GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמנון לורך: זה חוק שכל העולם מעתיק אותו.
ראובן ריבלין: צידון.
אמנון לורך: רענן כהן, שמונה שנים את חוק המילואים.
אמנון לורך: אם לא תרימו את הכפפה הזאת לטפל בזה עד הסוף, זה לא ייגמר.
אמנון לורך: אני עוסק בזה שעות מדי יום כבר למעלה משנתיים והזזנו רק את ההצמדה ועוד איזה כמה דברים קטנים שהם בדרך.
ניסן סלומינסקי: בכמה חיילים מדובר?
אמנון לורך: יש למעלה ממאה אלף חיילים
ניסן סלומינסקי: 130 אלף?
אמנון לורך: לא יודע את המספר.
שפרה שחר: זה המספר בערך.
אמנון לורך: זה מיליארד שקלים, אבל למיליארד אפשר להגיע.
ניסן סלומינסקי: מיליארד וחצי.
ניסן סלומינסקי: עשיתי חשבון וזה מיליארד וחצי שקלים.
אמנון לורך: חברים, יש דברים שהם מאה אחוזים בידי הוועדה הזאת.
אמנון לורך: הנושא הראשון.
אמנון לורך: עמדת המדינה בבג"ץ אומרת שההורים צריכים לממן את הילדים.
אמנון לורך: כך, בהיי לישנא, בלי בושה ובלי למצמץ.
אמנון לורך: אז שייתנו להם ביטוח לאומי להורים האלה שצריכים לממן את הילדים שלהם.
ראובן ריבלין: ילדים עד גיל 21.
אמנון לורך: עד תום השירות.
אמנון לורך: המחשבים יודעים לדבר ואין בעיה.
אמנון לורך: כל עוד אתה משרת, ההורים יקבלו.
עדי קול: היום מקבלים עד גיל 18.
אמנון לורך: נכון.
עדי קול: הביטוח הלאומי לא מוכן מעבר לגיל 18.
אמנון לורך: הדבר השני אותו אנחנו מציעים זה שהוועדה הזאת תיקח את הנושא הזה לסמכותה.
אמנון לורך: בחוץ וביטחון הם עוסקים בצוללות ובמטוסים.
ראובן ריבלין: לא חשוב במה הם עוסקים, אבל אתה צודק, מסיבות אחרות, שזה כאן.
אמנון לורך: תשומת הלב הניהולית שתינתן לנושא הזה שם היא אפסית.
אמנון לורך: מאחר ואני וכמה מהחברים כאן מכירים יומיים, אני גם מכיר יומיים כמה חברים שם ואחד מהם אתי בוועד ההורים ברחוב הסנונית.
אמנון לורך: התאומים שלו עם הילד שלי.
אמנון לורך: הוא לא מגיע לנושא.
אמנון לורך: קשה לי שם.
אמנון לורך: צריך מישהו שיאזן את הדברים האלה ואתם מאשרים כאן את תקציב הביטחון והדבר הזה.
אמנון לורך: זה מאוד כואב לי.
אמנון לורך: מאחר וכבר נכנסתי לזה בעומק כזה, זה פשוט אובדן הבושה.
אמנון לורך: זאת הקבוצה החלשה בצבא ולכן לקחו ממנה כל מה שאפשר לקחת.
אמנון לורך: כל פעם שהיה איזה קיצוץ במהלך השנים, קיצצו להם כי כבשת הרש והחלש הכי קל ליטול.
רוברט אילטוב: התייחסו כאן לתעודת לוחם.
רוברט אילטוב: הנתונים הם בעייתיים מאוד.
רוברט אילטוב: יש הרבה חיילים שלא יכולים לקבל תעודת לוחם בגלל מצבם הכלכלי כשהם נאלצים לצאת לעבודה.
רוברט אילטוב: אלה שלושים אחוזים מהלוחמים.
רוברט אילטוב: לכן כשאומרים שזה לא אותו דבר, זה אותו דבר.
רוברט אילטוב: אלה אותם שלושים אחוזים שיכלו להיות לוחמים אבל נאלצו ללכת לעבוד.
רוברט אילטוב: מה שנאמר כאן, זה נכון.
ניסן סלומינסקי: בדרך כל הנוהל המסודר היה שנשמע את הצבא ואת האוצר ואחר כך ידברו חברי הכנסת, אבל מאחר ואת ממהרת, בבקשה.
עדי קול: אני פשוט רוצה להעלות דברים שאשמח אם יתייחסו אליהם.
עדי קול: אני רוצה להסביר למה אני כאן.
עדי קול: קודם כל, אני רוצה להודות לשפרה שחר.
ניסן סלומינסקי: זה טבעי ובסדר שאת כאן.
עדי קול: התגעגעתי.
עדי קול: לא הייתי הרבה זמן בוועדה.
עדי קול: ויתרתי על הזכות להיות חברת ועדת הכספים.
עדי קול: באתי לכאן קודם כל כי אני יושבת ראש הוועדה לפניות הציבור והנושא של חיילים עניים וההתמודדות של הצבא עם המצב שלהם עלה בוועדה לפניות הציבור מהשבוע הראשון וזה היה בזכות שפרה שחר.
עדי קול: קיימנו כבר שני דיונים בנושא ואני ממשיכה לעסוק בו.
עדי קול: דיברנו כאן על ההורים שמממנים אבל בואו נסתכל לרגע על הקבוצה שאין להם הורים שמממנים אותם.
