצחק יהודה: לא, אולי שינית משהו.
ראובן ריבלין: את השם, את השם.
ניסן סלומינסקי: איציק, לזיכרון טוב עם היחסים אתך, נתנו לך "יצחק" - -
זבולון כלפה: חטיבה על שמו.
<יצחק יהודה: - - נתנו לך חטיבה שלמה, חטיבה שלמה, אדוני.
<יצחק יהודה: רוצים לחתום ב-18.
ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי, אז נתנו לך את זה קודם.
<יצחק יהודה: שלא יתקעו אותנו מאגף שמאל.
<אבי פלדר: בכל אופן, המבנה הארגוני הזה יהיה קיים בסוף השנה הזאת.
<אבי פלדר: השאת ערך החברה.
<אבי פלדר: אם אני מסכם את זה, נשאלנו איך אנחנו רוצים למקסם את הרווחים של המדינה.
<אבי פלדר: סך הכול התהליך הזה זה תהליך לא פשוט.
<אבי פלדר: אנחנו מדברים על צבר הזמנות של 5.5 מיליארד שקלים, שהוא בפיזור לקוחות גדול ובתחומי עסקים גדולים.
<אבי פלדר: זאת אומרת, זה לא מרוכז במקום אחד בחברה.
<אבי פלדר: זה נמצא בכל אחת מהפעילויות של החברה ובהרבה מאוד לקוחות.
<אבי פלדר: זאת אומרת, אם לקוח אחד נופל, זה לא שכל החברה קורסת.
<אבי פלדר: היום הגענו למצב של הומוגניות יפה בקבלת ההזמנות.
<אבי פלדר: 75% מפריסת ההזמנות השנתית מבוססת על פיתוחים של החמש שנים האחרונות.
<אבי פלדר: אדוני היושב-ראש, זה כמו חברת היי-טק.
<אבי פלדר: בחברת היי-טק אתה משקיע, אחרי חמש שנים אתה מקבל מוצר.
<אבי פלדר: זה מה שקורה ב"תעש".
<אבי פלדר: חברה רווחית, זאת החברה שאנחנו יוצאים איתה.
<אבי פלדר: כמו שאמרתי, עברנו מייצור לפיתוח, עברנו ממוצרים להנדסת מערכות גדולות, מייצור תחמושת מסורתית להתמקדות בטכנולוגיות בלעדיות של החברה, ומוכנות לשדה הקרב העתידי.
<אבי פלדר: אנחנו נותנים פתרונות מערכתיים גם לצה"ל, גם לשוק העולמי, לשדה הקרב העתידי, ובעצם נותנים פתרון כולל לכל אחד ואחד מהצבאות, וזה היתרון הגדול שלנו כחברה.
ראובן ריבלין: המוכנות הזאת היא יתרון גדול.
ראובן ריבלין: יחד עם זה, כאשר אתה מסתכל על מוכנות לשדה הקרב העתידי, אתה יודע שהרבה ממסלולי הייצור שלך מצטמצמים עד מתבטלים.
<אבי פלדר: לא, אנחנו שומרים על מסלולי הייצור שיהיו רלוונטיים.
<אבי פלדר: באותם 550,000,000 שקל שקיבלנו ממשרד הביטחון, אז חלק מהדברים נשארים על בסיס הדרישה של משרד הביטחון, חלק מקווי הייצור נשארים על בסיס ההערכות שלנו לגבי מה יידרש בעולם.
<אבי פלדר: זאת אומרת, אנחנו לא סוגרים קווי ייצור.
<אבי פלדר: אנחנו ממשיכים, מייעלים אותם מאוד.
ניסן סלומינסקי: רובי, ראית שפיתחו גם את הסייבר עכשיו.
ראובן ריבלין: אני לא רוצה להיכנס לפרטים, אבל בהחלט הדבר הזה הרי מחייב.
ראובן ריבלין: בוועדות אחרות אנחנו דנים בזה בצורת ההשפעה החברתית על שינוי שדה הקרב העתידי.
