GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: רובי, אני מעלה להצבעה.
ראובן ריבלין: לא יכולים.
<שלומית ארליך: רגע, חבר הכנסת, רק שלא פספסנו – יש לנו את חברי הכנסת גילה גמליאל, סתיו שפיר - - -
ראובן ריבלין: לכן ראש הממשלה כנראה תומך - - -
ניסן סלומינסקי: מי שביקש זכות דיבור.
סתיו שפיר: וגם כל הקבוצה.
ראובן ריבלין: דרך אגב, אלעזר דיבר על זה קודם.
ניסן סלומינסקי: תגידי עוד פעם.
ניסן סלומינסקי: רבותי, שימו לב מי שביקש.
<שלומית ארליך: אמרנו – חברת הכנסת גילה גמליאל, סתיו שפיר, רובי ריבלין, מיכל בירן, גפני, בועז טופורובסקי.
<שלומית ארליך: פספסנו משהו?
סתיו שפיר: כן, תוסיפי את הקבוצה.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את ההעברה התקציבית, הפחתה בתקציב לשנת הכספים 2014, ירים את ידו.
<טמיר כהן: תאריך – 7 בינואר 2014- - -
ניסן סלומינסקי: אוקיי, מי בעד, ירים את ידו.
ניסן סלומינסקי: מי נמנע, ירים את ידו.
ניסן סלומינסקי: בעד אישור ההעברה – 5
ניסן סלומינסקי: אני גם כן מבקש רביזיה.
ניסן סלומינסקי: אני אגיד למה אני מבקש רביזיה.
מיכל בירן: זה מעניין באמת.
ניסן סלומינסקי: אני אסביר למה אני מבקש רביזיה.
משה גפני: גם אני אסביר.
משה גפני: אני בעד הרביזיה בגלל שגם אתה בעד הרביזיה.
ניסן סלומינסקי: אני אגיד למה רביזיה.
ניסן סלומינסקי: מה שקורה הוא שהעברה תקציבית, מרגע שאישרנו אותה, היא קיימת.
ניסן סלומינסקי: לעומת זאת החוק עדיין לא אושר.
ניסן סלומינסקי: הוא צריך להיות רק ביום שני.
ניסן סלומינסקי: אני לא הרגשתי נוח בזה שנאשר את הכסף לפני שהחוק עבר.
ניסן סלומינסקי: ואם החוק לא יעבור?
ניסן סלומינסקי: לכן כוונתי הייתה שבדיון שני, לאחר שהחוק יעבור, אני אוותר – רב מוישה - - -
משה גפני: אני הצטרפתי לכוונותיך ויש לי עוד כוונות.
ניסן סלומינסקי: בדיוק, נוותר אז על הרביזיה כדי שאחרי החוק יאושר הכסף.
ראובן ריבלין: אתה יכול גם לומר שאישרנו את זה בכפוף לאישור החוק.
ניסן סלומינסקי: הנושא שבפנינו הוא נושא שיכול לקחת הרבה ימי דיון, נושא כבד מאוד ואנחנו מקיימים בו דיון מהיר.
אלעזר שטרן: אפשר לעשות עליו ועדת משנה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו בדיון מהיר ונראה לאן ניקח את הנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: הנושא שעל סדר היום הוא קביעת קריטריונים לתקצוב סל מוצרים לחיילים בסדיר ובנושא זה הגישו כמה חברי כנסת הצעות לדיון מהיר – חבר הכנסת אלעזר שטרן, חבר הכנסת איציק שמולי שהתנצל כי הוא חולה, חבר הכנסת רוברט אילטוב וחבר הכנסת יוני שטבון שמתנצל כי אשתו עומדת ללדת בכל רגע ואולי כבר ילדה.
ניסן סלומינסקי: נלך לפי הסדר כך שאלעזר יתחיל ראשון ואחר כך רוברט.
ניסן סלומינסקי: לאחר מכן נשמע את "הבית החם" ואת צה"ל.
אלעזר שטרן: קוראים בטעות או לא בטעות שכר חיילי החובה למרות שאנחנו די מתעקשים שלא יקראו לזה שכר, והסיבה לכך שאנחנו מתעקשים שלא יקראו לזה שכר היא כי זה שירות המדינה.
אלעזר שטרן: מזל שאנחנו מתעקשים לא לקרוא לזה שכר כי אחרי כן היינו מתביישים בסכומים האלה שמקבלים חיילי צה"ל.
ניסן סלומינסקי: תקרא לזה הוצאות.
אלעזר שטרן: כל אחד יקרא לזה איך שהוא רוצה.
אמנון לורך: בבג"ץ המדינה קראה לזה דמי כיס.
אלעזר שטרן: בשורה התחתונה, המצב העצוב מאוד היום הוא שכאשר הילד שלך הולך לצבא, אתה צריך לשלם לו כדי שהוא יחיה.
ניסן סלומינסקי: ילד או ילדה.
אלעזר שטרן: גם וגם.
אלעזר שטרן: כיבדתי אותך ולכן לא ידעתי אם לידך אני יכול לומר ילד או ילדה כי שמעתי מה אמר הרב אליהו ומה אמר הרב הראשי.
ניסן סלומינסקי: יש מציאות.
אלעזר שטרן: אצלי בבית יודעים שכאשר אני מדבר על שירות, זה ילד או ילדה.
אלעזר שטרן: אני לא דיברתי על המציאות.
