GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: מוציא מכתב.
<אבי כץ: מוציא מכתב התרעה לחייב, אחד או שניים.
<אבי כץ: אם לא נענה החייב- - -
ניסן סלומינסקי: על זה הוא מקבל שכר טרחה?
<אבי כץ: אם הוא שילם, הכסף עובר אלינו.
<אבי כץ: בסוף החודש הוא מקבל את העמלה שלו, כפי שכתובה בהסכם.
ניסן סלומינסקי: הוא גובה כסף עבורכם – לא משאיר את זה אצלו.
<אבי כץ: לפי ההסכם- - -
ניסן סלומינסקי: לפי ההסכם אני יודע.
ניסן סלומינסקי: מה בפועל?
<אבי כץ: כל הכספים מועברים ישירות לחשבון רשות השידור.
ניסן סלומינסקי: ומי שלא עונה, הוא מעביר את זה להוצאה לפועל.
<אבי כץ: מי שלא ענה ולא שילם, זה עובר בתוך 30 יום להוצאה לפועל, זה לפי הכללים ולפי החוק, ושם ההוצאה לפועל מטילים שכר טרחה – לא אני ולא אף אחד ברשות.
ניסן סלומינסקי: אז מה תפקיד עורך הדין?
ניסן סלומינסקי: להוציא את המכתבים?
ניסן סלומינסקי: למה אתם צריכים את התיווך הזה של עורכי הדין?
<אבי כץ: אנחנו מוציאים הודעות לאזרחים.
ניסן סלומינסקי: עורכי הדין מוציאים שוב הודעות.
<אבי כץ: אצלנו לא שילמו – אין לנו מה לעשות.
<אבי כץ: הם לא מסתפקים רק בזה ששולחים כמוני הודעה; הם מעבירים את זה להוצאה לפועל.
ניסן סלומינסקי: למה אתם לא מעבירים להוצאה לפועל?
<אבי כץ: כי אין לנו כוחות בלשכה המשפטית, שיכולים לטפל בזה.
<אבי כץ: לכן הוחלט להעביר את זה לגורם הזה.
עפו אגבאריה: ולהביא עוד גורם, כדי שהוא גם ירוויח.
עפו אגבאריה: את זה אנחנו בודקים.
עפו אגבאריה: אני לא יודע למה אתה קורא לזה, להרוויח.
עפו אגבאריה: על זה אתה משלם 300 שקל, וזה כתוב.
<אבי כץ: אזרח רגיל, שצריך לציית לחוק, מקבל מכתב מאבי כץ: 356 שקלים לשנה.
<אבי כץ: הולך ומשלם את זה, וגומר עם רשות השידור למשך שנה.
<אבי כץ: אזרח שרוצה להתחכם עם רשות השידור ולהתחמק ללא צורך, זו התוצאה.
עפו אגבאריה: דרך עורך דין שיגבה עמלות, ויתווך בין הרשות לבין ההוצאה לפועל?
עפו אגבאריה: רק לא מזמן שמענו וראינו- - -
<אבי כץ: זה הרשות החליטה, זה לא אבי כץ החליט.
<אבי כץ: יש מוסדות ברשות השידור.
ניסן סלומינסקי: הכספים של ההוצאה לפועל, מי מקבל אותם?
<אבי כץ: עורכי הדין – רק שכר טרחה.
<אבי כץ: הכסף שייך לנו.
<אבי כץ: החובות שייכים לנו.
ניסן סלומינסקי: לא, שכר הטרחה?
<אבי כץ: זה גם הולך לעורכי דין.
ניסן סלומינסקי: כמה כספים יש שם שמקבלים על התיקים הללו, אם הכול הולך בסדר, כמה כסף עורכי הדין מקבלים?
<אבי כץ: עורכי הדין בשנת 2013 קיבלו 30 מיליון שקל שכר טרחה.
ניסן סלומינסקי: כמה עובדים אתה יכול להחזיק ב-30 מיליון שקל?
