GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: אני מעולם, בכל המעשים שלי, כולל מפעל ההזנה שהזכיר, לא ביקשתי התחייבות כספית מאף אחד.
אלי אלאלוף: ביקשתי רק עזרה להתחיל במשהו.
אלי אלאלוף: וכשהתחלנו, לא היתה מסגרת תקציב.
אלי אלאלוף: היום המדינה מתקצבת מפעל הזנה בכמעט 400 מיליון שקל.
אלי אלאלוף: התחלנו עם 1,500 ילדים.
אלי אלאלוף: יש לי – סליחה, נשים, אל תיפגעו - שיטה להכניס להריון את המדינה.
אלי אלאלוף: אם הוועדה תבוא עם המלצות חזקות, אמתיות, רציניות, שקולות, אנחנו לא בעד להשתולל.
אלי אלאלוף: ואני מודה – פתחנו לדיון כל טאבו שהיה במערכת.
אלי אלאלוף: מי אמר שאוניברסלי זה טוב?
אלי אלאלוף: רק מפני שאתם יודעים עכשיו לנתח?
אלי אלאלוף: אנחנו אמרנו עכשיו לוועדה: תבדקו את זה.
אלי אלאלוף: אז בדקו, ויש דעות כאלה ויש דעות כאלה.
אלי אלאלוף: ואני מודה, אני חושב שמי שעשיר, יכול לוותר על קצבת זקנה.
אלי אלאלוף: תנו לנו קצת את הזכות, לשאול את השאלות.
אלי אלאלוף: לא היינו רוצים להוציא דוח, ואתם תבינו לנו.
אלי אלאלוף: אין בוועדה שלנו נציג מגזר א', ב' או ג'.
אלי אלאלוף: יש אנשים מהמגזרים השונים, אבל כאנשי מקצוע, כאנשים שיודעים לבדוק נושאים- - -
סתיו שפיר: אבל אתה לא עונה לי על השאלה.
סתיו שפיר: שאלתי, מה ההתחייבויות בכל זאת שהאוצר נותן.
אלי אלאלוף: אמרתי שלא ביקשתי ולא אבקש.
סתיו שפיר: כפי שגם הוועדה הזאת יכולה לומר שהיא בשיתוף פעולה עם האוצר.
אורלי לוי אבקסיס: תני לו להמשיך.
אלי אלאלוף: סתיו, עם כל ההערכה האישית שלי, ויש לי הערכה, גם אם את לא יודעת, אליך - יש עניין של אסטרטגיה.
אלי אלאלוף: את מכירה שר רציני שיגיד: אדון אלאלוף – אני לא יודע מה אתה ממליץ – קח עשרה מיליארד שקל, תטרוף אותם?
סתיו שפיר: במילים האלה דיבר פרופ' טרכטנברג.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, תנו לו להציג את הנושא.
אלי אלאלוף: אם הייתי נשמע רק לספקות שיש במגזר הציבורי ובאזרח של כל אחד בעולם האזרחי של כולנו, אין לנו מה לעשות.
סתיו שפיר: חלילה, אנחנו רוצים לחזק אותך.
אלי אלאלוף: אני אומר לך, מהיכולת שיש בוועדה, מהיכולת – ואנחנו לא תמימים.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים להסתכל.
אלי אלאלוף: אתמול אמרו לנו שרק 500 ומשהו מיליון שקל בחלק מהשנה נכנסו מרווחי הגז.
אלי אלאלוף: לאן ילכו?
אלי אלאלוף: לקנות את האוניות, לשמור על הפלטפורמה או ללכת לנושא החברתי?
אלי אלאלוף: אנחנו גם יודעים.
אלי אלאלוף: מישהו הכין תוכנית, איך לנצל את הכסף, ששם היו מיליארדים?
אלי אלאלוף: וכולם באו והפחידו אותנו: לא, הכסף לא יישאר בארץ, כי תהיה אינפלציה, והעשירים יתרוששו וכל השטויות האלה.
אלי אלאלוף: אנחנו לא נמכרנו למושגים האלה.
אלי אלאלוף: אנחנו מתמודדים.
אלי אלאלוף: בדקנו את האוניברסליות.
אלי אלאלוף: ועדות המשנה בדקו את זה לבד.
אלי אלאלוף: אנחנו חמש ועדות משנה, בדיוק כמו שאמרת, אילן, על חמשת הנושאים שאמרת: דיור, חינוך, רווחה, דהיינו, הפרט, המשפחה והקהילה.
אלי אלאלוף: הפתרונות, נתמקד במשפחות בעיקר.
אלי אלאלוף: הרביעי זה הבריאות, והחמישי זה כלכלה ותעסוקה, עם כל ההיבטים.
אורלי לוי אבקסיס: רק אל תחזירו את ויסקונסין, שמי שהרוויח שם היו החברות ולא האנשים.
אלי אלאלוף: אנחנו לא מדברים על זה לצערנו, אבל אנחנו יודעים ששירות התעסוקה- - -
אורלי לוי אבקסיס: אותו צריך לחזק.
אלי אלאלוף: שמחזיק אחד הכלים הטובים והחשובים, הוא לא מתפקד היום.
אורלי לוי אבקסיס: כי האוצר ייבש אותו.
אלי אלאלוף: אנחנו נציין את זה.
אלי אלאלוף: אנחנו נציין הרבה מאוד עיוותים שקיימים במערכת.
אלי אלאלוף: כי העיוותים יצרו, לא רק האנשים.