אלעזר שטרן: עם המציאות הזאת, תזרקו את הרבנים האלה אבל ברור שזאת המציאות.
אלעזר שטרן: אני לא מציע לפתוח את זה.
ניסן סלומינסקי: לא התכוונת לומר לפרוטוקול שיזרקו את הרבנים.
אלעזר שטרן: כן התכוונתי.
אלעזר שטרן: רבנים ראשיים שאוסרים על שירות בנות בצה"ל, לפרוטוקול אני אומר שצריך לזרוק אותם מהתפקיד שלהם.
אלעזר שטרן: שישתקו אם הם חושבים שזאת ההלכה שלהם ואם לא, שלא ידברו.
אלעזר שטרן: אם כן, תזרקו אותם אתם כי אני לא בחרתי אותם כפי שכולם יודעים.
אלעזר שטרן: נחזור לעניין.
אלעזר שטרן: כשהילדים שלך הולכים לשרת את המדינה, זה עולה לך כסף כי דמי הקיום שהם מקבלים, ברור לכולם שהם לא מספיקים לכלום.
אלעזר שטרן: במקביל אתה מפסיק לקבל קצבת ילדים מהביטוח הלאומי עבור הילדים מתוך הנחה שהם כבר מחזיקים את עצמם.
אלעזר שטרן: הם אמורים להחזיק את עצמם.
אלעזר שטרן: אתה לא יכול מצד אחד לומר להם ללכת לשרת ומצד שני לומר להם שהם יחזיקו את עצמם והאחזקה הזאת היא 350, 370 שקלים או לחיילים לוחמים יותר.
אמנון לורך: זה יגיע ל-430 שקלים.
דפנה גזית וייס: עכשיו נכנסה ההעלאה.
אלעזר שטרן: כמה מקבלים חיילים לוחמים, 890 שקלים?
אמנון לורך: 872.20 שקלים.
אלעזר שטרן: מצד שני, מסביב לשולחן הזה יודעים שלמדינה יש כסף שהולך לכל מיני דברים.
אלעזר שטרן: אל תמשכו אותי בלשון עוד פעם כדי לומר לאן הולך הכסף שהולך לכל מיני דברים.
אלעזר שטרן: לצערנו הרב לחיילי צה"ל אין מי שייתן כספים קואליציוניים, אף אחד לא מכניס את זה לתקציב שלו ואין מי שבאמת יצעק כאן, חוץ מגופים חוץ-פרלמנטריים שלשמחתי קיימים והם צועקים.
אלעזר שטרן: קודם כל הם מנסים לעזור, וצריך לומר זאת לזכותם, ושנית, מנסים גם להפעיל אותנו.
אלעזר שטרן: אני חושב שהדברים האלה צועקים גם נוכח מה שאמר אתמול בג"ץ וגם נוכח מה שמתרחש אצלנו בתוך הוועדה.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, מדינה שמשחררת והולכת לתת סוג של פטור לתקופת ביניים – לא משנה כרגע לאיזו תקופה – המדינה, ביחס למצב הנוכחי, תקבל מזה כסף.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, התוצר הלאומי הגולמי יגדל כי אתה משחרר אנשים לשוק העבודה.
אלעזר שטרן: אני חושב שהראשונים שהיו צריכים ליהנות מהכסף הזה, זה אותו ציבור שכן משרת.
אלעזר שטרן: במידה מסוימת 380 השקלים הם צעקה של אי שוויון שעוד לא נשמעת באמת אבל מעבר לאי השוויון של הקדשת הזמן, יש גם אי שוויון בהקצאת המשאבים.
אלעזר שטרן: לצערי הרב – ואני לא שם את זה לפתחה של מפלגה כלשהי כרגע – גם בוועדה הנוכחית, בוועדת שקד ובהמלצות ועדת פרי, אין התייחסות לדבר הזה למרות שבהצעה הראשונה שלי אני אומר שאני תומך בתקופת ביניים עם החרדים ולא להכניס אותם מחר לבתי כלא.
אלעזר שטרן: חשבתי שהכספים שהמדינה תקבל כתוצאה משחרור חרדים לשוק העבודה, צריכים להקטין את אי השוויון בעניין הזה.
אלעזר שטרן: אני יודע שבמדינה יש הרבה דברים לתקן.
אלעזר שטרן: אני חושב שדווקא כאן בוועדת הכספים – ואני לא שם את זה לפתחו של צה"ל בהקשר הזה – זה המקום.
אלעזר שטרן: את חטאיי אני מזכיר היום.
אלעזר שטרן: לא צריך להתבייש.
אלעזר שטרן: אני הייתי שם והייתי בדיוק במקומות שאחראים לדברים האלה, אבל כנראה לא צעקתי מספיק.
אלעזר שטרן: יחד עם זאת, אני חושב שדווקא אנחנו כמחוקקים שדנים בסוגיית אי השוויון, כמחוקקים או כאנשי ציבור שהנתונים מונחים לפתחנו כל יום – דיברת על נשים, אבל רק 58 אחוזים מהנשים משרתות בצה"ל – מה אנחנו אומרים?
אלעזר שטרן: לא רק שקיים אי השוויון בעצם מי שמשרת ומי שלא משרת, אלא גם קיים אי שוויון בתקבולים כי אם אתה לא משרת ואתה הולך לעבוד או ללמוד, אתה עושה לביתך, אבל מי שמשרתת לא יכולה לעשות לביתה.