עדי קול: זאת קבוצה מאוד מאוד גדולה.
עדי קול: אנחנו יודעים שהמצב הכלכלי במדינת ישראל הידרדר והפערים גדלו.
עדי קול: הצבא אומר שהוא קיבל עכשיו אנשים במצב יותר קשה, רקע סוציו אקונומי יותר קשה, בעיות חברתיות יותר קשות ועכשיו הוא מקבל את כולם והוא צריך להתמודד.
עדי קול: אתם יודעים מה?
עדי קול: הצבא לא יודע להתמודד.
עדי קול: אני מסתכלת על יום הגיוס, איך הצבא עושה את כל התהליך הזה של איתור חיילים עם רקע סוציו אקונומי קשה כדי לתת להם את התשמ"ש, את המעט עזרה שהצבא כן נותן אבל הוא לא מצליח לתת בזמן לפני שהחיילים מתחילים ונוצר מצב שהחיילים נכנסים לצבא ומצבם הכלכלי הולך ומידרדר והם עוזבים את הצבא בשלב מאוד מוקדם.
עדי קול: אז לצבא יש טייטל מאוד נחמד שקוראים לו התנהגות רעה וחמורה.
עדי קול: אלה אנשים שפורשים מהצבא לפעמים בגלל מצב כלכלי, הרבה פעמים בגלל מצב כלכלי קשה כי הם לא יכלו לעמוד בזה והם מקבלים תעודת שחרור בה כתוב התנהגות רעה וחמורה דבר ששולל מהם את כל הזכויות כחייל משוחרר למרות שחוק חיילים משוחררים לא קובע את זה.
עדי קול: חוק חיילים משוחררים קובע שאתה מקבל הטבות, השתתפות בשכר לימוד וכולי לפי הזמן ששירת.
עדי קול: אם אתה מקבל התנהגות רעה וחמורה, הצבא מחתים אותך על ויתור על זכויות כחייל משוחרר.
עדי קול: זה אומר התקשית לשרת בגלל מצב כלכלי ואחרי הצבא איבדת את כל זכויותיך.
עדי קול: דיברתם על חיילים בכלא.
עדי קול: אנחנו עוסקים בזה המון.
עדי קול: מספר החיילים העניים בכלא.
עדי קול: אני שאלתי את הצבא שאלה מאוד פשוטה: תסתכלו על כמה מהחיילים שנמצאים היום בכלא, יש כ-14 אלף חיילים בשנה שנכנסים ויוצאים מכלא צבאי.
שפרה שחר: 22 אלף בסך הכול במכלאות, 14 אלף בכלא 4 ובכלא 6.
עדי קול: בכלא עצמו.
אלעזר שטרן: שפרה, אין 22 אלף בכלא.
שפרה שחר: קמצ"ר אמר את זה בוועדה שלה.
אלעזר שטרן: זה גם כאלה שחזרו ויצאו.
עדי קול: שפרה, תמיד את נותנת נתונים שפוגעים באינטרס שלך.
עדי קול: תני לי להסביר אותם.
עדי קול: היא קוראת לזה מכלאות ותאי מעצר שהם עיכוב בתוך הבסיסים.
עדי קול: בכלא 4 ובכלא 6 יש 14 אלף יוצאים ונכנסים.
עדי קול: אלה מספרים מאוד גדולים.
עדי קול: אני ביקשתי מהצבא נתון מאוד מאוד בסיסי - כמה מהחיילים שנמצאים בכלא הצבאי הם חיילים שהוכרו בצבא כנזקקים וכזכאים לתשמ"ש.
עדי קול: זה מאוד קשה לקבל את האישור על תשמ"ש.
עדי קול: לקח לנו זמן רב אבל קיבלנו מספרים שהם לא מדויקים, כי לצבא מאוד קשה למצוא את הנתונים למרות שאתה יודע מי מקבל תשמ"ש ומי היה בכלא ולהצליב את המספר הזה.
עדי קול: הייתי צריכה לרדוף אחרי הצבא במשך חודשים.
עדי קול: בערך 45 אחוזים מהחיילים שהיו אי פעם בכלא ורובם על עריקות.
עדי קול: אם אתה שואל אותם ואתה נכנס לעומק, העריקות הייתה כי הם היו צריכים ללכת לעבוד כי הם לא קיבלו אישור עבודה ואחרי זמן מה פשוט לא יכלו לשלם חשבונות והלכו לכלא.
עדי קול: עכשיו אני רוצה להגיע לנקודה המשמעותית.
עדי קול: איציק, אני רוצה שגם אתה תשמע את זה.
יצחק כהן: את מדברת על ארבעים אלף אסירים.
עדי קול: המכלאות, זה עיכוב בבסיס.
עדי קול: אל תתייחסו לזה.
עדי קול: כשהולכים לכלא צבאי זה נחשב כאילו הוא לא בצבא.
עדי קול: לכן מופסקים לו דמי הקיום.
עדי קול: את 352 השקלים האלה, החייל מפסיק לקבל.
עדי קול: על זה אומרים שזה בסדר, אתה בכלא ולכן לא צריך לקיים דמי קיום, אבל זה לא שאתה לא קיים.
עדי קול: אם אתם קוראים לזה דמי קיום, אתה ממשיך להיות קיים גם כשאתה בכלא.