אלי אלאלוף: אחד הדברים שאני מקווה שלא שמעתם – אין לי טענה לאף אחד שהוא בעוני.
אלי אלאלוף: אין טענות לעני.
אלי אלאלוף: אנחנו הקמנו מדינה כדי שהמדינה תדע להשלים את הצרכים של כל אזרחיה.
אלי אלאלוף: זו נקודה מרכזית.
אלי אלאלוף: אנחנו באים לא בהטלת אשמה על מישהו.
סתיו שפיר: תוכל רק לספר למה הפרוטוקולים של הישיבות לא פתוחים לציבור?
אלי אלאלוף: נתנו, ובהתחייבות של השר - כל המליאה היא פתוחה.
אלי אלאלוף: אם היו נותנים לי את כל התקציבים הנדרשים, ואורלי לא תשכח שביום הראשון של הקמת הוועדה היא חשבה ש-500 אלף שקל זה הרבה כסף.
אלי אלאלוף: ואני מסכים שזה הרבה כסף.
סתיו שפיר: אז אין לך תקציב לפרוטוקולים?
אלי אלאלוף: אין לי תקציב מספיק.
אלי אלאלוף: הבירוקרטיה היא כבדה.
אלי אלאלוף: אתם יודעים שאני ועדה ציבורית, כפוף לחוקי המכרזים הכי מטופשים שיש בעולם?
סתיו שפיר: דווקא מקנזי- - -
אלי אלאלוף: מקנזי באו בהתנדבות.
סתיו שפיר: אז אביא לך פרוטוקוליסטים בהתנדבות.
אלי אלאלוף: אין לי שום בעיה.
אלי אלאלוף: אין לי בעיה לעשות את זה.
אלי אלאלוף: אין לי מה להסתיר, חברים.
אלי אלאלוף: מה יש לי להסתיר?
אלי אלאלוף: אני רק מציף בעיות.
סתיו שפיר: יש כסף לכל מיני הוצאות אחרות, אבל אין כסף כדי לחשוף את הוועדה לציבור.
אלי אלאלוף: מה הוצאות אחרות?
אלי אלאלוף: אני וחמישים חברים אחרים- - -
אורלי לוי אבקסיס: סתיו, בואי לא נרצח את השליח.
אלי אלאלוף: חוץ מקפה בישיבה הוועדה לא שילמה – לא נסיעות שלי, לא שכר, לא הוצאות אישיות, לא גרוש אחד לא לי ולא לאף אחת מששים חברי הוועדה.
אלי אלאלוף: אתם יכולים לתאר לעצמכם מצב כזה?
אלי אלאלוף: זה לא התנדבות?
אלי אלאלוף: מכון ברוקדייל נותן שירות ומוסיף כסף.
סתיו שפיר: אז ודאי אפשר להביא מתנדבים שיכתבו פרוטוקולים- - -
אלי אלאלוף: בבקשה, אני קונה מייד.
אלי אלאלוף: ממחר בבוקר.
סתיו שפיר: גם תתי-הוועדות.
אלי אלאלוף: גם תתי-הוועדות.
אלי אלאלוף: יש לנו חמש תתי-ועדות, שעובדות, בראשות יושבי-ראש, לדעתי, מדהימים, אם זה ג'וני גל בנושא הרווחה, ראש בית הספר לעבודה סוציאלית, אם זה פרופ' צבי אקשטיין בנושא תעסוקה וכלכלה, אם זה פרופ' עדי קרח בנושא חינוך, אם זה ורדה סוסקולני בנושא בריאות.
אלי אלאלוף: כל החבר'ה האלה עובדים, ואתם לא יודעים באיזה קצב מטורף.
סתיו שפיר: אין לנו ספק בעבודת הוועדה.
ניסן סלומינסקי: הוא אמר לך כבר שלוש פעמים, שתביאי לו מתנדבים - הוא מוכן לתת לך את זה.
אלי אלאלוף: אין לי בעיה של שקיפות.
אלי אלאלוף: מישהו העיר, האם נתייחס רק לקצבאות.
אלי אלאלוף: ודאי שלא.
אלי אלאלוף: העוני זה תולדה של מספר מערכות שנכשלו, מספר תחומים, ואם לא נבוא בראייה משלבת מערכות – ביקשתי, שלחתי מכתב אישי לכל מנכ"ל, לומר לו מה תקציב העוני במשרד שלו.
אלי אלאלוף: אז אציין לפחות אחד שכתב – משרד הבריאות: לא קיים.
יעקב ליצמן: תגיד לו שהוא לא מבין בבריאות.
יעקב ליצמן: הוא אומר שאין עוני בבריאות?
ניסן סלומינסקי: לא, תקציב ספציפי לנושא.
ניסן סלומינסקי: אבל לא רק לעניים.
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין דווקא כמה שמצאנו בעקבות הבדיקה השטחית הראשונית הזו.
אלי אלאלוף: מצאנו שמשרד הבריאות הוא היחיד שהקים יחידה לבדיקת הפער בשירותי הבריאות.
אלי אלאלוף: אנחנו רואים שזה בעל השפעה אדירה, והמסמכים שקיבלנו והפגישה עם הצוות היו מאוד מרשימים.
אלי אלאלוף: בוועדה לנושא כלכלה ותעסוקה, כל הנושאים שהעליתם – שכר מינימום, הנושא של מס הכנסה שלילי, הנושא של הזרים.