ראובן ריבלין: יש לזה השפעה חברתית שבאה לידי ביטוי בין השאר גם בתעשייה שלכם.
<אודי אדם: אבל הרעיון הוא להתאים את עצמך לצרכים העתידיים.
<אודי אדם: זה הרעיון.
ניסן סלומינסקי: אל"ף, הם נכנסו גם לתחום של סייבר, זה ראינו.
ניסן סלומינסקי: ובי"ת, ככל שהם יהיו יותר עם יכולת לדיוק, זה כן עדיין שייך גם לתחום העתיד, את זה צה"ל צריך ולא יוכל לוותר על זה.
ניסן סלומינסקי: וההיפך, ככל שהדיוק יהיה יותר, השימוש בכם יהיה הרבה יותר גדול.
<אבי פלדר: קרה דבר דרמטי.
<אבי פלדר: אם בעבר היינו מפתחים במהלך דור, ודור היה 10 ו-15 שנה, היום הפיתוחים זה שלוש שנים או שנתיים.
<אבי פלדר: והחברה התאימה את עצמה לשוק הזה ולדרישות האלה.
ראובן ריבלין: פעם שש אוגדות שריון היו מכריעות קרב.
ראובן ריבלין: היום השאלה אם הן זזות.
ראובן ריבלין: אני לא מדבר להגנה.
ראובן ריבלין: פה מבחינת הפעילות שלכם זה היקף אדיר.
ניסן סלומינסקי: עכשיו, רק אני אומר כמאמר מוסגר, אבל אני חושב שהוא חשוב, שאני לפחות לא אביא לאישור, בלי נדר, את כל הבקשות כל עוד לא ייגמר הסיפור, הכוונה החתימה גם עם העובדים והכול.
ניסן סלומינסקי: כלומר אנחנו נאשר את הכול ביחד, לא נאשר חלק ונשאיר משהו לאחר כך, אלא זה צריך להיות.
ניסן סלומינסקי: אז אם אנחנו רוצים להתלכד ל-18 בחודש, בכבוד, אבל שעד אז הכול יהיה סגור.
ניסן סלומינסקי: ואיציק, אנחנו נביא איזה משהו להרמת כוסית, החתימה תהיה פה אפילו, אין לי שום בעיה.
ניסן סלומינסקי: אבל אני אומר: לא נרצה לאשר חלק שמבקשים, אבל חלק יישאר להמשך.
ניסן סלומינסקי: כמו שאצלנו אומרים: כל זמן שהכול לא סגור אז שום דבר לא סגור.
ניסן סלומינסקי: אז חס ושלום, אני אפילו לא מדמיין לעצמי, אבל אני רוצה שנהיה בטוחים בעניין הזה.
ניסן סלומינסקי: רשות החברות, מאיר ויובב, אתם שומעים?
ניסן סלומינסקי: כולם שומעים?
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שנאשר את הכול ביחד, כולל שכבר הגיעו להסכם עם העובדים והכול חתום וסגור.
ניסן סלומינסקי: לא חלק חלק.
<מאיר שמרה: לא, אני רוצה רק להבין, כי זאת הכוונה שלנו.
<מאיר שמרה: אנחנו נקבע אגב תאריך חתימה ב-18 בחודש.
ניסן סלומינסקי: איזה יום זה בשבוע?
<מאיר שמרה: שלישי.
<מאיר שמרה: ביקשנו להגיע לפה ביום שני הבא.
ניסן סלומינסקי: איך נאשר לכם אם אתם לא סגורים עדיין?
<מאיר שמרה: לא, אז אני אומר: אל"ף, אנחנו סגורים.
<מאיר שמרה: בי"ת, נקבע מועד חתימה.
ניסן סלומינסקי: לא, אז לכן אני אומר: כל הדיון לא יהיה בשבוע הבא.
ניסן סלומינסקי: הוא יכול להיות בשבוע הבא או ביום שלישי, וכאן תהיה החתימה, או ביום רביעי, אם אדע שזה חתום.