אלעזר שטרן: אני מודה, אתה יכול לכת ולהסתכל על מי שצריך דמי שכירות ועל מי שצריך לקנות את המצרכים, ואתה יכול להסתכל – ולדעתי זה יותר נכון – על כל חייל וחייל עוד לפני החיילים שלנו שנצרכים.
אלעזר שטרן: אני לא רוצה להעלות כאן את כל העיוותים בהקצבות.
אלעזר שטרן: אתם תגידו לי שכל הזמן אני מדבר על ההסדר ואני אדבר על ההסדר אבל בזכות הוועדה הזאת, גם בזכותה, חייל שנמצא בשירות צבאי במסלול ההסדר, באותו זמן אנחנו משלמים כסף לישיבה שלו כאילו היא מחזיקה אותו אבל היא לא מחזיקה אותו אלא הצבא מחזיק אותו.
אלעזר שטרן: קח את הכסף הזה ותן אותו לחיילים נצרכים באותו זמן.
אלעזר שטרן: אם אנחנו רוצים להיות ישרים עם עצמנו ולהסתכל על הדברים, לפתחנו מונחים מקורות.
אלעזר שטרן: בשורה התחתונה, אני גאה להיות בין החברים שלי שביקשו את הדיון אבל אני מקווה שהדיון הזה – בכוח יושב ראש הוועדה ובכוח של כולנו – יביא לידי ביטוי מעשי את המלים שלנו כדי שאנחנו בסוף לא נגיד שכאן רק מדברים.
רוברט אילטוב: אני כמובן לא אתחיל לעסוק בעולם הדתי והחרדי כי זה לא הדיון עכשיו.
רוברט אילטוב: אני כמובן לא מסכים עם מה שנאמר על ידי הרבנים הראשיים אבל לא ניכנס לזה.
רוברט אילטוב: לצורך המחשה אני רוצה לומר כמה מספרים.
רוברט אילטוב: מספר שהוא לא גדול, אבל כאשר העריכו את הכסף ששילמו ב-1986, אם אני לא טועה, עבור סבון, המחיר היה שלושים אגורות והיום הסבון עולה בסביבות חמישה שקלים ועשרה שקלים כאשר לאחר בדיקה המחיר המינימלי הוא 3.40 שקלים.
רוברט אילטוב: פחית קולה עלתה 26 אגורות והיום היא עולה בבסיסים צבאיים לפחות חמישה שקלים.
רוברט אילטוב: כריך עלה 36 אגורות והיום הוא עולה 12, 13, 14, 15 ו-18 שקלים.
רוברט אילטוב: קופסת סיגריות עלתה שקל והיום היא עולה בממוצע 28 שקלים.
אמנון לורך: לאסירים זה יותר זול.
רוברט אילטוב: כרטיס קולנוע – אני חושב שהחיילים מפעם לפעם צריכים להגיע לקולנוע – עלה 2.5 שקלים והיום הוא עולה 39 שקלים.
רוברט אילטוב: וכך הלאה וכך הלאה.
רוברט אילטוב: אני חושב שמה שקורה כאן זה שהמדינה לוקחת מס עקיף על שירות בצה"ל.
רוברט אילטוב: כאשר כל השכר במשק מתעדכן – ויכול להיות שיש צדק בזה שאומרים שזה לא שכר – לא יכול להיות שהסכומים לא מתעדכנים לפי המחירים בשוק.
רוברט אילטוב: נניח שזה לא שכר ולא נתייחס לזה כאל שכר, אבל בטח חייבים לעדכן את הדברים כפי שהשוק מכתיב ולא כפי שאנשי הצבא והאוצר חושבים למרות שהם כביכול שומרים על הקופה.
רוברט אילטוב: יש כאן חיילים שבסוף באים להורים שלהם וגובים את המס שהמדינה קבעה.
רוברט אילטוב: אני כבר לא מדבר על מרכיב המס באותם המוצרים, במיוחד בסיגריות.
רוברט אילטוב: כמה נתונים סטטיסטיים שחשוב לדבר עליהם.
רוברט אילטוב: בשנה שעברה מעל ל-18 אלף חיילים הגיעו למאסרים בכלא בגלל הבעיות הכלכליות.
רוברט אילטוב: שלושים אחוזים מהלוחמים מגיעים לתפקידים עורפיים כי הם חייבים לעבוד.
רוברט אילטוב: אלה הם פני הדברים.
רוברט אילטוב: אני לא רוצה להיכנס לאלה שהולכים לצבא ולאלה שלא הולכים לצבא אלא אני מדבר על אלה שהם בצבא, על אלה שתורמים למדינה, שעושים את כל המטלות, את כל החובות ואנחנו פשוט שוכחים אותם.
רוברט אילטוב: שמענו שרוצים להוסיף להם מאה שקלים.
רוברט אילטוב: זה מס שפתיים?
רוברט אילטוב: יש עדכונים במשק על שכר ועל דברים אחרים וגם כאן חייב להיות עדכון.
רוברט אילטוב: אנחנו הרי לא יכולים לקחת בחשבון שאנשי צה"ל, אנשי קב, עובדי צה"ל ועובדי מדינה לא יקבלו עדכונים בשכרם או בתנאים שלהם.
רוברט אילטוב: האם כאשר אתה מעדכן נסיעות לעובדי מדינה אתה לא לוקח בחשבון את הקילומטרז' ואתה לא לוקח בחשבון את העלויות, את הדלקים ואת השירותים?