אלי אלאלוף: יש סעיף מיוחד על ה-220 אלף זרים – לא רק כי פוגעים בכבודם אלא כי בגללם, גם הניצול שלהם מוריד את השכר של האוכלוסיות האחרות.
אלי אלאלוף: נושא הקבלנות נכנס.
אלי אלאלוף: כל הדברים הללו יהיו, ואכיפת חוק.
אלי אלאלוף: לצערי, יש דברים שהתקבלו בהחלטות, בחוקים, שלא מיושמים.
אלי אלאלוף: אנחנו נציין אותם בתמימות שלנו.
אלי אלאלוף: אני בטוח שתחשבו שאנחנו תמימים.
אלי אלאלוף: בלי תמימות לא היינו נכנסים להרפתקה הזאת.
אלי אלאלוף: אני לא מתבייש להיות אדם תם.
אלי אלאלוף: לסיכום, אדוני היושב-ראש, אני חושב שקודם כל, כבוד לכם שמצאתם לנכון לדבר על הוועדה.
אלי אלאלוף: לא התכוננתי, כי מה שקיבלתי היה התייחסות למסגרת תקציבית, ובאתי להגיד לכם שאני לא רוצה היום מסגרת תקציב, אבל לחשוב שזה ייגמר ללא כסף חדש לתחום, זה טעות.
אלי אלאלוף: לחשוב שלא ננצל את המסגרות הקיימות והמנוצלות, זה לחשוב שלא עשינו את עבודתנו.
אלי אלאלוף: למשל, מיכל צוק, שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא – הודיעה השבוע, מטרכטנברג קיבלו תקציב של מיליארד ו-200 מיליון שקל לגבי מעונות, הצליחה להוציא התחייבויות – לא ביצוע - רק של 700 מיליון.
אלי אלאלוף: כל הרשויות שאנחנו – סליחה, אורלי, שאני מסתכל עליך מייד כשאני חושב על הרשויות שאנחנו אוהבים - הן לא מסוגלות למשוך את הכסף, כי יש גם החוק של ה-25 אחוז, המאצ'ינג המטומטם, סליחה על הביטוי.
אלי אלאלוף: אז ודאי רעננה יבנה או כפר שמריהו בנו מעון יום בעזרת המדינה ב-23 מיליון שקל.
אורלי לוי אבקסיס: אתם משנים את ההמלצה למאצ'ינג?
אלי אלאלוף: כן נתייחס למאצ'ינג.
אלי אלאלוף: ואבסורד שזה חוק אוניברסלי דווקא.
אלי אלאלוף: כל הרשויות חייבות ב-25 אחוז.
אלי אלאלוף: איזה מין דבר כזה?
אלי אלאלוף: אנחנו מדברים על מיצוי זכויות.
אלי אלאלוף: אורלי, ציינת את זה.
אלי אלאלוף: למה מס הכנסה שלילי היה בשנה שעברה בניצול של 29 אחוז בלבד, והשנה אולי, לאור הבליץ הפרסומי שעשו בחודשיים-שלושה האחרונים – זה אחד הדברים שהשתנה לאור הוועדה.
אלי אלאלוף: הנה, דוגמה.
אלי אלאלוף: פתאום יגיעו אולי בהערכתם ל-50 אחוז.
אלי אלאלוף: אנחנו חושבים שמס הכנסה שלילי הוא כלי טוב, אבל לא מספיק, ולא מספיק גבוה.
אלי אלאלוף: לא צריך לקבל אותו פעם בשנה.
אלי אלאלוף: מה, אוכלים רק בסוף השנה?
אלי אלאלוף: לא אוכלים כל יום?
אלי אלאלוף: אי-אפשר לחלק ולמצוא את המנגנון שיהיה לפחות אחת לשלושה חודשים?
אלי אלאלוף: כל זה נבדוק ונביא המלצות.
אלי אלאלוף: ואני חוזר – אנחנו עובדים בחרדת קודש מאוד-מאוד קשה.
אלי אלאלוף: שלא תחשבו שנצא משם עם חיוך מלא.
אלי אלאלוף: נצא עם הרבה דאגות, למרות שניתן גם המלצה על התמודדות ארגונית של הממשלה כדי לטפל בעוני.
אלי אלאלוף: אמרתי, ואמרתי את זה לראש הממשלה, כשקיבל אותי, זה היה התנאי שלי מול מאיר, אמרתי לו: מאיר, אני הולך אישית לבד לראש הממשלה, לשמוע ממנו מה שאני צריך להרגיש אצלו בנושא הזה.
אלי אלאלוף: אני יצאתי מאוד מעודד מהישיבה הזאת.
אלי אלאלוף: אמרתי שאנחנו חייבים להקים מנגנון קבוע אצל ראש הממשלה.
ראובן ריבלין: היה פרוטוקול בישיבה של ראש הממשלה?
אלי אלאלוף: לא הועבר אליי.
אלי אלאלוף: והוא ביקש שאחרי שהשר יאמץ את ההמלצות שלנו, הוא באופן אישי מתחייב להביא את זה לשולחן הממשלה.
סתיו שפיר: תוכל להתייחס לסוגיית הביטוח הלאומי?
אלי אלאלוף: לגבי הביטוח הלאומי, לא סוד שזה גוף שזקוק לבדיקה יסודית מאוד, כולל הקצבאות.
אלי אלאלוף: אמרתי בישיבה הראשונה לראש הממשלה – אחת ההמלצות הברורות, שכל הנושא של קצבאות ייבדק בשנת 2015.