<אבי כץ: תעשה חשבון.
<אבי כץ: 10,000 שקל שכר לעובד.
<אבי כץ: 300 עובדים.
ניסן סלומינסקי: נתת ל-11 עורכי דין.
ניסן סלומינסקי: הם מקבלים כסף, שאתה היית יכול להחזיק 300 עובדים.
ניסן סלומינסקי: בכסף שנתת לעורכי הדין יכולת להעסיק 300 עובדים שלך.
ניסן סלומינסקי: במקום 300 היית מעסיק 11 עובדים, נניח, שיעשו את מה ש-11 עורכי הדין עושים.
<אבי כץ: אם הייתי גוף פרטי, אולי הייתי עושה שיקול כלכלי.
ניסן סלומינסקי: הרשות לא צריכה לעשות חשבון כלכלי?
ניסן סלומינסקי: איש האוצר נמצא פה.
ניסן סלומינסקי: זה נכון, שהם לא צריכים לעשות שיקול כלכלי?
עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, יש לי שאלת הבהרה.
עיסאווי פריג': אבי, אמרת שיש לך 600 בתי אב, שמתוכם יש 320 אלף בתי אב במגזר הערבי לא מאותרים, נכון?
עיסאווי פריג': פנו אליי הרבה אזרחים – אני מתכוון לעשרות.
עיסאווי פריג': במגזר הערבי יש מאפיין, שהרבה מוחמד והרבה אחמד והרבה מחג'ני, אז אחמד מחג'ני יש אולי אלף איש.
עיסאווי פריג': אני מדבר כללי.
עיסאווי פריג': אחמד זועבי יש 500 איש.
עיסאווי פריג': פעם חשבתם בשכל פשוט, לעשות בחברה הערבית רישום האב על המכתב שאתם שולחים?
<אבי כץ: אדוני ראה פעם?
עיסאווי פריג': ראיתי.
עיסאווי פריג': לכן אני שואל, פעולה כזו, כמה מיליונים היתה חוסכת לכם מיליונים של עורכי דין?
<אבי כץ: לפי הבקשה מהדואר, הדוורים שלכם, שלא מחלקים את האגרות – שמים אותן – יש תעודת זהות.
<אבי כץ: לפי תעודת זהות.
עיסאווי פריג': שאלתי אותך למה אתה לא מציין את שם האב של החייב כדי להקל הגעת הדואר?
עיסאווי פריג': או אתה רוצה להשאיר עבודת איתור לעורך דין?
עיסאווי פריג': דבר פשוט.
עיסאווי פריג': ואתה אומר לי: תעודת זהות.
עיסאווי פריג': איש הדואר צריך שתהיה לו רשימה.
עיסאווי פריג': אין שם האב.
<אבי כץ: אדוני מדבר על דברים שלא יודע אותם.
עיסאווי פריג': חבל שלא הבאתי את האגרה שלי.
עיסאווי פריג': אני שואל אותך, אמרת לי שאתה מציין את שם האב.
<אבי כץ: במגזר הערבי כרונית- - -
עיסאווי פריג': אתה מטפל באגרה, ואל תגיד: כרוני, לא כרוני.
עיסאווי פריג': זה לא תפקידך.
עיסאווי פריג': זו אמירה חוצפנית.
עיסאווי פריג': המגזר הערבי כן משלם, לא משלם.
עיסאווי פריג': אתה גובה מאתנו אגרה בצורת שוק אפור, ותחזור בך – לא משלם כרוני.
עיסאווי פריג': מי אתה בכלל, שתגיד דברים כאלו?
עיסאווי פריג': אני אצעק עליך כי אתה חוצפן.
עיסאווי פריג': אני אצעק עליך, שאתה מדבר בצורה כזאת.
עיסאווי פריג': כרוני, מהגניבה וחוסר השקיפות שאתם עושים.
ניסן סלומינסקי: אבי, בבקשה אל תענה.
<אבי כץ: לא חוזר בי.