רוברט אילטוב: בטוח אתה לוקח את הכול בחשבון עת אתה מעדכן את נושא הנסיעות ולכן למה במקרה הזה שכחנו את החיילים שלנו?
רוברט אילטוב: התוספות האלה באות כדי להשתיק את אותם הורים שחלקם יושבים כאן ודואגים לכל החיילים ובחלקם החיילים שלהם כבר השתחררו אבל הם עדיין נלחמים.
רוברט אילטוב: אני חושב שיש כאן צדק והצדק חייב להיעשות וכאן אין כלל מקום לוויתור.
רוברט אילטוב: לא יכול להיות שהסכום אותו מקבל החייל לא עודכן.
רוברט אילטוב: כמו שאמרתי, ב-1986 הסבון עלה ארבעים אגורות והיום הוא עולה פי עשר והסכום לא עודכן.
רוברט אילטוב: זה לא יכול להיות.
רוברט אילטוב: הוא לא משתמש היום בסבון או הוא לא שותה מים?
רוברט אילטוב: מים מינרלים עולים חמישה שקלים בבסיס צבאי.
אמנון לורך: הצבא יאמר לך שהוא ביטל את הקריטריונים ולכן זה לא רלוונטי.
רוברט אילטוב: כרגע זה לא משנה.
רוברט אילטוב: הם יכולים לומר מה שהם רוצים ואנחנו נאמר מה אנחנו חושבים.
רוברט אילטוב: הצבא, כפי שהוא דואג לשכר אנשי הקבע וכפי שהוא דואג לשכר ותנאים של אזרחים עובדי צה"ל, הוא ידאג גם לחיילים.
רוברט אילטוב: מה שהם יאמרו, זה לא רלוונטי.
רוברט אילטוב: הם צריכים לעדכן את הכספים שהם מחלקים לחיילים.
רוברט אילטוב: לא יכול להיות ש-18 אלף חיילים הולכים לכלא בגלל הבעיות הכספיות ולא יכול להיות שמעמד הביניים – וגם המעמד המוחלש – צריך לשלם מס עקיף בסכום של כאלף שקלים, 1,500 שקלים, עבור החייל שהולך לצה"ל.
רוברט אילטוב: זה לא מקובל עלינו.
ניסן סלומינסקי: נשמע את "הבית החם", אחר את הצבא ואחר כך את חברי הכנסת ונראה איך אנחנו מתקדמים.
שפרה שחר: אני אדבר וגם עורך דין לורך ידבר, כל אחד מההיבט שלו.
שפרה שחר: אנחנו כאן וזה עוד אבן דרך במאבק ארוך.
ניסן סלומינסקי: תציגי את עצמך לפרוטוקול.
שפרה שחר: אני מנכ"לית עמותת "בית חם" לכל חייל, עמותה שמסייעת לחיילים בצה"ל, גם לחיילים בודדים ולכל חיילי צה"ל במגוון רב של תחומים כאשר בין השאר ממש עזרה כספית למי שצריך.
שפרה שחר: אנחנו זיהינו את הבעיה כבר די מזמן.
שפרה שחר: היום זאת עוד אבן דרך במאבק ארוך שנים ואנחנו מקווים שבקרוב הוא יגיע לאיזשהו פתרון הולם כי שני דברים קורים והם פשוט לא יעלו על הדעת.
שפרה שחר: האחד, המצב הזה שחיילים רעבים.
שפרה שחר: חיילים עורפיים למשל שמסיימים את התפקיד שלהם ביום חמישי אחר הצהרים ועד יום ראשון אין להם מה לאכול כי אי אפשר להתקיים מ-352.20 שקלים, סכום שניתן עד לפני כמה ימים.
שפרה שחר: באמת הייתה איזושהי העלאה מגוחכת של שבעים ומשהו שקלים לקבוצה הזאת של החיילים שהיא רוב צה"ל - לוחמים מהווים 18 אחוזים מחיילי צה"ל - שפשוט אין להם מה לאכול ואין להם מה ללבוש.
שפרה שחר: הם באים אלינו, אל עמותות אחרות ואל ארגוני סיוע אחרים, המפקדים שלהם מוציאים מהכיסים שלהם כספים ומחפשים צדקה בכל מקום, בין אם זה ביגוד חם לחורף, בין אם זה אוכל, דברים אלמנטריים שלא ניתנים.
שפרה שחר: דיברו כאן על דמי כיס.
שפרה שחר: אין לי בעיה שצה"ל יחליט שהוא נותן 300 שקלים לחיילים דמי כיס, אבל יתכבד צה"ל וישלם את נהלי הספורט של הבן שלי שהיה לוחם בסיירת ולא שילם את נעלי הספורט שלו במשך שלוש שנים.
שפרה שחר: יתכבד צה"ל וישלם את משחת השיניים, את משחת הנעליים ואת כל הדברים שהוא לא משלם היום ואז הוא יכול לתת 300 שקלים כדמי כיס.
שפרה שחר: דבר שני.
שפרה שחר: השערורייה הזאת שצה"ל בונה בריש גלי כל כך - הוא אפילו לא מתבייש לומר את זה - שההורים יממנו את ילדיהם החיילים.
שפרה שחר: כלומר, לא מספיק שההורים משלמים בדמים לפעמים – ושמענו על זה אתמול - בדמים תרתי משמע.