ניסן סלומינסקי: אתן לך לדבר, איציק.
<מאיר שמרה: בדרך כלל נהוג, אפשר גם לשנות את זה, שאנחנו מגיעים לאישור דרך ההפרטה לפני שאנחנו חותמים, כדי לא להציב מצב שאנחנו חותמים עם העובדים כשאין לנו את האישור העקרוני מהריבון.
ניסן סלומינסקי: כן, אבל אנחנו מפחדים שיהיה הפוך, יאשרו את זה ולא יגיעו להסכם.
ניסן סלומינסקי: ואני אומר שוב: זה נכון, אני משתמש בלחץ שלנו, כמו שהתחלנו, אבל ברוך השם זה הולך.
מיכל בירן: אבל, ניסן, אפילו בהשקפת העולם שלך, שהיא מנוגדת לשלי בעניין הזה, אם אתה רוצה למכור אותם אחר כך ביותר כסף, שחרר להם כסף בשביל להיות יעילים.
ניסן סלומינסקי: לא, מה פירוש לשחרר?
ניסן סלומינסקי: כל זמן שלא ייגמר עם העובדים לא נגמר כלום.
ניסן סלומינסקי: הרי זה ברור.
ניסן סלומינסקי: לא, כאן הם מדברים שהם גמרו עם העובדים, רק צריך לחתום.
ניסן סלומינסקי: כדי לחתום בטח יש כל מיני פרטים קטנים, ולפעמים האלוקים הוא דווקא בפרטים הקטנים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שהכול יהיה גמור.
ניסן סלומינסקי: ולכן אני אומר: נאשר את הכול כשזה יהיה גמור.
ניסן סלומינסקי: מה, אאשר הפרטה כשלא מסוכם עם העובדים?
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שגם העובדים, גם ההנהלה וגם כל המשרדים כולם יודעים: רבותי, מוכרחים לגמור, נקודה.
ניסן סלומינסקי: תרצו עוד יומיים – יהיה עוד יומיים, נדחה את זה בעוד שבוע, אם כי אשמח מאוד שזה יהיה ביום רביעי, מיד לאחר ה-18 נגיד.
ניסן סלומינסקי: אבל אנחנו רוצים שזה יקרה, וההיפך, בשמחה רבה.
ניסן סלומינסקי: וזה נכון שאנחנו אחר כך כל רבעון או כל משהו כזה נשמח לארח אתכם לראות איך הדברים מתקדמים, כי זה חשוב.
ראובן ריבלין: כדאי לשמוע את איציק.
ניסן סלומינסקי: בסדר, אתן לאיציק עכשיו.
ניסן סלומינסקי: רק שנייה, האוצר, יש לכם תוספת?
<מאיר שמרה: כן.
<מאיר שמרה: אני אמרתי שזה היה נהוג, רק שנייה, אבל אני חושב שאנחנו משפטית לא יכולים לחתום על הסכם - -
ראובן ריבלין: כל עוד לא קיבלת אישור.
<מאיר שמרה: - - כל עוד לא קיבלתי אישור.
<מאיר שמרה: אז זו הביצה והתרנגולת.
ניסן סלומינסקי: אז אתה יודע איך עושים את זה.
ראובן ריבלין: השאלה מי הביצה ומי התרנגולת.
ניסן סלומינסקי: לא, אבל לא חשוב.
ניסן סלומינסקי: לא חשוב, כשתגיעו להסכם עקרוני איתם, החתימה תהיה איך אומרים, אתה יודע איך שאנחנו נוהגים.
ניסן סלומינסקי: אז נאשר את זה, נעשה הפסקה, תחתמו את החתימה המחייבת ונאשר גם את זה.
ניסן סלומינסקי: אבל אני אומר שתגיעו לפה כבר מסוכמים, כבר אין יותר דיבורים, ושאיציק לא יעשה עם הראש לא או כן או מה, אלא יש הסכמה עקרונית, יש חתימה עקרונית כרגע, ושהיא מותנית בזה שנאשר – בסדר, אתם יכולים לעשות את זה.