עיסאווי פריג': חוצפן, על מה שאתה אומר.
עיסאווי פריג': מגזר כרוני שלא משלם מסים.
עיסאווי פריג': המגזר החרדי, שאתה נותן לו פטורים, כן משלם.
עיסאווי פריג': אתה לא יודע על מה אתה מדבר.
עיסאווי פריג': אדוני, שמעת מה הוא אמר?
ניסן סלומינסקי: אבי, הם נשאלו שאלה שנרצה לקבל עליה תשובה.
ניסן סלומינסקי: חמד, בבקשה.
חמד עמאר: בוא ניקח את הדיון למקום של בלי לחץ ובלי עצבנות.
חמד עמאר: אני לא מתייחס לכתבה, אבל מהתשובות שלך, אדוני, אני שומע פה איש ששולף הכול, שומר הכול אצלו בראש, נותן לי תשובות כאן במקום.
חמד עמאר: ציפיתי להגיע לוועדת הכספים, שהיא ועדה די מכובדת בכנסת, עם נתונים מסודרים, כתובים, עם קריטריונים, איך אתה קובע עורכי דין, כי ידעת על מה אנחנו הולכים לדבר.
<אבי כץ: עד שבאנו לפה, לא ידענו.
<אבי כץ: ראית את ההגדרה הכוללת?
חמד עמאר: אז הייתי מצפה לעשות דיון, שתגיע לכאן מסודר, עם נתונים מסודרים, עם קריטריונים, איך אתה קובע משרדי עורכי דין.
חמד עמאר: איך אתה כסמנכ"ל כספים – האם אתה קובע: לזה תעביר עשרה תיקים, לזה עשרים תיקים, לזה שלושים – מי קובע את הדברים האלה?
חמד עמאר: אתה גוף ציבורי; אתה לא איש פרטי.
חמד עמאר: אתה לא חברה פרטית.
חמד עמאר: אתה מייצג את הציבור.
חמד עמאר: אתה אמור להיות אמון על כספי הציבור.
חמד עמאר: הכסף הזה לא שלך אלא הוא של הציבור.
חמד עמאר: לכן אני מצפה ממך שתגיע לכאן מסודר עם הניירת, עם קריטריונים, כי דברים קשים כתובים פה.
חמד עמאר: ואני לא מתייחס לזה.
ניסן סלומינסקי: אבי, אתן לך לדבר עוד מעט.
ניסן סלומינסקי: בנוסף לשאלות האלה, ראינו כאן שמבחינה כלכלית, כל ההליך הזה הוא הליך הזוי.
ניסן סלומינסקי: אתה אומר שלא מוטל עליך לעשות חישוב כלכלי כאילו, אז אתה נותן ל-11 עורכי דין במקום לקחת בעצמך.
<אבי כץ: חמישה נשארו.
ניסן סלומינסקי: אתה יכול להעסיק בזה 300 איש - ודאי אתה יכול לקחת במקום זה עשרה אנשים שיטפלו במה שחמשת עורכי הדין עושים, ולחסוך לך כל כך הרבה כסף.
ניסן סלומינסקי: דבר נוסף, כמה שנים הם עובדים?
<אבי כץ: קודם כל, מ-1.1.14 הופסקה, לפי הוראות השר הממונה – לפי המלצה של הממונה על חוק רשות השידור, השר גלעד ארדן, הופסקה פעילות כל עורכי הדין.
<אבי כץ: הם לא מקבלים מאתנו יותר תיקים.
<אבי כץ: זה הופסק ב-1.1.14.
<אבי כץ: אהיה מוכן להעביר את ההמלצה שלך בקשר לתגבור אגף הגבייה בעובדים נוספים – אעביר את זה להנהלה, וההנהלה תחליט.
<אבי כץ: אני לא יכול לקבל את ההחלטה.
ניסן סלומינסקי: כמה שנים מעסיקים עורכי דין?
<אבי כץ: התחלנו להעסיק משרדי עורכי דין מ-2006.