שפרה שחר: ההורים לא ישנים בלילה.
שפרה שחר: אני אימא לשני לוחמים, שני הבנים שלי סיימו שירות סדיר, ואני יודעת מה זה לא לישון בלילה כאשר שני הבנים היו בפעילות מבצעית ויוצא שאנחנו גם צריכים לממן את ההובי הזה לפחות באלף שקלים לחודש על פי נתוני אכ"א.
שפרה שחר: אני זוכרת את המצגת הראשונה שהראו לי בפגישה הראשונה אליה הוזמנתי לאכ"א לפני ארבע שנים.
שפרה שחר: הראו לי מצגת בה רמ"ח פרט הקודם, צחי אנגל, הראה לי שכל הורה מסבסד את ילדו או ילדתו, החייל או החיילת, לפחות באלף שקלים לחודש.
שפרה שחר: אני מדברת על לפני ארבע שנים ואני מניחה שהיום, לפחות לפי תוספת היוקר, זה עוד מאתיים שקלים.
שפרה שחר: זאת מציאות שלא תעלה על הדעת.
שפרה שחר: על מה אנחנו מדברים?
שפרה שחר: על חצי המדינה שמשרתת, עוד פחות ממנה משרתת שירות משמעותי, עוד פחות ממנה – ולעורך דין לורך יש את הנתונים המדויקים – שמסיימים שירות בצה"ל, שהם שנתיים לנשים ושלוש שנים לגברים.
שפרה שחר: אז את אלה, את חוד החנית של המדינה הזאת, שלא לדבר על הלוחמים שמחזיקים על גבם את המדינה, את אלה אנחנו מקפחים הכי הרבה?
שפרה שחר: זה דבר שהוא לא יעלה על הדעת.
שפרה שחר: למה אני כל כך כועסת על צה"ל?
שפרה שחר: כי צה"ל בריש גלי פשוט משקר.
שפרה שחר: משקר במצח נחושה ואומר שכל בעיות הת"ש פתורות.
שפרה שחר: אתה יודע מה?
שפרה שחר: לאחרונה עלתה רמת המפקדים הבכירים שפונים לעמותה עבור החיילים שלהם כי כלו כל הקצים.
שפרה שחר: מפקדים בכירים.
שפרה שחר: אני מדברת אתך על מ"פ ומעלה שפשוט מנסים בכל דרך לעזור לחיילים שלהם, דרך הת"ש, דרך התשמ"ש, דרך הבודד ולא מצליחים.
שפרה שחר: זה במקום שצה"ל יבוא ויאמר שאין לו מענה לפחות לשלושים אלף חיילים, לפחות לארבעים אלף חיילים, אין לו מענה, הוא יודע שהם בחרפת רעב, הוא יודע שהוא צריך לקבץ להם נדבות.
שפרה שחר: השבוע קיבלתי מכתב ממש"קית חינוך בכלא 4.
שפרה שחר: שאלתי אותה מי הפנה אותה אלי והיא אמרה לי שהמפקדת שלה הפנתה אותה אלי.
שפרה שחר: עינב קוראים לה, בכלא 4 שאמרה לי שהמפקדת שלה אמרה לה לפנות לשפרה כי רק היא תעזור לך עבור חייל שיש לו שבעים אלף שקלים חובות ועוד אלף ואחת צרות.
שפרה שחר: דבר כזה לא יעלה על הדעת.
שפרה שחר: אני רוצה לומר לך היושב ראש שהמשרד הקטן והצנוע שלנו מקבל בין ארבעים לחמישים פניות ביום.
שפרה שחר: ביום.
שפרה שחר: מבקשים פשוט מאוד נדבות.
שפרה שחר: פשוט מקבצים נדבות.
שפרה שחר: הדבר הזה לא יכול להיות.
שפרה שחר: יגידו שאין כסף.
שפרה שחר: אני מכירה את הסיפורים האלה.
שפרה שחר: אני אגיד לך כבוד היושב ראש למה כן יש כסף.
שפרה שחר: למשל, יש משהו שנקרא מענק הרמטכ"ל, שישה אחוזים שנדמה לי שחלוץ הכניס אותם, בעלות של מיליארד שקלים בשנה, הטבה לאנשי קבע שהם בצבא מעל 25 שנים ולגמלאים.
שפרה שחר: מעין משכורת 13.
שפרה שחר: מיליארד שקלים בשנה.
שפרה שחר: אני אומר לך מה עוד עולה מיליונים.
שפרה שחר: רק אלה שמשרתים בקבע, שלוש שנות הסדיר שלהם נחשבות לצורך פנסיוני.
שפרה שחר: ההטבה הזאת לא ניתנת לכל האחרים ששירתו שלוש שנים בשירות חובה ואחר כך לא עובדים בקבע.
שפרה שחר: הדבר הזה הוא הוצאה עבור כל אחד כזה, בין חצי מיליון למיליון שקלים.
שפרה שחר: תעשה אתה את השקלולים כמה אנשים כאלה יש ותראה שמדובר במאות מיליוני שקלים.
יצחק כהן: למה זה קשור?
שפרה שחר: זה קשור לזה שלמה שהם רוצים, יש.
יצחק כהן: גם הם בני אדם וגם להם מגיע.
רוברט אילטוב: גם לחיילים מגיע.
יצחק כהן: זה דיון אחר.
יצחק כהן: מגיע.