ניסן סלומינסקי: נאשר את זה ואת זה כדי שהכול יהיה סגור, כי אם נאשר חלק ויתחיל דיון, משא ומתן עם העובדים, אתה לא יודע מה יקרה עם זה, וזה לא טוב.
ניסן סלומינסקי: זה לא טוב, צריך להיות הכול סגור.
<מאיר שמרה: לא, הכוונה שהכול יהיה סגור, אחרת לא נגיע לפה ביום שני.
ניסן סלומינסקי: מה זה הכול סגור?
ניסן סלומינסקי: כמו שאתה אמרת, כל זמן שלא חתמו, אני לא יודע מה.
ניסן סלומינסקי: אז אתם תחתמו חתימה עקרונית עם העובדים, וברגע שנאשר תהיה החתימה הפיזית מה שנקרא, ואם יש צורך ששם גם נאשר, נאשר את זה גם.
ניסן סלומינסקי: כמו שאומרים אצלנו: גתו וידו באים כאחד.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה צריך לבוא ביחד.
ניסן סלומינסקי: כשיש תמיד את השאלה הביצה או התרנגולת, אז הפתרון שלנו זה: תביא גם את הביצה וגם את התרנגולת.
<מאיר שמרה: ונביא את הלול.
ניסן סלומינסקי: כמעט.
ניסן סלומינסקי: אנחנו הלול, אבל תביאו את הביצה ואת התרנגולת ביחד, ונסגור את זה.
ראובן ריבלין: כדאי שתשאל את איציק.
ניסן סלומינסקי: הנה, עכשיו אני נותן לו.
ניסן סלומינסקי: כל זה הייתה הקדמה.
ניסן סלומינסקי: אבל לפני כן אני רוצה את האוצר, איציק הוא אחרון אחרון חביב.
<אמיר אדרי: רק הערה קטנה.
<אמיר אדרי: מעבר ל-18 בחודש אנחנו צפויים להגיע פעם נוספת לוועדת הכספים לאישור מימון הביניים של החברה עד ליום הפרטתה.
<אמיר אדרי: אז חשוב לי לשקף את זה לחברי הוועדה.
ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, בשמחה.
ניסן סלומינסקי: אם הכול סגור וכו', כמו שהיינו עד עכשיו, אנחנו נהיה הגורם שיעזור וידרבן וידחוף כמה שאפשר, ברגע שאנחנו יודעים אבל שהכול סגור.
ניסן סלומינסקי: איציק, דבר פועלי ארץ ישראל, איך זה נקרא פעם?
ניסן סלומינסקי: שלי נכנסה, אז אמרתי, רק היסטוריה מה שנקרא, לא יודע אם כולם אפילו זוכרים את השם הזה.
<יצחק יהודה: אני רוצה להבהיר כמה דברים, חלק זה דברים שהייתי מבקש שיירשמו בפרוטוקול.
ניסן סלומינסקי: הכול נרשם.
<יצחק יהודה: קודם כול, מאיר שמרה אמר שהדברים סגורים.
<יצחק יהודה: אם היו סגורים אז כבר היינו באים לפה עם חתימה כרגע, כך שהדברים לא סגורים.
<יצחק יהודה: באופן עקרוני ארבעה הסכמים מוכנים לחתימה, אבל יש ניואנסים מסוימים שהם חשובים, עקרוניים, מהותיים, ובלי זה אנחנו לא נחתום.
<יצחק יהודה: ויש דברים, פה אבי פלדר המנכ"ל הציג צוותים שונים, לי אין הרבה צוותים, יש לנו צוות אחד קטן, שאנחנו את כל העניינים של ההון העצמי רוצים לראות בעיניים.
ניסן סלומינסקי: יש אותך, אתה שווה את כל הצוותים, תאמין לי.
<יצחק יהודה: בסדר.
<יצחק יהודה: את ההון העצמי אנחנו רוצים לראות בעיניים.