<אבי כץ: היו מעטים, הופסקו בינתיים.
<אבי כץ: ב-2008 פעילותם הוגברה למטרות של אכיפה, וב-2012 גם העסקנו עורכי דין לצורך איתור.
ניסן סלומינסקי: אני מבין שהקמתם ועדה או לקחתם רואה חשבון שיעשה בדיקה מדגמית, לראות על הפעילות של עורכי הדין ומה קורה עם הכסף שלהם וכו', כלומר אתם יודעים שהכסף שהם גובים מגיע אליכם, לא מגיע, יש לכם שליטה על זה?
ניסן סלומינסקי: אני מבין מהדוח שהוא נתן – אותו אחד ששלחתם, שבדק שלושה משרדים- - -
<אבי כץ: היוזמה לבדיקה של ההתנהלות הפיננסית של משרדי עורכי דין היתה שלי לסמנכ"ל כספים.
<אבי כץ: ביקשתי ממנו להצמיד לי רואה חשבון.
<אבי כץ: לפי הסדר עשינו בדיקה בשלושה- - -
ניסן סלומינסקי: מה היתה התוצאה של השלושה הראשונים?
<אבי כץ: התוצאה של השלושה הראשונים היתה שלילית.
<אבי כץ: היו עורכי דין, שבניגוד להסכם, הם פתחו חשבון נאמנות אצלם, וכסף הופקד בחשבונם, ולאחר מכן הם העבירו את הכספים אלינו.
<אבי כץ: רואה חשבון בדק, הכסף הועבר, אבל לא הובער באופן תקין.
אראל מרגלית: התבצעה בדיקה לגבי תנועות הבנק באותו חשבון נאמנות?
אראל מרגלית: יש הסבר לכל תנועה?
<אבי כץ: רואה חשבון בדק את הפעילות הפיננסית של שלושת המשרדים האלה.
<אבי כץ: התוצאה היתה שלילית, לא לפי ההסכם.
<אבי כץ: הפסקתי את ההתקשרות אתם באופן מיידי.
ניסן סלומינסקי: וחידשתם את זה שנה לאחר מכן.
אראל מרגלית: הוגשה תביעה נגדם?
אראל מרגלית: אבל אם הם לא מעבירים את הכספים באופן תקין, ועשו דבר שאסור היה להם לעשות?
אראל מרגלית: אולי נשלח אליהם הוצאה לפועל?
<אבי כץ: הם העבירו את הכספים.
ניסן סלומינסקי: באיחור של שנה לפעמים או שנתיים.
<אבי כץ: זה הבדיקה של רואה החשבון.
ניסן סלומינסקי: לקח שנה, שנתיים, ולפעמים רק בלחץ.
ניסן סלומינסקי: כמה הם גבו מהאנשים?
ניסן סלומינסקי: הם חייבו אנשים שלא צריך לחייב, אנשים ששילמו לא נרשמו כמשלמים בכלל – זה היה הדוח?
ניסן סלומינסקי: יש הדוח הזה?
עיסאווי פריג': אני ממליץ להקים ועדת חקירה חיצונית לכל ההתנהלות הזו.
חמד עמאר: אדוני, הצעה לסדר.
חמד עמאר: אני מציע, אנחנו כוועדת כספים, ומה שאמר עיסאווי עכשיו זה הדבר הנכון ביותר – אנחנו צריכים להקים ועדת חקירה מתוך ועדת הכספים, שתביא את כל הנושא הזה לכאן.
חמד עמאר: אם אני קורא כאן בכתבה שלי: ממשרדי עורכי דין העבירו 130 מיליון שקל, משרדי עורכי דין החזיקו כספים אצלם, ואדוני הנכבד אומר לך כאן: מבדיקה שעשינו, שלושה משרדים, מתברר שהם לא טובים, והם שליליים והפסקנו את ההתקשרות, ושאלת אם החזרתם את ההתקשרות, והוא מסביר לך.