רוברט אילטוב: לא יכול להיות שלחלק אחד מגיע ולחלק השני לא מגיע.
ראובן ריבלין: זאת לא בעיה שלהם אלא בעיה של המדינה.
ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים להטיל על צה"ל דבר שהוא לא יכול לעמוד בו.
שפרה שחר: זה מה שאומרים לי בצה"ל.
שפרה שחר: אומרים לי שאין כסף.
שפרה שחר: החיילים, במיוחד חוד החנית של צה"ל, הם אלה שמחזיקים את המדינה.
אלעזר שטרן: הלוואי ולכולם ייתנו את שלוש שנות השירות כוותק, בכל התפקידים במדינה.
ראובן ריבלין: זה חלק מתנאי השירות.
אלעזר שטרן: זה מה שצריך להיות.
שפרה שחר: יש כאן אפליה שלא עולה על הדעת.
שפרה שחר: אנחנו אלה שמסתכלים בעיניים לעוני יום יום.
שפרה שחר: אנשים אוהבים לדבר על עוני ולא אוהבים לדבר על עניים.
שפרה שחר: העניין דופקים אצלנו בדלת או שהמפקדים מטעמים או שמש"קיות ת"ש מטעמם.
שפרה שחר: אנחנו אלה שמסתכלים להם בעיניים.
שפרה שחר: אני מתביישת.
שפרה שחר: אני מתביישת שכך המדינה מתייחסת לחיילי צה"ל.
שפרה שחר: אלוהים אדירים, אלה שנושאים בנטל, אלה שמסכנים את חייהם ואנחנו פשוט לא מתייחסים אליהם בכבוד.
שפרה שחר: אין להם שכר שמקיים אותם בכבוד.
שפרה שחר: אני גם רוצה להשמיע את קול ההורים.
שפרה שחר: הורים שלצורך העניין נניח הם מאוד אמידים, הורים לא צריכים לממן את בניהם החיילים.
שפרה שחר: אני בדקתי את זה ואין עוד תקדים כזה בעולם.
שפרה שחר: אין צבא בעולם שמומן על ידי ההורים.
שפרה שחר: יש צבאות שמשלמים יותר, צבאות שמשלמים פחות, אבל אין צבא שבו ההורים משלמים על החיילים שלהם.
שפרה שחר: זה דבר שצריך לשים לו סוף.
שפרה שחר: לאור העובדה שאנחנו כבר דופקים על הדלתות של צה"ל – לפחות אני – ארבע-חמש שנים ולאור העובדה ש-27 שנים צה"ל לא טרח לתקן ולעדכן את הרבע סינטבון ואני גם לא מבינה מה זה חצי דיאודורנט.
שפרה שחר: חיפשתי בסופר חצי דיאודורנט ולא מצאתי.
שפרה שחר: זה מופיע ברשימה, במסמך.
ניסן סלומינסקי: שניים קונים אחד.
שפרה שחר: חיפשתי חצי דיאודורנט ולא מצאי.
שפרה שחר: צה"ל הוכיח שחיילי הסדיר לא מעניינים אותו ולכן אני פונה אליכם המחוקקים ואני מבקשת להפקיע את הדבר הזה מצה"ל ולהעביר אותו לבית המחוקקים.
שפרה שחר: אני חושבת שהמחוקק צריך להיות זה שקובע מה יהיה שכר אלה שהוא קורא להם לשירות בחוק חובת שירות והוא זה שצריך לדאוג להם.
שפרה שחר: צה"ל הוכיח שהם לא מעניינים אותו ושהם בתחתית סולם העדיפויות שלו.
שפרה שחר: שקודם כל אנשי הקבע הדשנים, אחרי כן אנשי הקבע הלא דשנים ורק בסוף באים החיילים.
שפרה שחר: בינתיים סיימתי.
ניסן סלומינסקי: אמנון.
אמנון לורך: בוקר טוב.
אמנון לורך: שמי אמנון לורך ואני הגעתי לעניין הזה בטעות כאשר התינוק התגייס ועוד מעט הוא משתחרר וכאשר בערב שישי דיברו הילדים על כך שמסתבר שבפער של שמונה שנים מקבלים כולם 352.20 שקלים.
אמנון לורך: איך יכול להיות דבר כזה?
אמנון לורך: לא קרה כלום בשמונה שנים במדינת ישראל?
אמנון לורך: התחלתי לחטט.
אמנון לורך: אני אקצר לכם את הדרך, אבל אנחנו נמצאים כאן היום אחרי שנתנו את ההצמדה של 12 שנים שלא נתנו אותה.
אמנון לורך: במקרה הרמטכ"ל אז היה שר הביטחון היום ויכול להיות שהוא עשה לעצמו תיקון בכך שהוא הוסיף את ההצמדה.
אמנון לורך: בדרך הסתבר שצבא ההגנה לישראל התחכם וביטל את הקריטריונים והדרישה שלנו לכל אורך הדרך הייתה שחייל מודל 1986 וחייל מודל 2014 יעמדו על אותה משבצת כלכלית ולא יותר.
אמנון לורך: המדינה הייתה יותר עשירה, היה לנו יותר כסף, היו לנו יותר אמצעים, היו לנו פחות בעיות ועם כל הבעיות שאנחנו מכירים היום היו לנו יותר בעיות והיום יש לנו פחות כך שיותר קל לנו.
אמנון לורך: לא יכול להיות שהם מקבלים מבחינת כוח הקנייה שליש.