אלי אלאלוף: לא לפי הטלאי, טלאי של עשרות השנים האחרונות.
אלי אלאלוף: אף אחד לא מסוגל לומר היום, למה זה 140 שקל קצבת ילד?
אלי אלאלוף: אם אני מצטרף להערות של דב חנין על החשיבות שכל ילד ירגיש רצוי, הוא מרגיש רצוי ב-140 שקל?
אלי אלאלוף: ובמיוחד שהוא בעוני?
אלי אלאלוף: וההורים שלו מרגישים שהם יצילו אותו ב-140 שקל?
אלי אלאלוף: למה זה 140 שקל – מישהו יכול לתת תשובה?
אלי אלאלוף: למה זה קצבת זקנה, שמושלמת עם – אני חושב שיותר מדי שנים סירסו את הביטוח הלאומי, פגעו בו.
אלי אלאלוף: שמעתי אותך בדוח, בפגישה.
אלי אלאלוף: כל זה פגעו בביטוח הלאומי כל השנים.
אראל מרגלית: עדיין פוגעים.
אראל מרגלית: כמו מין בנק.
אלי אלאלוף: ניתן המלצה בעניין.
אלי אלאלוף: אם אנחנו מתבססים היום על הביטוח הלאומי כדי להוציא את העם מהעוני – אשליה.
אלי אלאלוף: אין לו כלים לזה, אין לו מדיניות לזה.
אלי אלאלוף: הוא לא יכול לקבוע את המדיניות.
אלי אלאלוף: מי שקובע את המדיניות של הביטוח הלאומי זה האוצר, זה שר האוצר, זה ראש הממשלה ושר האוצר.
אלי אלאלוף: אז ודאי זה לא המצב.
באסל גטאס: תתייחסו לזה בדוח שלכם?
אלי אלאלוף: כן, אבל לא נוכל להיכנס לעומק שכולנו היינו רוצים.
ראובן ריבלין: הוא אומר שפעם ראשונה זה נכנס לפרוטוקול.
ראובן ריבלין: הוועדה הוקמה על-ידי שר הרווחה, בדיקת נושא העוני.
ראובן ריבלין: פירושו של דבר, מטבע הדברים, הוועדה לא אומצה על-ידי הממשלה, אלא כל כוונתה, לראות מה משרד הרווחה יכול לעשות במסגרת אותן המלצות, ואתם נוגעים בבעיה עצמה של העוני ולא רק בעניים.
ראובן ריבלין: גם זה, אילן, וגם זה.
ראובן ריבלין: אני רק אומר לך, שכל עוד הממשלה לא מתחייבת לקבל את המלצותיכם לדיון – אמרת שראש הממשלה מתחייב להביא את זה בפני הממשלה.
ראובן ריבלין: אני בטוח שהוא גם יאשר את זה, כי אז יש איזו זיקה, שתחילתה במשרד הרווחה, אבל סופה אולי יגיע באמת לממשלה, אז כל הדיון שאנחנו דנים פה בסדר העדיפויות, בנושא של הראייה האוניברסלית של ילדים, כל משמעותו הוא תקציב, ותקציב כל-כולו הוא סדר עדיפויות.
באסל גטאס: תקציב של האוצר או של הביטוח הלאומי?
ראובן ריבלין: זה מה שאמרתי.
אלי אלאלוף: אני מבקש רק משפט אחד לסיום.
אלי אלאלוף: בפגישה עם ראש הממשלה הוא ביקש לצרף את נציגי המשרדים, וכל המשרדים נמצאים בוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: ראש הממשלה סמך את ידו על הוועדה?
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שיש לנו נציגים של משרד ראש הממשלה, של המשרדים הרלוונטיים.
אלי אלאלוף: סליחה שלא ציינתי את ניצה קסיר, שהיא נציגת בנק ישראל בוועדה.
אלי אלאלוף: זה מאוד חשוב שתבינו שהמשרדים בתמונה.
ניסן סלומינסקי: תודה, אדוני.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מאוד-מאוד מחזקים את ידיכם, ולא רק זה – אני מקווה שבשבוע הבא נקיים את ישיבת ההמשך, שבה יישבו כאן נציגי האוצר, וננסה להתקדם ולתת לכם גב לאורך כל הדרך.
אלי אלאלוף: מבחינת טיימינג שלנו, אני מבקש שתדחו את זה בשבועיים, דיון המשך אתנו.
ניסן סלומינסקי: צריך רק לראות בנושא הפגרה.
ניסן סלומינסקי: נדבר.
ניסן סלומינסקי: חבריי חברי הכנסת, אראל הראשון, בבקשה.
אראל מרגלית: מר אלאלוף, קודם כל, בשבילי, לראות אותך פה משני היבטים – קודם כל, אבא שלי היה מנהל בית פומרנץ בשמואל הנביא במשך שנים.
אראל מרגלית: היינו שם בחזית הזאת בשנות ה-70.
אראל מרגלית: דרך אבא שלי הכרתי אותך וראיתי את עבודתך.
אראל מרגלית: הדבר המאוד דרמטי אחר כך זה מה שעשית בקרן רש"י.
אראל מרגלית: אני חושב ששם נתת להרבה מאתנו השראה, והראית לנו שדרך נושא החינוך והשכונות אפשר להתמודד עם עוני ואפילו להתחיל למגר אותו.