חמד עמאר: אני חושב שזה כספי ציבור.
חמד עמאר: לא אני ולא אף אחד כאן אחראי על הכסף הזה.
חמד עמאר: הכסף הזה הוא לכל הציבור במדינת ישראל.
חמד עמאר: לכן הדבר החשוב ביותר – אני חושב שהדיון הזה כאן צריך להיפסק, ולהחליט להקים ועדה בתוך ועדת הכספים, שתבדוק את כל הנושא הזה.
עיסאווי פריג': הנה, אגרת טלוויזיה ב-2014.
עיסאווי פריג': מה כתוב, אדוני, כאן?
עיסאווי פריג': עיסאווי פריג', אין שם האב.
עיסאווי פריג': אתה לא דובר אמת.
עיסאווי פריג': בכל דבריך אתה לא דובר אמת.
חמד עמאר: לכן אנחנו כוועדת כספים צריכים לקחת את זה בידיים – לא מדובר פה במיליון או שניים, ולהקים ועדה בוועדת הכספים, לבדוק את כל הנושא הזה.
עיסאווי פריג': עמדת על זה.
עיסאווי פריג': אנשים פנו אליי וביקשו שם האב.
ניסן סלומינסקי: הרי לכן הבאתי את הנושא הזה לדיון.
ניסן סלומינסקי: בואו נעשה את הבירור.
<אבי כץ: תעודת הזהות מופיעה בגלוי.
עיסאווי פריג': אמרת שמופיע שם האב, וחזרת על זה, ועמדת על זה.
ניסן סלומינסקי: הוא מתכוון, שכשמגיע הדוור לחלק את הדואר, הוא לא יודע את תעודת הזהות של אף אחד, אז אם נניח בכפר קאסם יש 30 עיסאווי פריג', הוא לא יודע למי לתת.
ניסן סלומינסקי: אם היה כתוב שם האב, יכול להיות שהוא היה יודע.
ניסן סלומינסקי: אגב, ביהדות בימים הקודמים תמיד כתבו את שם האב.
ניסן סלומינסקי: לא היתה דרך אחרת.
ניסן סלומינסקי: לפעמים גם משולש.
ניסן סלומינסקי: לכן תעודת זהות למקרה הזה לא תפתור את העניין, כי הדואר לא יודע מה תעודת הזהות של כל אחד, לכן הוא לא יודע לעשות את זה.
<עודד בירגר: תודה על הרעיון.
<עודד בירגר: נבדוק את זה.
עיסאווי פריג': זו תשובה.
עיסאווי פריג': למה בעל הבית לא יכול להגיד את התשובה?
<עודד בירגר: אני מחליף את אבי כץ באופן זמני כרגע.
עיסאווי פריג': מה תפקידך בכוח?
<עודד בירגר: מחליף את אבי כץ באופן זמני.
<עודד בירגר: אני מנהל שירותי המינהל במטה, ופרויקטור הנדל"ן.
אראל מרגלית: הנדל"ן שמכרתם ברוממה?
<עודד בירגר: עוד לא מכרנו כלום.
אראל מרגלית: עבדתי פעם עם טדי קולק, ואנחנו בזמנו נתנו לכם את השטח בשערי צדק הישן – בערך לפני עשרים שנה – כדי שתיקחו את שערי צדק, הרשות לפיתוח ירושלים, אז שיפצנו לכם את הבניין, וכדי שאתם תעבירו את משרדי רשות השידור למתחם אחד.
אראל מרגלית: יש לכם די הרבה נכסים ברבחי העיר בכל מיני מקומות.
אראל מרגלית: ציפינו שתמכרו את זה.
אראל מרגלית: אתה כראש אגף הנדל"ן, אני שואל, מה עשית בעשרים השנה האחרונות?
<יואב אשכנזי: אנחנו כרגע מקסמנו את זכויות הבנייה ל-100 אלף מטר מרובע.
<יואב אשכנזי: אישרנו חלקה לבניין רשות השידור.