אמנון לורך: בדקנו גם איך זה קרה.
אמנון לורך: הפריטו את השק"ם.
אמנון לורך: חבר הכנסת אילטוב אמר שקולה עלתה 26 אגורות ואם אנחנו מצמידים את זה לדמי הקיום של החייל, קולה הייתה צריכה לעלות היום בבסיסים 1.20 שקל אבל השק"ם היום עובד למטרות רווח.
אמנון לורך: הוא מספר לנו שהוא שייך לאגודה למען החייל בלי מכרזים אלא הכול סידורים, משרד הביטחון משגיח עליו, הוא שולח לשם 570 יוצאי צבא שמקבלים גם פנסיה.
אמנון לורך: יש סידורים כאלה של החבר'ה והתוצאה היא שפחית עולה 4.5 שקלים.
אמנון לורך: במשרד יגאל ארנון בו אני חבר, בתל אביב פחית הייתה עולה עד לא מזמן שלושה שקלים ולא התחייבנו למינימום כי אף אחד כמעט לא משתמש במכונה ולכן הגענו לארבעה שקלים אבל בבסיס צה"ל בשכם המחיר הוא 4.5 שקלים כי צריך להוביל את הקולה לשם אבל גם בקריה המחיר הוא 4.5 שקלים.
אמנון לורך: את הרווח שיש להם, אומרים שזה לא רווח אלא הם פותחים חנויות חדשות.
אמנון לורך: הם מתפתחים כרשת שמתחרה ב"מגה".
אמנון לורך: לצד הדבר הזה הם גם לוקחים את עודף הכסף ותורמים אותו לחיילים בודדים.
אמנון לורך: זאת אומרת, מה שאמרת לעניין מס עקיף, זה מס ישיר.
אמנון לורך: הם לוקחים את העודף של הכסף של הקולה ועם זה משתמשים לצורכי הצבא.
אמנון לורך: את זה נתתי כדוגמה.
אמנון לורך: למה ועדת כספים ולא ועדת חוץ וביטחון, הרי הרי מיד יקום יועץ משפטי כלשהו ויאמר למה.
אמנון לורך: אני אומר לכם למה.
ראובן ריבלין: זאת ועדת כספים.
אמנון לורך: למדתי ממך משהו במהלך השנים.
אמנון לורך: אני אתן לכם ארבעה מספרים.
אמנון לורך: 23.12 שקלים, 18, 15 ו-14.40.
אמנון לורך: 23.12 זה שכר מינימום במדינת ישראל לשעת עבודה.
אמנון לורך: 18 שקלים זה דמי הקיום המינימליים ליום למי שעושה שירות לאומי.
אמנון לורך: 15 שקלים זה דמי הכיס של מסתנן במתקן סהרונים וחולות.
אמנון לורך: 14.40 שקלים זה חייל חובה אחרי העלאה של 22.84 אחוזים.
אמנון לורך: לזה קוראים, היכן שאבא שלי חינך אותי, אובדן הבושה.
אמנון לורך: זאת הפרה של האמנה הכי בסיסית ועמוקה של חובת הנאמנות של המדינה לבניה ולבנותיה.
אמנון לורך: אני יושב על הכיסא של ליצמן.
אמנון לורך: טלפן אלי חבר טוב שלו ואמר לי: מילא הורידו לנו את קצבאות הילדים, אבל למה לא נתנו את זה למטרה הנכונה?
אמנון לורך: זה לא יכול להיות.
אמנון לורך: לא יכול להיות שאני מממן דרך הבן שלי לא יודע כמה חיילים, לא יכול להיות שכל מי שאני מדבר אתו בצה"ל – חיילים קרביים, מפקדים בדרגות שונות ומשונות, אגב, פורמלית אף אחד לא מוכן לשבת אתי, הבוסית שלו קבעה אתי לפני חודש פגישה, היא נדחתה כי היה לה משהו דחוף וחודש הם לא יודעים לתאם פגישה, ראש אכ"א, והם לא מוכנים לשמוע את העובדות.
אמנון לורך: אתם לא תתנו לי את הזמן להשמיע את כל העובדות.
עדי קול: גם אתנו הם לא מוכנים להיפגש.
עדי קול: אני מנסה לקבל אישור להיפגש עם ראש אכ"א, דרך שר הביטחון, ולא קיבלתי אישור מאז תחילת הקדנציה שלי שהיא עוד מעט שנה.
אמנון לורך: ראש אכ"א הייתה צריכה להתכבד ולבוא לכאן היום.
ראובן ריבלין: תתלונני על זה.
עדי קול: אני אתלונן ולא רק על זה.
ראובן ריבלין: שר הביטחון יכול לפטור את ראש אכ"א מלדבר אתך, אם הוא יבוא במקומה.
ראובן ריבלין: זה הדבר היחיד.
עדי קול: שהצבא גם יענה לשאלות שלנו וייתן לנו פרטי מידע.
אמנון לורך: חברים, זה לא משרד הביטחון.
אמנון לורך: רובי צודק.
אמנון לורך: הבעיה כאן היא של משרד האוצר.
אמנון לורך: למשרד הביטחון אפשר לבוא ולומר שזה מקבל יותר מדי וזה מקבל פחות מדי וכל אחד מאתנו יודע לנהל את הצבא.
אמנון לורך: כמו שאמר איציק כהן לפני רגע, אותי לא מעניינים המקורות.