<יצחק יהודה: אני פתאום שומע ניואנס חדש שהחברה רוצה בדקה ה-90, בגלל שאני עסוק בכל העניינים האלה במשך השנתיים האחרונות של העובדים בעצם, אז מנסים להעביר דברים שלא הסכמנו עליהם.
<יצחק יהודה: אז יש לי עניין עם החברה.
<יצחק יהודה: חלק חשוב, קראתי את החלטת ההפרטה בעיון.
<יצחק יהודה: החלטת ההפרטה, ואני רוצה שזה יהיה רשום בפרוטוקול, אמרה ש"תומר", אגב, כבוד היושב-ראש, לפעמים אני קורא אותך בעיתון שאתה כותב "גבעון" – זה לא כל "גבעון", זה מחצית מ"גבעון" - -
<יצחק יהודה: - - וחלק מ"סלבין", 380 עובדים במספר.
<יצחק יהודה: האנשים הללו עוברים רק ערב ההפרטה, הם לא עוברים אחרי שנה או שנתיים או שלוש, והם לא עוברים בכלל אם לא קיימת הפרטה.
<יצחק יהודה: אז זה שיהיה ברור מאוד לרשות החברות, כי בהחלטת ההפרטה זה מאוד לא ברור.
<יצחק יהודה: אני מבקש שיידעו שאנחנו לא ניתן לקבוצה הזאת, כי זה חלק מאתנו, זה חלק מהרווחים שה"תעש" צריכה להעביר.
<יצחק יהודה: ולכן אני רוצה שתהיה גם איתנות פיננסית בחברה.
<יצחק יהודה: זה יקרה רק ביום ההפרטה.
<יצחק יהודה: זאת הבהרה ראשונה.
<יצחק יהודה: הבהרה שנייה היא לגבי רשת הביטחון.
<יצחק יהודה: אז אומרים שהדברים סגורים.
<יצחק יהודה: אז אם זה משפטית או אם זה מהותית, הלכנו להפרטה כדי לדאוג לכל העובדים המבוגרים שישנם בחברה שהולכים הביתה, אבל אנחנו דואגים גם לאלה שנשארים, ולכן יש את רשת הביטחון.
<יצחק יהודה: עכשיו, זה נחמד שאומרים לי רשת ביטחון, אבל אם אנחנו לא בטוחים שהרשת הזאת מגובה בכסף בצורה מסודרת, ועד לרגע זה, עד אתמול, בישיבה שהייתה לנו במעלה-החמישה זה לא סודר, לא נגמר העניין.
<יצחק יהודה: ול"תומר" אנחנו גם רוצים רשת כזאת כספית, סך הכול 950 עובדים, זה כולל את "תומר" וזה כולל את "עשות אשקלון".
<יצחק יהודה: ואם עדיין הסכם המימון של "עשות אשקלון" לא נסגר, והוא לא נסגר, ויש לנו סך הכול חמישה ימי עבודה עד יום שני הבא, כבוד היושב-ראש, אז אני לא מבין על מה מדברים פה.
<יצחק יהודה: אנחנו רצינו לחתום על ההסכמים כבר בדצמבר 2013.
<יצחק יהודה: מבחינתנו סיימנו, אין לנו דרישות חדשות.
<יצחק יהודה: יש לנו את הדרישות שהבטיחו לנו, אנחנו רוצים שהן יהיו קיימות.
<יצחק יהודה: וקשה לי להאמין שבחמישה ימים יצליחו לעשות את זה.
<יצחק יהודה: אנחנו רוצים להגיע ליעד הזה, אבל קשה לי להאמין.
<יצחק יהודה: מימון של "עשות אשקלון", רשות החברות עוד לא פתרה את הבעיה.
<יצחק יהודה: לא נחתום על הסכם בלי "עשות אשקלון", כי אנחנו הולכים כגוף אחד.
<יצחק יהודה: כך שאני לא נביא זעם, אבל אני מאוד מאוד רוצה שזה יתקיים.