עדי קול: הדבר הכי משמעותי בעיני זה שמפסיקים לקבל את התמיכה.
עדי קול: אם יש עזרה בשכר דירה, אם יש תלושים למזון, היית בכלא עשרה ימים – הפסקת לקבל את זה וזה אומר שאתה יוצא מהכלא במצב כלכלי יותר קשה מזה שהיה עת נכנסת אליו.
עדי קול: ברוב המקרים כאשר אתה יוצא מהכלא, אתה משתחרר מהצבא כי אתה כבר לא יכול לעמוד בזה.
עדי קול: אתם מדברים כאן על העלאה לאלף שקלים, אבל יש דברים בסיסיים שהצבא יכול להגיד שהוא עושה היום והוא מקל על החיילים העניים.
עדי קול: הם היו בכלא על עריקות במשך 14 ימים, אין להם איך לשלם שכר דירה, אין להם איפה להיות וזאת באמת קטסטרופה.
עדי קול: אני מסכימה עם שפרה בכל מילה.
עדי קול: זאת בושה וזה ביזיון.
עדי קול: השכר הזה לא הגיוני.
עדי קול: בואו נסתכל לרגע על המצב הנוכחי.
עדי קול: חיילים מרקע סוציו אקונומי קשה לא יכולים לשרת וזה יוצא מצב שהצבא הוא צבא לעשירים, להורים שיכולים לממן, שיכולים לקנות את נעלי הספורט, אבל מה עם אלה שלא יכולים?
עדי קול: הצבא הוא מקום אפשרי למוביליות חברתית.
עדי קול: ילד עני שגדל במסגרת ענייה ולמד בבית ספר דפוק, מגיע לצבא והוא יכול לקפוץ.
עדי קול: הצבא יכול להוות מקפצה עבורו, אם הצבא ייתן לו את האפשרות.
עדי קול: אנשים רוצים לשרת ולא נותנים להם.
עדי קול: אני אומרת שאנחנו מסתכלים כאן על ההורים שיכולים לעזור ולתמוך, אבל מה עם אלה שלא יכולים?
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע את הצבא.
ניסן סלומינסקי: תאמר את השם ואת התפקיד לפרוטוקול.
חוסיין חוסייסי: חוסיין, ראש ענף תכנון שכר וגמלאות, אגף כוח אדם.
חוסיין חוסייסי: דבר ראשון – זה נאמר כאן אבל חשוב לחדד את הנקודה – לפני כמה ימים, ב-1 בפברואר, הכנסנו את התוספת אחרי 12 שנים שלא עדכנו את דמי הקיום של חיילי החובה, תוספת של 22.84 אחוזים לדמי הקיום של חיילי החובה.
חוסיין חוסייסי: העלות של המהלך הזה בשנה הוא 185 מיליון שקלים.
ראובן ריבלין: דרך אגב, זה מתקציב משרד הביטחון?
חוסיין חוסייסי: מתקציב משרד הביטחון לחלוטין.
חוסיין חוסייסי: לא קיבלנו כל תמיכה חיצונית.
חוסיין חוסייסי: צריך להבין שבתקופה כזאת, ואני מאמין שאתם קצת שומעים ומכירים כי גם מגיע לכאן הדיון על תקציב הביטחון, לשים סכום כזה גדול בתקופה כזאת, זה לא דבר שהוא מה בכך.
ראובן ריבלין: מה הייתה עלות התוספת הזאת?
חוסיין חוסייסי: 185 מיליון שקלים בשנה.
חוסיין חוסייסי: כאן חשוב לספר לכם את ההיסטוריה.
חוסיין חוסייסי: נכון שבשנת 1986 באמת נקבע סל מוצרים על פיו קבעו את דמי קיום חיילי החובה.
חוסיין חוסייסי: בשנת 2000 הצבא הבין שהמנגנון הזה הוא לא מנגנון טוב.
רוברט אילטוב: אחרי 14 שנים.
חוסיין חוסייסי: בשנת 2000 הבינו בצבא שיש בעיה עם המנגנון הזה של סל המוצרים.
חוסיין חוסייסי: הבינו שיש בעיה ברציונל עצמו, שיש בעיה גם לקבוע מה זה סל המוצרים הבסיסי, גם החיים משתנים והצרכים של החיילים משתנים, גם המנגנון הזה הוא מנגנון שאתה בעצם צריך לעדכן אותו כמעט באופן יומי כי המחיר של המוצרים האלה כל הזמן משתנה ולכן צריך להיות כל הזמן עם יד על הדופק, וגם יהיה לך קושי לצפות את הגידול התקציבי של הנושא הזה ולשריין כספים מראש לאירוע הזה.
חוסיין חוסייסי: בעקבות כך החליטו בשנת 2000 שמצמידים את דמי הקיום למדד אבל אמרו שהעדכון למדד יתבצע בכל פעם שיש עדכון של תוספת יוקר במשק ואז יעשו את הבדיקה האם עליית תוספת היוקר או עליית המדד מהעדכון האחרון עד תוספת היוקר, מה הגבוה מבין השניים, כך בעצם מעדכנים את דמי הקיום.
חוסיין חוסייסי: כך זה התבצע.
חוסיין חוסייסי: לצערי הפעם האחרונה שמדינת ישראל שילמה תוספת יוקר הייתה בדצמבר 2002 ולכן בעצם על פי אותו מנגנון שנקבע בשנת 2000 עודכנו דמי הקיום בדצמבר 2002.