אראל מרגלית: אני חושב שיש תוכניות היום במדינת ישראל שעובדות בכל מיני מקומות, שמתמודדות עם זה בעיקר בהיבט החינוך ובהיבטים שונים.
אראל מרגלית: לא נמצאים פה נציגי האוצר, וזה מצער אותי מאוד.
אראל מרגלית: האמת היא שהשבוע ראיתי תמונה בעיתון, שבה שר האוצר באמת תורם 5 שקלים לקבצן.
אראל מרגלית: זה התפרסם בכל מקום.
אראל מרגלית: אני חושב שהוא היה בדרך לאירוע מאוד נוצץ, בדרך ליום הולדת של פרי, ששם היתה כל הצמרת הפיננסית של מדינת ישראל, ויש לי גם מה לומר לאנשים המצליחים במדינת ישראל.
אראל מרגלית: אבל מה שאני רוצה לומר עם יד על הלב, ואנחנו אחרי שנה באוצר, ששר האוצר עשה בעיקר למלחמה בעניים בשנה הראשונה ולא למלחמה בעוני.
אראל מרגלית: ומשרד האוצר, שלא נמצא פה, עם קצבאות הילדים שקוצצו באופן שרירותי לחלוטין ולא בתוכנית רב-שנתית ולא בבדיקה מהיסוד, ועם המע"מ שהועלה, לקח לכל משפחה, ואני בשנה עם 3,200 משפחות בירושלים כל שנה, לקח כל משפחה בין 2,000 ל-3,000 שקל, ולקח להם את החמצן והיכולת לנסות לגמור את החודש, שאולי הם הצליחו קודם ואולי זה היה קשה להם גם ככה.
אראל מרגלית: וזה מה שהאוצר עשה עכשיו.
אראל מרגלית: הוא לא אשם לעוני של השנים של ההזנחה של שלושה דורות, אבל זה מה שהוא עושה עכשיו.
אראל מרגלית: לכן עכשיו אנחנו, שאנחנו מנסים לדבר על הפערים, אנחנו מנסים לדבר על העוני כאן בוועדת הכספים, כי אנחנו פוגשים את זה כל הזמן - אנחנו מרגישים רע כשהם לא נמצאים פה.
אראל מרגלית: מרגישים רע שאנחנו לא מסוגלים להגיע אתם – ועדת כספים ומשרד האוצר - לאיזושהי הבנה.
אראל מרגלית: לפעמים לא צריך לקבל התחייבויות; צריך לשמוע ולקבל סוג של שותפות, שיוצאים לדרך ביחד.
אראל מרגלית: רצינו גם אנחנו להיות אתם בתוך השותפות הזאת כדי לתת אנחנו את העזרה למשרד הרווחה ולמשרד האוצר ולמה שצריך, ולומר – איפה אנחנו ספקנים?
אראל מרגלית: השנה הרי כלל ההוצאה, שהצביעו על זה באמצע הלילה, לקחו 4.5 מיליארד שקל מאיזשהם עודפים, שהיה יוכל להיות לאוצר, כדי להתמודד עם אתגרים כמו אתגר העוני.
אראל מרגלית: המדינה לקחה את זה מהשנה הראשונה ב-2015, וזה אומר בעצם שבריבית בריבית, שבעשר שנים זה משהו כמו 60 מיליארד שקל, שזה היה יכול להיות תוכנית לאומית.
אראל מרגלית: צעקנו על זה.
אראל מרגלית: אמרנו: אין הרבה מרווח בתוך המשרדים של הממשלה כדי לעשות תוכניות.
אראל מרגלית: זה היה משהו.
אראל מרגלית: עוני זה היה יכול להיות אחד מהם.
אראל מרגלית: תעסוקה, עוני וכו'.
אראל מרגלית: 36.6 אחוז מהילדים בישראל עניים.
אראל מרגלית: יש הבדל קטגורי בין שאתה ואבא שלי טיפלתם בשמואל הנביא, ואני רצתי שם גם, וחטפתי מכות.
אראל מרגלית: זה היה שנים דרמטיות, לבין המצב היום.
אראל מרגלית: ב-OECD אנחנו לא רק המדינה עם העוני הכי גדול; אנחנו גם המדינה הצומחת ביותר.
אראל מרגלית: בשלושים השנים האחרונות – אתה הצלחת להביא הרבה כספים מחו"ל.
אראל מרגלית: אנחנו עשינו את הפרויקטים החברתיים שלנו, שעשינו פה בארץ, עצמה כלכלית בתוך מדינת ישראל.
אראל מרגלית: זה מה שמשגע אותנו.
אראל מרגלית: היום קיימת עצמה.
אראל מרגלית: אנשים מצליחים.
אראל מרגלית: אני רוצה שהחברים שלי המצליחים שישאלו אתם עצמם – מה המשמעות של החיים שלהם, ש-500 מטר מהבית שלהם יש ילד שאין לו כריך להגיע לבית ספר?
אראל מרגלית: אני נותן לך כמעט כל עיר מרכזית בישראל, מסתכל 800 מטר ימינה, מסתכל 800 מטר שמאלה, ואני רואה ילדים שחיים כאילו במאה אחרת.
אראל מרגלית: אני גר בעין כרם.
אראל מרגלית: התחלתי בזה שטיפסתי על ההר לברזיל- - - בקריית יובל, כך אני התחלתי את הפרויקט החברתי שלי.