<יצחק יהודה: קשה לי להאמין שמישהו יכול לכנס את יושב-ראש אגף התקציבים, את הממונה על השכר באוצר באותו ערב, באותה שעה, באותו יום, ואת יושב-ראש האגף לאיגוד מקצועי, כדי באמת לשבת יום-יומיים ולגמור את כל הדברים.
<יצחק יהודה: והאוצר בזמן האחרון, בשבועות האחרונים – עוד פעם, אולי זה טבעו של משא ומתן מה שנקרא, לנסות שלא ישימו לב – מנסה לעשות איזשהם שינויים שלא מקובלים על ארגון העובדים.
<יצחק יהודה: אני לא מדבר על זה גם שאין לנו מבטח.
<יצחק יהודה: אני רוצה פשוט להסביר, חבר הכנסת רובי, חברת הכנסת שלי, שאר חברי הכנסת שאני מכבד אותם, אני רוצה להסביר לכם איך מתכוננים לצאת פורשים לפנסיה.
<יצחק יהודה: אגב, בתחשיב שעשיתי מתוך ה-1,140 אנשים שפורשים לפנסיה, עוד 30 מפוטרים עד 15 שנה, החלק הארי של אנשים שיוצאים לפנסיה לאחר 35 שנות עבודה, תהיה לו פנסיה אחרי ניכוי מס, ביטוח לאומי ויתר המיסים, יהיה לו ביד סדר גודל של בין 5,000 ל-7,000 שקל.
<יצחק יהודה: החלק הארי של העובדים.
ראובן ריבלין: לחודש.
<יצחק יהודה: לחודש.
<יצחק יהודה: כאשר מדובר על ממוצע של בין 9,000 שקל פנסיה ל-10,000 שקל, זה הממוצע של ה-20% העליונים שגורם להיות בממוצע כזה.
<יצחק יהודה: אבל רוב העובדים יוצאים כך.
<יצחק יהודה: עכשיו, איך יוצאים?
<יצחק יהודה: אנחנו רצינו שכולים יצאו כפי שיצאו בעבר מ"מבטחים".
<יצחק יהודה: משלמים סכום חד-פעמי ל"מבטחים", ובזה אנחנו יודעים שהוא "זקנאי" של הקרן מה שנקרא.
<יצחק יהודה: אני קורא לו "זקנאי" כי כך הוצאנו עובדים בעבר.
ראובן ריבלין: איך יוצאים פה?
<יצחק יהודה: עכשיו רוצים לחסוך כסף – 3-2 מיליארד שקל, אני שומע פה סכומים אדירים – רוצים לחסוך כסף, רוצים את החלק התקנוני להוציא מ"מבטחים", ואת הפער בין המשכורת האחרונה לתקנוני, נאמר שאנחנו מדברים על 6,000 שקל – 5,000 שקל ייתנו לנו שם, ו-1,000 שקל ייתנו לנו אצל מבטח.
<יצחק יהודה: מבטח צריך לעשות מכרז, חברת ביטוח.
<יצחק יהודה: ואז 1,000 שקל כל חודש יקבל העובד צ'ק אחד מ"מבטחים" וצ'ק אחד מחברת הביטוח.
<יצחק יהודה: למה?
<יצחק יהודה: מכיוון שרוצים לחסוך כסף, כי "מבטחים" זה גוף יקר מאוד.
<יצחק יהודה: ואז אנחנו הולכים למבטח, אולי נחסוך 5%.
<יצחק יהודה: שימו לב, בכל הסכומים האדירים שאני מדבר אתכם, אולי מדובר על 9-8 מיליון שקל.
<יצחק יהודה: אם הולכים ל"מבטחים" וקונים הכול ב"מבטחים" וגומרים עניין.
<יצחק יהודה: ולא יהיה הסדר ביניים ולא תהיה תסבוכת, והעובדים לא יתבלבלו ולא יצטרכו לעשות תיאום מס, וכו' וכו' וכו'.
<יצחק יהודה: דבר כה פשוט.