שפרה שחר: לאנשי הקבע הם מצאו דרך להעלות.
חוסיין חוסייסי: הלוואי ויכולנו לתת ליתר האוכלוסיות בצבא תוספת של 22.84 אחוזים.
רוברט אילטוב: ההערה הזאת ממש מיותרת כי כמעט שלושים שנים לא עדכנתם.
רוברט אילטוב: עכשיו אתה מעדכן את זה בעשרים אחוזים ואתה אומר שהלוואי והיית נותן לכולם.
רוברט אילטוב: לכולם נתת במשך כמעט שלושים שנים ולהם לא נתת ועכשיו אתה מעיר את ההערה המיותרת הזאת.
חוסיין חוסייסי: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח הזה.
רוברט אילטוב: אני חושב שזה מיותר ולא מכבד את המעמד.
חוסיין חוסייסי: בימים אלה הבנו, בגלל שלאחרונה, בשנים האחרונות, אין במדינה עדכון של תוספת יוקר, שהמנגנון שקבעו בשנת 2000 הוא מנגנון שבעצם הפך להיות לא רלוונטי.
חוסיין חוסייסי: בצבא החליטו – שר הביטחון והרמטכ"ל – שבינואר 2014, כמו שאמרתי, מעדכנים את השחיקה של המדד מדצמבר 2002 עד ינואר 2014, שאלה אותם 22.84 אחוזים, וגם נקבע שאחת לשנה יהיה עדכון שנתי של דמי הקיום כאשר מנגנון העדכון או העדכון השנתי הזה צריך להיות מסוכם בתקופה הקרובה, בחודשים הקרובים, ואני מאמין שזה יבוא לידי ביטוי בינואר 2015 כך שמן הסתם זה ייקח עוד שנה.
חוסיין חוסייסי: יש פקודת מטכ"ל שהיא בסבב חתימות והיא עדיין לא פורסמה.
חוסיין חוסייסי: ברגע שהיא תפורסם, אפשר לעדכן לגבי המנגנון.
חוסיין חוסייסי: עלו כאן אמירות לגבי אוכלוסיות נזקקות.
חוסיין חוסייסי: צריך להבין שחוץ מהעניין של דמי הקיום, הצבא משקיע מאות מיליוני שקלים באוכלוסיות חיילים שהם חיילים נזקקים, בין אם זה דרך מענקים, בין אם זה תשלום לחיילים בודדים, תשלומי משפחה כאלה ואחרים.
חוסיין חוסייסי: אלה הדברים שמצאתי לנכון להתייחס אליהם.
ניסן סלומינסקי: לפני שאני מעביר את זכותה דיבור לאוצר, אני רוצה לשאול.
ניסן סלומינסקי: על פי מה שאתה אומר, מהרגע שנקבע הסל או דמי הכיס, איך שנרצה לקרוא לכסף הזה, מאותו רגע למעשה שמרתם על הערך שלו כך שכאשר כל פעם שיש תוספת יוקר, עדכנתם אותו וזה היה ב-2002, ומאז למעשה לא הייתה תוספת יוקר ולכן מצאתם מנגנון אחר של ההצמדה למדד ולמעשה היום הערך שלו צמוד למדד שהיה אז.
חוסיין חוסייסי: כן.
ניסן סלומינסקי: כלומר, מהבחינה הזאת דמי הכיס האלה צמודים למדד ולא פספסתם.
ניסן סלומינסקי: הבעיה המרכזית היא רק הסכום הבסיסי.
ניסן סלומינסקי: שהוא קטן כל כך שגם כאשר אתם מצמידים אותו, גם אחרי שאתם עושים כל מה שנדרש, הוא עדיין נשאר קטן כי הסכום הבסיסי היה קטן.
ניסן סלומינסקי: כלומר, הטיעונים שלנו צריכים להיות לא למה אתם לא מצמידים את זה אלא הטיעון צריך להיות למה הסכום הבסיסי הוא קטן.
ניסן סלומינסקי: שנדע על מה אנחנו מדברים כי אם נתקוף את ההצמדות, הסכום עצמו הוא קטן.
רוברט אילטוב: השאלה היא למה הסכום הוא קטן.
רוברט אילטוב: אני מראש שאלתי למה הסכום הוא קטן.
ניסן סלומינסקי: רציתי שנמקד את הדיון שלנו ושלא נתמקד בנושא של מערכת ההצמדה.
רוברט אילטוב: היושב ראש, העמדה שלנו היא מאוד ברורה.
רוברט אילטוב: המשחקים החשבונאיים הם פחות רלוונטיים והם לא מעניינים.
רוברט אילטוב: הסיפור הוא שהחיילים בשורה התחתונה לא מקבלים את מה שמגיע להם.
רוברט אילטוב: איך הם מחשבים את זה ולמה הם חישבו את זה כך, זה ממש לא מעניין אותנו.
אלעזר שטרן: אני אפילו יכול לראות שיש כאן חשש שניפול למלכודת הזאת.
ניסן סלומינסקי: איזה מלכודת?
אלעזר שטרן: שניכנס לחישובים ולוויכוח ולא נבין את גודל הצעקה.
ניסן סלומינסקי: על זה דיברו ואני רוצה להוריד את זה.
ניסן סלומינסקי: הרי דיברו על כך שמ-1986 לא עדכנו ואני רוצה שנוריד את זה.