אראל מרגלית: ניסיתי לשלוח את הילדות שלי לבית ספר ארגנטינה, ראיתי שם עוני מטורף לפני 11 שנים, מטורף, לד עין כרם.
אראל מרגלית: עכשיו אחרי 10 שנים של פרויקט שם זה הפך להיות הקמפוס השני של בית הספר הניסויי, והנה כל השכונה הזאת עכשיו צומחת, ובעוד שכונות, ואפשר.
אראל מרגלית: יש אסכולה שלמה במדינת ישראל שרואה בעניים אשמים, כאילו ילד או ידלה בדרום, דור שלישי, שמקבלת 3,200 שקל בתקצוב שנתי, כשברמת השרון מקבלים 9,700 שקל בתקציב שנתי, כאילו הם אשמים על שהם לא יוצאים ממעגל העוני שלהם.
אראל מרגלית: ואנחנו יושבים ואומרים: ככה זה.
אראל מרגלית: אתה עשית דבר גדול בתחום החינוך.
אראל מרגלית: יש עוד כמה פרויקטים חינוכיים.
אראל מרגלית: דיברנו על המתנ"סים.
אראל מרגלית: החברה למתנ"סים גוועת.
אראל מרגלית: מדינת ישראל מזניחה את ההמצאה שחיים ציפורי ואבא שלי ואנשים אחרים אז המציאו של שירותים קהילתיים בחברה הישראלית.
אראל מרגלית: מזניחה אותה.
אראל מרגלית: אני משתגע.
אראל מרגלית: בתי ספר, אם היינו לוקחים את מערכת החינוך היום, אתה, אחרי המבצע הגדול שעשית, וממפים את בתי הספר, שכדי להגיע אליהם אפשר להתחיל להרים את השכונות האלה, זה בערך 1,200 בתי ספר, משהו כזה, במדינת ישראל.
אראל מרגלית: זה אפשרי.
אראל מרגלית: אני באופן אישי הגעתי ל-17 ב-11 שנים.
אראל מרגלית: זה עניין של החלטה לאומית.
אראל מרגלית: יש 2,000 שנת שירותניקים שבאים היום.
אראל מרגלית: משרד הביטחון, אני מדבר אתם.
אראל מרגלית: למה שלא יהיו 80 אלף שנת שירותניקים, שכל משפחה מבוססת בישראל, תהיה לה האופציה לשלוח את הילד שלהם לשכונה הזאת?
אראל מרגלית: זה עושה דברים גדולים.
אראל מרגלית: דיור בר-השגה, שאורלי וסתיו ואחרים פה מטפלים בזה?
אראל מרגלית: אני לא מדבר רק על אירופה וסקנדינביה; אני מדבר על עיר כומ ניו-יורק, על מה שעשו בהארלם בשמונה השנים האחרונות, על מה שעשו בברונקס.
אראל מרגלית: על פרויקטים רווחים, לא פרויקטים להשכרה.
אראל מרגלית: פרויקטים לבנייה.
אראל מרגלית: זה נראה כמו בניינים חדשים, ליד המשרד של קלינטון, איפה שהוא יושב.
אראל מרגלית: בניינים למחוסרי דיור שקבלנים מרוויחים מהם, שיעשו מערכת, שהקרקע ניתנת בחינם.
אראל מרגלית: נותנים את זה שם לשלושים שנה, וזה עובד - במדינות קפיטליסטיות – לא תגיד סוציאליסטיות.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים לתת לך גיבוי.
אורלי לוי אבקסיס: הצענו לך גם את החוק שגם אראל וכולם פה חתומים עליו.
אורלי לוי אבקסיס: זה בדיוק מה שהציג עכשיו אראל, פחות או יותר.
אראל מרגלית: ממש.
אראל מרגלית: אז אנחנו רוצים לתת גיבוי.
אראל מרגלית: אבל אנחנו מודאגים שימסמסו אותנו.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים להיות פה עם המשרדים של הממשלה בזמן ההשקה של כל אחד מהדברים, לומר להם שאנחנו נעמוד מאחוריהם, בין אם אנחנו קואליציה ובין אם אנחנו אופוזיציה, לומר להם שהכנסת הזאת, בכנסת הזאת אנשים לא מוכנים לקבל את המצב הנוכחי.
אראל מרגלית: מכל המפלגות.
אראל מרגלית: אני אומר לך.
אראל מרגלית: ורוצים לשמוע על משהו שהוא קטגורי שונה בגישה שלו, ומוכנים לתמוך בזה.
אראל מרגלית: גם אם נצטרך לריב על תקציבים ועל דברים אחרים, אנחנו מוכנים.
אראל מרגלית: אנחנו יודעים שזה גם מלחמה, כי באוצר רוצים משמעת פיסקלית.
אראל מרגלית: הביקורת המרכזית שקרן המטבע הבין-לאומית ישבה פה ודיברה אתנו בוועדת כספים – היא אמרה לנו: ישראל מזניחה את מנועי הצמיחה החברתיים שלה.
אראל מרגלית: חלק יותר מדי קטן של האוכלוסייה משתתף בצמיחה, ואם אתם מתכננים היום רק לעמוד בתקציב בשבע השנים הבאות עד 2020, זה יפה מאוד, אבל אתם מדירים אוכלוסיות שלמות ממעגל הצמיחה שלכם.
אראל מרגלית: זו הביקורת הכי גדולה שקיבלנו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם מדירים אותם, ליהנות מהגידול.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים שינוי.
יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.