אמנון לורך: הסבירו לי חברים טובים שלי באוצר, וישבתי עם סגן הממונה על התקציבים לענייני תקציב הביטחון, שהם ידעו למצוא את המקורות.
אמנון לורך: אל תדאג, זה ייקח שנה או שנתיים ויכניסו את זה למסלול וזה יהיה בסדר.
אמנון לורך: ימצאו את המקורות.
אמנון לורך: מצאו עכשיו מקורות ל-23 אחוזים?
אמנון לורך: ימצאו מקורות לעוד 49 אחוזים על ה-23 אחוזים ויפתרו עוד כמה בעיות והדבר הזה יבוא על פתרונו.
אמנון לורך: אם מיקו צרפתי, אלון חסן וריקי בכר היו היום בשירות סדיר, היה קורה דבר כזה?
אמנון לורך: עולה על הדעת שמישהו היה מעז לעשות דבר כזה?
אמנון לורך: 1,241 שקלים עולה היום הסל של 1986.
אמנון לורך: בדקתי את זה בכמה וכמה רשתות ועשינו עבודה יסודית.
אמנון לורך: זה היה שווה לדמי הקיום של ה-352 או 432 שקלים של היום.
אמנון לורך: אולי הסכום עלה קצת מאז עשינו את החשבון, לפני חצי שנה.
אלעזר שטרן: פי שלוש ממה שמקבלים.
אמנון לורך: ארבעים אחוזים מילדינו משרתים.
אמנון לורך: שישים אחוזים לא משרתים יום אחד.
אמנון לורך: בחשבון הזה, מי שמשרת שנה וחצי, שניים כפול שנה וחצי נחשב לאחד.
אמנון לורך: שישים אחוזים, יש להם זמן להתפרנס, לאכול, לקבל קצבת אבטלה וכל הדברים האלה והאחרים – שום דבר כי הם צריכים לשרת.
אמנון לורך: באה המדינה לבית המשפט העליון והיא אומרת שאלה לא דמי קיום, זה לא שכר.
אמנון לורך: בתלוש כתוב שכר אבל בקודקס הצבאי כתוב דמי קיום והיא אומרת זה דמי כיס.
אמנון לורך: איזה סכום?
אמנון לורך: הרי ביטלו את הקריטריונים.
אמנון לורך: מה שבא לנו.
אמנון לורך: מה בא לנו?
אמנון לורך: במקרה זה הסכום של לפני עשרים ושלושים שנים צמוד למדד.
אמנון לורך: קדמונינו עשו סל שהיה מתעדכן כל כמה חודשים, היה עולה המחיר כאן, היה יורד המחיר שם, עלו המחירים לסרט.
אמנון לורך: היום אתם יודעים שאין הנחות לחיילים ברשתות, בפלאפל ובכל הדברים האלה.
אמנון לורך: נגמר.
אמנון לורך: שלח לי חבר, נסע לרמת הגולן שלשום, תור של חיילים ביום שישי לקבל חלות.
אמנון לורך: תור.
אמנון לורך: קוראים לצנחנים קודם, ואחר כך זה למישהו אחר ולפי איך שהוא סידר לעצמו את הסדר בראש וכולם מקבלים מהמאפייה ביום שישי בשעה 3:00.
אמנון לורך: זה פשוט מביך.
אמנון לורך: עשרות חיילים עומדים בתור לקבל חלה לשבת וכולם אומרים שיש לנו סידור ב-ת"ש.
אמנון לורך: שלושים אחוזים מחיילי צה"ל מקבלים ת"ש.
אמנון לורך: סעד בדור שלנו.
אמנון לורך: מה זה?
אמנון לורך: שלושים אחוזים.
אמנון לורך: אתם לא מבינים שזאת לא בעיה אלא זאת מגה בעיה.
אמנון לורך: אנחנו לוקחים את הילדים הכי טובים.
אמנון לורך: אני כל הזמן מספר את הסיפור של המ"כ של הבן שלי.
אמנון לורך: הוא לא קיבל תעודת לוחם.
אמנון לורך: מה ההבדל בין תעודת לוחם עם ובלי כשאתה יוצא לאזרחות?
אמנון לורך: שכר מינימום בתור שומר בקניון או שאני באבטחת אישים.
אמנון לורך: פי שלוש ופי ארבע משכורת.
אמנון לורך: הגאווה העצמית, היכולת שלי להתקדם, זה הצ'אנס של החיים שלי שהרגו לי אותו.
אלעזר שטרן: לך להיות לוחם.
אמנון לורך: הוא לא יכול להתקיים.
אמנון לורך: אימא שלו לא יודעת לתת לו.
אמנון לורך: הוא לא יודע להחזיק את עצמו.
ראובן ריבלין: אל תתחילו להתפזר בבעיה.
אמנון לורך: הבעיה היא בעיית מקרו.
שפרה שחר: יש כאלה שאין להם ברירה.
ראובן ריבלין: תפסת מרובה, לא תתפסו כלום.
אמנון לורך: אני אבוא עם הצעות קונקרטיות.
אמנון לורך: אם אתם לא תהיו הלוביסטים של החיילים האלה ותיקחו את זה.
אמנון לורך: הבוקר חיפשתי, אולי אתה זוכר, מי כתב את חוק זכויות מטפחים?
אמנון לורך: היה חבר כנסת שהיה בכנסת שש שנים ורק את זה הוא עשה.