אלעזר שטרן: לחוסיין יש לי הרבה כבוד אבל אני אגיד לך משהו.
אלעזר שטרן: אם לדיון כזה מערכת הביטחון שלחה סגן-אלף באמת מאוד מכובד מהצבא, ואני אומר לך את האמת, הוא באמת יכול לתת לנו את התשובות האלה של הטכניקה של החישוב.
אלעזר שטרן: השאלות כאן הן אסטרטגיות והיינו צריכים לראות כאן גם את חוסיין וגם עוד מישהו שייתן את התשובות האסטרטגיות.
ניסן סלומינסקי: אתמול היו כאן כל אלה שיכלו לתת את התשובות והם נתנו תשובות.
אלעזר שטרן: חבל שהם באים על ג'יפים ולא על חיילים.
אלעזר שטרן: אני יודע למה הם באים.
רועי קונפינו: אגף התקציבים במשרד האוצר.
רועי קונפינו: הנושא הוא באמת נושא חשוב.
רועי קונפינו: חשוב להדגיש משהו שעלה בדיון הסמכויות בהקשר הזה הן של שר הביטחון.
רועי קונפינו: שר הביטחון רשאי להשתמש בסמכויות שלו.
רוברט אילטוב: גם הכסף שם?
ראובן ריבלין: הוא יכול להחליט במקום צוללות.
עדי קול: מי אחראי?
רוברט אילטוב: האוצר.
רועי קונפינו: הסמכויות בהקשר הזה הן של שר הביטחון על פי חוק וכפי שגם ציין סגן אלוף חוסייסי שר הביטחון גם השתמש בסמכויות האלה זה עתה.
רועי קונפינו: כלומר, הוא עדכן את דמי הקיום של חיילי החובה בלמעלה מעשרים אחוזים.
רועי קונפינו: ככל ששר הביטחון חושב שבמסגרת סדרי העדיפויות של משרד הביטחון הנושא הזה הוא נושא חשוב, יש לו סמכויות.
רוברט אילטוב: ומה אתם חושבים?
רועי קונפינו: לשר הביטחון יש את הסמכות להחליט.
רוברט אילטוב: אתה יכול לומר לנו מה אתם חושבים על הסוגיה הזאת?
רועי קונפינו: מיד אני אענה.
ראובן ריבלין: הוא לא קובע את המדיניות.
רוברט אילטוב: הוא מגלגל את הכדור.
רוברט אילטוב: ברור שהוא לא קובע את המדיניות.
ראובן ריבלין: הוא אומר שהוא נתן תקציב למשרד הביטחון, ואם הוא רוצה לתת לכל חייל מאה אלף שקלים לחודש, בסדר.
ניסן סלומינסקי: למה אנחנו מתרגמים אותו?
ניסן סלומינסקי: תנו לו לדבר.
רוברט אילטוב: רובי, אם הייתי רוצה לשאול אותך, הייתי מקבל גם תשובה שהייתי מסכים לה, אבל אני רוצה לקבל תשובה ממנו כי גם לאוצר יש כאן עמדה, עם כל הכבוד.
ראובן ריבלין: הסמכות בידי משרד הביטחון.
ראובן ריבלין: הוא אמר זאת במפורש.
ראובן ריבלין: למשרד הביטחון יש את כל הסמכויות לעשות מה שהוא רוצה בתקציב.
רועי קונפינו: למשרד הביטחון יש תקציב שהוקצה לו על ידי הממשלה ועל ידי הכנסת.
רועי קונפינו: מדי פעם גם לתקציב הזה ניתנות תוספות והצבא יכול להחליט לגבי התוספות האלה או לגבי התקציב.
עדי קול: האם אי פעם הצבא ביקש תוספת תקציב כדי להעלות את שכר החיילים בסדיר?
חוסיין חוסייסי: ביקשנו ולא קיבלנו.
עדי קול: מתי ביקשתם?
חוסיין חוסייסי: ביקשנו עוד לפני העדכון הזה.
חוסיין חוסייסי: רצינו לעדכן עוד בשנת 2012.
ניסן סלומינסקי: האחריות היחידה שיש היא למשרד הביטחון.
ניסן סלומינסקי: אתמול שאלנו על זה ודיברנו.
ניסן סלומינסקי: האחריות היא לא של האוצר אלא אך ורק של משרד הביטחון.
ניסן סלומינסקי: האחריות בנושא הזה, במקרה הזה זה לא קשור לאוצר, אך ורק על משרד הביטחון.
ניסן סלומינסקי: האוצר בהתחשבנות עם משרד הביטחון טמן בתוך התקציב גם את העדכונים לתוספות יוקר שיהיו עבור המשכורות.
ניסן סלומינסקי: מהבחינה הזאת, כל הסמכות היא של שר הביטחון/הרמטכ"ל.
ניסן סלומינסקי: מבחינת האוצר, בחישוב התקציבי טמונים העדכונים, וכך הם אמרו וצה"ל לא הכחיש את זה.
ניסן סלומינסקי: השר והרמטכ"ל לא הכחישו.
ניסן סלומינסקי: אנחנו אמרנו שכל פעם כאשר יש עדכון - אם למשל יש עדכון של שכר הרופאים, האוצר מעביר למשרד הבריאות תוספת בגין העדכון - ושאלנו למה לא מעבירים לצבא בגין העדכונים תוספת נוספת.