יעקב ליצמן: אראל, אני רוצה שתדע איך המדינה עובדת.
יעקב ליצמן: היא צריכה פתרון לעוני.
יעקב ליצמן: בני הישיבות הם עניים.
יעקב ליצמן: אז מה היא עושה?
יעקב ליצמן: היא עושה אותם פליליסטים, מכניסה אותם לבתי סוהר, ושם יקבלו אוכל בחינם.
יעקב ליצמן: זו הדרך שלהם.
יעקב ליצמן: אני רוצה לומר לך עוד דבר.
יעקב ליצמן: אנחנו כל הזמן דנים פה, איפה האוצר.
יעקב ליצמן: אני מוחה.
יעקב ליצמן: אני לא מקבל את כל התירוצים.
יעקב ליצמן: אבל התירוץ לרווחה לא קיים.
יעקב ליצמן: כל מה שאתה מסביר לנו כאן שעה שלמה, על האוצר, שהוא מודיע, כן יכול לבוא, לא יכול לבוא – אני לא מקבל, אבל נניח שהיתה להם סיבה, איזה פיקניק או לא יודע לאן הם נסעו.
יעקב ליצמן: אבל הרווחה, שהוא הזמין את הוועדה, השר היה צריך להיות כאן.
ניסן סלומינסקי: לא יודע אם השר.
יעקב ליצמן: השר היה צריך להיות כאן, ולבדוק מה הדוח אומר כאן, ולשמוע את חברי הכנסת.
יעקב ליצמן: עם כל הכבוד.
יעקב ליצמן: תעזוב.
יעקב ליצמן: לכן את זה אני לא מקבל.
יעקב ליצמן: אני מבחין.
יעקב ליצמן: זה שפוליטיקה - גם זה שיש עתיד לא קיים בדיון, סימן שהעוני לא מעניין אותם.
יעקב ליצמן: ממש חמור.
יעקב ליצמן: יש להם שלושה חברים.
יעקב ליצמן: אם היה דיון על בני ישיבות, גג על גג היו עומדים כאן.
יעקב ליצמן: פתאום זה לא מעניין אף אחד מהם.
יעקב ליצמן: אני רוצה לומר לאלי, שאני מאוד-מאוד, באמת מכבד אותו שנים – הוא יודע את זה.
יעקב ליצמן: הוא עושה עבודה נהדרת.
יעקב ליצמן: עבודה קשה, לא פופולרית, כי הרבה ממשרדי הממשלה רוצים להרוג אותו על כל מיני מסקנות שאתה הולך להכניס שם.
יעקב ליצמן: אבל אתה צריך לדעת דבר אחד: היה בלגאן על נושא העוני כאן במדינה.
יעקב ליצמן: למה הקימו את ועדת אלאלוף?
יעקב ליצמן: בוא נגיד את האמת.
יעקב ליצמן: התחיל לחץ כאן על עוני.
יעקב ליצמן: OECD.
יעקב ליצמן: כל ילד שלישי.
יעקב ליצמן: זה בשיא, ב- OECD בעוני אנחנו גבוהים.
יעקב ליצמן: על זה אף אחד לא מדבר.
יעקב ליצמן: אז הקימו את ועדת אלאלוף.
יעקב ליצמן: אני מכבד, ואני רוצה לבקש, כי אני רוצה כן להילחם עבור המסקנות – אבל אני רוצה שנקבל את כל המסקנות, גם מה שמשרדי האוצר והרווחה לא מקבלים.
יעקב ליצמן: אני רוצה שהוועדה תדאג שנקבל אותן.
יעקב ליצמן: אני רוצה להראות לך עוד נקודה שאמרת, ולא שמת לב אפילו מה שאמרת.
יעקב ליצמן: אמרת שמס הכנסה שלילי בסוף השנה, בחודשיים האחרונים, התחילו קמפיין, להעלות את זה מ-20 אחוז, שאתה מקבל אולי 50 אחוז, שאתה לא יודע עדיין כמה זה.
יעקב ליצמן: שנה לא עשו כלום, שאנשים לא יוכלו לקבל כסף, מס הכנסה שלילי שעל-פי חוק מגיע להם, לא עשו כלום, וראו בסוף השנה שהם בברוך גדול, שזה קטסטרופלי שם, פתאום התחילו בקמפיין.
יעקב ליצמן: האם זה לא פשע?
יעקב ליצמן: הרי מס הכנסה שלילי זה לעזור לעניין.
יעקב ליצמן: איפה היו כל השנה לגבי זה?
יעקב ליצמן: אמרת דבר בתמימות.
יעקב ליצמן: בואו ניקח את זה.
אלי אלאלוף: זו תמימות מכוונת.
יעקב ליצמן: אני מקווה מאוד.
יעקב ליצמן: עשרה חודשים כלום, אנשים לא קיבלו.
יעקב ליצמן: לא משנה אם לא ידעו, וחודשיים אחרונים, כדי להעלות מהר מאוד לקראת סוף השנה, התחלו קמפיינים.
יעקב ליצמן: אנחנו לא יודעים עדיין כמה.
יעקב ליצמן: בוא נראה בסוף כמה.
<ניצה קסיר: זה עומד כעת על 65 אחוז.
<ניצה קסיר: זה היה 45 לפני הקמפיין.
יעקב ליצמן: ניחא.
יעקב ליצמן: למה לא בינואר להתחיל את הקמפיין, שאנשים יקבלו כל השנה?
יעקב ליצמן: למה בסוף השנה?