ניסן סלומינסקי: הוברר על דעת האוצר שאכן בתוך הסכום הזה טמונים כבר העדכונים.
עדי קול: זאת לא הייתה השאלה שלי.
ניסן סלומינסקי: השאלה היחידה היא מה ההחלטה של שר הביטחון.
עדי קול: השאלה שלי הייתה אחרת.
ניסן סלומינסקי: הצבא מהסיבות שלו החליט מה שהחליט.
שפרה שחר: כי זה לא מעניין אותם.
שפרה שחר: אם היה מעניין אותם, היה מגיע לכאן מישהו אחר.
עדי קול: אנחנו מכירים ורואים שהצבא פעם בזמן אומר שהיה מבצע עמוד ענן והוא צריך תוספת תקציב כי היו לו הוצאות אותן לא צפו.
עדי קול: בלי קשר לעדכון, האם פעם יצא שהצבא אמר שהוא עכשיו מרגיש שהוא רוצה לשלם לחיילים בסדיר אבל אין לו את הכסף בתקציב ולכן הוא מבקש תוספת תקציב מהאוצר.
עדי קול: האם אי פעם הוא אמר את זה?
ניסן סלומינסקי: אני יכול להגיד לך שמזה זמן מה, וכולנו יודעים, תקציב הביטחון יותר מחצי שנה לא נסגר והוא חסר.
ניסן סלומינסקי: יש חוסר ומשרד הביטחון מתחנן לתוספות.
ניסן סלומינסקי: אם היה לו את הסכום עליו אנחנו מדברים עכשיו, התקציב היה נסגר מזמן.
ניסן סלומינסקי: הוא לא מסוגל ואנחנו לא מסוגלים למרות שעבדנו על זה זמן רב.
ניסן סלומינסקי: אתמול אישרנו את התקציב וחלקנו הגדול אישר אותו תוך נקיפות מצפון וידיעה מפורשת שזה עדיין לא סגור כשאת שומעת את כל האלמנטים.
ניסן סלומינסקי: כשאנחנו שומעים את הנושא בו אנחנו דנים, אנחנו אומרים שלא יכול להיות אבל אם היו מציגים לנו כאן נושא בתחום אחר, גם היינו אומרים שלא יכול להיות.
ניסן סלומינסקי: מצד שני אנחנו כל הזמן בדעה שצריך לקצץ בתקציב הביטחון כי צריכים לרווחה, לבריאות ולחינוך.
ניסן סלומינסקי: שלושים שעות הקדשנו השבוע לדיונים אתם.
ניסן סלומינסקי: לא היה משרד שדנו בו לפרטי פרטים בפורום של הוועדה המשותפת וירדנו לפרטים האחרונים.
ניסן סלומינסקי: אני אומר לכם שכואב הלב.
ניסן סלומינסקי: את צריכה להחליט בדיני נפשות.
עדי קול: הגעתם גם לזה?
עדי קול: דיברתם גם על זה?
ניסן סלומינסקי: גם על הנושא הזה וגם על דברים אחרים.
ניסן סלומינסקי: צריכים להחליט על אמת בדיני נפשות ולא יכולנו.
ניסן סלומינסקי: אני לא אומר שזה לא נושא אבל בסוף זה לא נסגר.
ניסן סלומינסקי: יש חוסר.
ניסן סלומינסקי: אם היה את הסכום הזה, היה יכול להיסגר אבל אין אותו.
ניסן סלומינסקי: היו דברים שאנחנו בעצמנו לא ידענו עליהם.
שפרה שחר: אין שומן בתקציב הביטחון?
שפרה שחר: אין שום שומן שאפשר לקחת ממנו?
שפרה שחר: אני בדקתי ומצאתי.
ניסן סלומינסקי: דעתי הייתה ואני אמרתי שאני בעד לקצץ והצבענו על קיצוץ ואכן קיצצו שלושה מיליארד שקלים מתקציב הביטחון, אבל כאשר ישבנו השבוע שלושים שעות – בימי ראשון, שני ושלישי – וניתחנו כל דבר, לא היה שום תקציב במדינה שנותח כל כך לעומק ובשקיפות אדירה.
ניסן סלומינסקי: באמת, הייתה שקיפות אדירה שאני מנוע מלדבר עליה כאן.
ניסן סלומינסקי: רובי, אתה יכול להצדיק את דבריי.
ניסן סלומינסקי: הייתה שקיפות אדירה והדיונים התקיימו במשך שלושים שעות.
ניסן סלומינסקי: הצבענו בעד כי מוכרחים אבל עם כאב לב עצום כי אנחנו יודעים שכאן יש חוסר שיכול להיות שיום אחד נשלם ביוקר ובעוד מקומות יש חוסר ואנחנו באמת לא יודעים מה לעשות.
אמנון לורך: אתה מגלגל אותם לרווחה.
ניסן סלומינסקי: אני לא מגלגל.
אמנון לורך: אתה מגלגל את הנוער הזה לרווחה.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שאנחנו צריכים שיהיה לנו כאן את האומץ.
קארין אלהרר: ניסן, דנתם בכל?
ניסן סלומינסקי: כולל הכול.
ניסן סלומינסקי: הייתה הצעה להוציא את כל זה ממשרד הביטחון אבל זאת החלטה שהיא החלטה גדולה והיא לא רק בגין הדבר הזה בלבד.
ניסן סלומינסקי: הדבר היחיד שאני חושב שהוא אפשרי, אם אנחנו רוצים להתקדם, זה שאנחנו נחליט – ושוב, זה נגד תפיסתי ותפיסת הוועדה כי כן דגלנו בקיצוץ תקציב הביטחון – באיזושהי סיטואציה שהאוצר לא יקצץ לביטחון אלא יוסיף כסף ייחודי לביטחון לתחום הזה, או לחילופין יתנהל דיון, אבל זה לא רק על הרקע הזה אלא זה דיון הרבה יותר עמוק.
ניסן סלומינסקי: להוציא את כל נושא השכר, הקצבאות וכולי מהנושא של משרד הביטחון ומשרד הביטחון ישמח לכך.
קארין אלהרר: מה ההשלכה?
ניסן סלומינסקי: יש לזה הרבה השלכות אבל זה לא על הרקע הזה.
ניסן סלומינסקי: להערכתי בנושא הזה תקציב הביטחון הוא כזה שאני מתבייש היום לדבר ולא בגלל שזה לא חשוב, זה חשוב מאוד, אלא כי ראינו את הדברים.
ניסן סלומינסקי: הדרך היחידה היא אם הוועדה תצליח למצוא דרך שנניח שבמיליארד וחצי שקלים מגדילים את תקציב הביטחון ספציפית לנושא הזה למרות שבתפיסתי אני לא בעד להגדיל אלא לקצץ.
ניסן סלומינסקי: אם לא זה, אין שום סיכוי בעולם כי גירדנו את התקציב הזה.
אמנון לורך: זה לא רק כסף.
אמנון לורך: סליחה שאני קוטע אותך.
ניסן סלומינסקי: אני דיברתי כרגע על הכסף.
אמנון לורך: אני אומר לך שיש צעדים.
אמנון לורך: אני מטפל בזה.
אמנון לורך: אני כמעט לא עובד במשרד.
אמנון לורך: אני אומר לך שיש הרבה דברים.
אמנון לורך: אני לא רוצה להיכנס לזה עכשיו אבל אני אשמח אם תקים צוות שאני מוכן להיות המזכיר שלו ולעזור בעניין הזה למי שמוכן להרים את הכפפה.
אמנון לורך: אני אשמח אם אתה תרים את הכפפה.
אמנון לורך: אני אומר לך שזה לא רק כסף.
אמנון לורך: זה לא צריך להיות מיליארד וחצי כי הם מוציאים חצי מיליארד שקלים על סעד בתוך הצבא.
אמנון לורך: זה יחסוך חלק מזה.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות, כי הם עושים את הדברים האלה.
ניסן סלומינסקי: בזה אנחנו לא רוצים לפגוע.
אמנון לורך: יש בעיה שלא בכל הבסיסים נותנים אוכל.
אמנון לורך: כל מיני דברים שאני לא רוצה להיכנס אליהם עכשיו.
ניסן סלומינסקי: אני אשמח מאוד אם זה יהיה הסיכום והם יקבלו על עצמם.
ניסן סלומינסקי: אני בשמחה מוכן.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב שאתמול נחשפנו לאחר שלושה ימי דיונים.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאם הדיון הזה היה מתקיים בשבוע שעבר, הייתי מדבר אחרת לגמרי אבל נחשפנו על אמת ולכן אני אומר שהדילמות הן נוראיות.
אלעזר שטרן: אני חושב שזה לא הוגן ואני אומר לך מה לא הוגן.
אלעזר שטרן: אם יורשה לי, אני רוצה להתייחס לחשיפה עליה דיברת.
אלעזר שטרן: בצד אני אומר שעובדה שבמשרד החינוך, כל תקציבי הפנסיות הם לא בתקציב החינוך.
ראובן ריבלין: דרך אגב, גם הכנסת.
ניסן סלומינסקי: משרד הביטחון מת להוציא את זה ממנו.
אלעזר שטרן: אין אף ציבור במדינה שאתה אומר לו באופן ישיר שנגרם לו עוול אבל זה עומד מול F-15.
ראובן ריבלין: גם את זה הוא לא אמר.
אלעזר שטרן: במשתמע.
אלעזר שטרן: אני אומר למה במשתמע זה כך.
אלעזר שטרן: כי כל מה שניסן אומר זה שדנו אתמול על המשמעויות הכי רגישות שהן במשמעות של חיי אדם.
ראובן ריבלין: אני אגיד לך מה הוא אמר.
ראובן ריבלין: הוא אמר שהסמכות היום, נכון או לא נכון, היא בידי שר הביטחון.
ראובן ריבלין: שר הביטחון מקבל את תקציב הביטחון ובאותו רגע שאנחנו אישרנו את התקציב, אומר משרד האוצר שתפקידו הסתיים ולמשרד הביטחון יש תקציב.
ראובן ריבלין: לרמטכ"ל יש גם סמכות להעביר בתקציב ממקום למקום.
ראובן ריבלין: הוא אומר שהוא צריך פחות גדוד טנקים ורוצה לתת לחיילים אלף שקלים, זה בסמכותו.
ראובן ריבלין: הוא אומר שלא יבואו אליו ויורו לו.
ראובן ריבלין: זה התקציב שאני נותן למשרד הביטחון עכשיו וכל דבר נוסף שאתם צריכים, אתם תבואו אלי.
ראובן ריבלין: לכן יש כאן מיס-קונספציה של המחשבה מהו חייל בצה"ל, האם הוא נכס של משרד הביטחון או הוא נכס של העם.