יעקב ליצמן: אני אומר, המסקנה שלי, שהמלחמה בעוני, המסכן היחיד שמתכוון ברצינות זה אלי.
אלי אלאלוף: אני לא לבד.
יעקב ליצמן: כולם שם ציניקנים וליצנים, לא רוצים להביא פתרונות לעוני.
יעקב ליצמן: אני לא יודע לגבי הדוח שלך, לגבי הקצבאות, הבקשה של התוספת לגבי הביטוח הלאומי, כלול, כי מרוקנים את הביטוח הלאומי גם, ובמיוחד סעיף ענף של ילדים.
יעקב ליצמן: הם מעבירים את זה לכל מיני דברים אחרים.
יעקב ליצמן: מרוקנים את זה, ואחר כך באים לוועדת שרים בממשלה, ואומרים שביטוח לאומי לא יודע לנהל את עצמו, שהוא בגירעון פתאום.
יעקב ליצמן: הם לא אומרים שלקחו את הכסף.
יעקב ליצמן: ודיברנו על זה כשהיה דיון על הביטוח הלאומי.
יעקב ליצמן: אני רוצה שגם אתה בדוח שלך תתייחס לקטע הזה - למה הם לוקחים כסף מהענף של ילדים וביטוח לאומי, וכמה לקחו בשנים האחרונות, ומה אתה מציע כאן לתקן את המצב הזה?
<משה בר: שמי משה בר, ואני יושב-ראש עמותת תנו יד לחירש, נכים למען נכים וארגון ארצנו החברתית.
<משה בר: אני מודה ליושב-ראש וגם לחברי הכנסת, שבאמת פועלים ועושים למען הציבור, אבל יש דברים שהם לא אמרו.
<משה בר: מי שרוצה שיהיה עוני וזה, זה רק הממשלות לדורותיהן, שיהיה להן במה לציין כל שנה שיש עניים.
<משה בר: לא נותנים להם את הכלים כדי להוציא אותם מהעוני.
<משה בר: לא צריך לתת להם הרבה - רק את הכלים.
<משה בר: לא לקחת לנכים ולאנשים שמקבלים קצבאות, ישר לחתוך להם את הקצבאות, ישר לקחת להם את הקצבאות.
<משה בר: אני יודע שמנסים לראות, אם נקלטו בעבודה, נשארו בעבודה.
<משה בר: אמהות חד-הוריות נקלטות לעבודה לחמישה-ששה חודשים, ונזרקות מהעבודה עם ילדים והכול, ואף אחד לא נותן את הדין לזה.
<משה בר: היום אנחנו שומעים ועדה אחר ועדה, שומעים ארגונים של קבוצות שמתארגנים, מיליונים, ולא נעשה כלום.
<משה בר: במקום את המיליון האלה לתת, שייתנו את המיליונים האלה לאנשים בשכונות החלשות, לכלים, לקורסים, כדי להוציא אותם.
<משה בר: עשרות נכים רוצים לעבוד, אבל אומרים להם: למה לעבוד?
<משה בר: אם יורידו לי את הקצבאות, את הכול, ופתאום אפלט מהעבודה, אצטרך לשלם פי אלף יותר כדי להחזיר את הנכות שלי, אז למה להם לצאת?
<משה בר: העליתי לפני שנים את הדברים האלה.
<משה בר: תנו להם להרוויח.
<משה בר: ותנו להם את הקצבה.
<משה בר: הקצבה היא על הנכות.
<משה בר: מה שייך אחד לשני?
<משה בר: ועוד הרבה דברים נוספים שיש.
<משה בר: יש אנשים שיש להם הכנסות מעל 50 אלף שקל בחודש.
<משה בר: הם לא צריכים לקבל קצבת ילדים.
<משה בר: לא יקרה להם כלום, אם הם לא יקבלו את הקצבה הזאת, להעביר לאלה שאין להם.
<משה בר: אנחנו יותר מדי אומרים: אין תקציבים, אבל יש.
<משה בר: ואלה שיש, ייתנו לאלה שאין.
<משה בר: ואני חושב שהם יעשו את זה באהבה.
ראובן ריבלין: שייתנו להם קצבת ילדים וייקחו מהם מס הכנסה.
ראובן ריבלין: זה העיקרון האוניברסלי.
<משה בר: ויש לנו עוד הרבה דברים כאלה.
<משה בר: אני כבר שלושים שנה פה בכנסת.
<משה בר: תמיד אני שומע ותמיד אין שום פתרון לנושאים האלה.
<משה בר: אנחנו מוועדה לוועדה, מישיבה לישיבה, מתחלפות ממשלות, ותמיד מדברים.
<משה בר: אני לא בא בטענות לחברי הכנסת.
<משה בר: חברי הכנסת עושים את העבודה הטובה ביותר, אבל הממשלה בהינף יד מנפנפת את הכול.
<משה בר: זה מה שקורה במשך השנים.
אורלי לוי אבקסיס: ניסן, יש לי שאלה אחת שמאוד הטרידה אותי, ואני פוחדת שנפספס את זה: היו פרסומים שוועדת אלאלוף הולכת להמליץ לשנות את מדד העוני.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לדעת ששיטת המדידה לא הולכת להשתנות.
אלי אלאלוף: זה נושא כל כך מורכב, מה שהעלית בחצי שנייה.
אלי אלאלוף: אני חושב שבעיית העוני היא שהיום המדד הוא רק כלכלי.