ניסן סלומינסקי: על זה אנחנו מסכימים אבל זה לא מה שקיים היום.
אלעזר שטרן: הוא אומר שהוא נכס של משרד הביטחון.
ראובן ריבלין: עוד רגע יבואו וישאלו מי אחראי, בוגי או לפיד.
קארין אלהרר: הפנסיות התקציביות נמצאות במשרד הביטחון.
אלעזר שטרן: הם שנים מבקשים להוציא את זה.
ראובן ריבלין: ברמה העקרונית, חייל הוא חייל של העם, של המדינה.
אלעזר שטרן: נכון, אבל אין אף שר שאתה שם לו עניין של חיים ומוות, כמו שאתה אומר על שר הביטחון ואני מקבל את ההגדרה הזאת.
אלעזר שטרן: החיילים האלה, אוי ואבוי לנו אם הם יהיו של שר הביטחון.
אלעזר שטרן: אבל המשמעות של ההסכמה הזאת היא שנגיד עכשיו למשרד האוצר.
ראובן ריבלין: לזה צריך חקיקה.
אלעזר שטרן: עכשיו אתה משקיע בתקציב חיילי החובה שניים וחצי מיליארד שקלים, תחתוך את זה היום מתקציב הביטחון ומהיום הזה תקציב שכר חיילי החובה לא במשרד הביטחון.
שפרה שחר: שייך לאוצר.
ראובן ריבלין: כך זה יהיה.
אלעזר שטרן: כי אחרת גם בשבוע הבא נשב לדיון כאן.
ניסן סלומינסקי: זה מה שהביטחון מבקש.
ניסן סלומינסקי: זה רק מנפח את תקציב הביטחון.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם זה בגדר החלטת ועדת כספים.
ניסן סלומינסקי: להערכתי זה צריך להתחיל בהחלטת ממשלה.
ראובן ריבלין: מה זה שכר?
ראובן ריבלין: אנחנו מדברים כאן על מתן תגמול לאנשים וזה נושא ממלכתי, זה נושא של המדינה וזה נושא בו אנחנו צריכים לדון.
אמנון לורך: זה לא תגמול.
אמנון לורך: אתה נכנס לעולם אחר.
ראובן ריבלין: היא אומרת שמי שלא הלך לקבע, מאבד שלוש שנים.
ראובן ריבלין: כל אחד יכול לכת לקבע.
רוברט אילטוב: לא, לא כל אחד יכול ללכת לקבע.
ראובן ריבלין: אסור לומר מהיכן להוריד את זה אלא לומר שזאת חובה מוחלטת.
שפרה שחר: אם היינו דנים כאן ב-F-16.
ראובן ריבלין: אבל מי את שתדוני ב-F-16?
שפרה שחר: אם היינו דנים בזה, מפקד חיל האוויר היה כאן אבל החיילים לא מספיק חשובים כדי שיגיע לכאן מישהו בכיר.
ראובן ריבלין: זה צריך לעבור למדינה.
ניסן סלומינסקי: לשיטתם, ואתמול הם אמרו, העדכונים של המשכורות נמצאים בתוך התקציב.
אמנון לורך: זה לא נכון.
אמנון לורך: מה שהוא אמר, זה לא נכון.
אמנון לורך: אני מצטער שאני מקלקל את המסיבה.
אמנון לורך: יש הסכם בין האוצר למשרד הביטחון.
ראובן ריבלין: איזה מסיבה?
ראובן ריבלין: זאת הצעה לסדר.
אמנון לורך: אני אומר לך מה התשובה של מר רן פרוזנפר ושל הבוס שלו לשעבר.
אמנון לורך: הם חתמו על הסכם ולכן ההצמדה של חיילי הקבע הייתה.
אמנון לורך: זה היה אותו סעיף בפקודת מטכ"ל ואחד שינו ואחד לא בהסכם בין האוצר ומשרד הביטחון.
ראובן ריבלין: מה זה שייך לדיון הזה?
אמנון לורך: אומרים שלאוצר אין Say.
ראובן ריבלין: אני מציע לקבל את ההצעה לסדר ולדון בצורה רצינית ביותר בדיון אליו יוזמנו הגורמים.
אמנון לורך: השאלה אם אחרי 27 שנים זה איבד את הפרופורציה או לא.
ראובן ריבלין: אתה מוכן לדיון אבל אני לא מוכן לדיון.
ראובן ריבלין: לא התכוננתי לדיון.
ניסן סלומינסקי: אחרי שלושים שעות אתה מוכן יותר ממנו לדיון.
ניסן סלומינסקי: להערכתי הפתרון הוא בשני כיוונים כאשר אחד אולי לא סותר את השני.
ניסן סלומינסקי: הפתרון האחד הוא הפתרון הגדול שצריך להיות שכל הנושא הזה, כולל המשכורות, נושא התגמולים, הפנסיות וכולי, כל זה צריך לצאת – כמו במשרדים האחרים – מהביטחון ולעבור לאוצר או למי שצריך ושם אנחנו יכולים להילחם וללחוץ שיהיו התנאים הרגילים.
ניסן סלומינסקי: זה צריך לצאת מהביטחון וזה יהיה טוב לכל הכיוונים.
ניסן סלומינסקי: ראשית, זה מנפח מאוד את תקציב הביטחון.
ראובן ריבלין: לעזור לך.