<יואב אשכנזי: יוקמו שם שני בנייני מגורים ובית מלון, ובניין שערי צדק של ההנהלה יהפוך להיות גם בית מלון.
<יואב אשכנזי: זה כרגע התב"ע שמתגבשת בהארל"י בשיתוף רשות השידור.
<יואב אשכנזי: בית המלון - לתושבי ירושלים.
<יואב אשכנזי: משרדי רשות השידור יהיו במתחם שערי צדק, במתחם נפרד מבנייני המגורים ובית המלון.
<יואב אשכנזי: לגבי נושא הוספת שם האב, אני מבטיח לך שבגמר הישיבה אני חוזר לשערי צדק, אוציא הוראה חד-משמעית, להוסיף את שם האב.
<יואב אשכנזי: הייתי רוצה שתעזרו לי.
חמד עמאר: אין מקום להוסיף את שם האב, אדוני.
<יואב אשכנזי: בואו נהיה רגועים.
<יואב אשכנזי: לא באנו לריב פה.
<יואב אשכנזי: אני רוצה לתת לך תשובה.
<יואב אשכנזי: כשאצא מפה, אני הולך כבר לבדוק את הנושא, ומהאגרות הבאות – אני מקווה שאוכל מחשובית לעשות את זה, אבדוק, אבל אעשה את כל המאמצים כדי שהאב יופיע באגרה.
<יואב אשכנזי: לגבי נושא האיתורים.
<יואב אשכנזי: אם היינו מקבלים את המידע מיס והוט, לא היינו אמורים לבצע את כל האיתורים האלה וכל הוצאות הכספים המיותרות שרשות השידור מוציאה.
<יואב אשכנזי: היינו מקבלים את הנתונים מיס והוט, ולא היינו אמורים להגיע לבתי האזרחים, להפריע להם, אלא היינו מקבלים את הרשימה והיינו מוציאים אגרות כמו שצריך.
<יואב אשכנזי: יס והוט כמעט לא נמצאים במגזר הערבי.
עפו אגבאריה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני קודם כל מוחה על זה שאתה, מר אבי, התבטאת שהמגזר מתחמק.
עפו אגבאריה: אני חושב שזו התבטאות לא נכונה ובלתי-הוגנת על המגזר הערבי.
עפו אגבאריה: קודם כל, אתם, כשאתם שולחים למגזר הערבי, אתם עושים כמו להפיל רשת בתוך הים, ומה שתופסים, תופסים.
עפו אגבאריה: אז שולחים גם בשם האשה, גם בשם הבעל, גם בשם הזקנה שבחיים לא היתה לה טלוויזיה.
עפו אגבאריה: אולי יש משפחות שבקושי יש להם טלוויזיה משנות ה-50, שלא עולה אפילו 50 שקל היום, והם צריכים לשלם אגרה של 350 שקל.
עפו אגבאריה: לכן אני חושב שאין לכם אפילו הנתונים הנכונים לגבי האנשים שבאמת צריכים לשלם אגרת טלוויזיה, ולומר על כל המגזר שהוא לא משלם, אני חושב שזה עוול וזה לא נכון.
עפו אגבאריה: דבר שני, כאשר אתם נותנים לעורכי דין את הסמכות לגבות – אתה יודע מה עושים עורכי הדין בשטח?
עפו אגבאריה: הם מקבלים את העמלה אצלכם, את ה-5 או 7 אחוז, כמה שאמרת.
עפו אגבאריה: הם גובים גם מהנישומים שכר טרחה.
עפו אגבאריה: לפני עשר שנים עשו לי עיקול על החשבון.
עפו אגבאריה: לפני עשר שנים.
עפו אגבאריה: אבל הם ביקשו 7,000.
עפו אגבאריה: כששאלתי אותו, למה 7,000 – סך הכול אני חייב חמש-שש שנים, בסופו של דבר הוא הורי דמ-7,000 ל-5,000.
עפו אגבאריה: זה עורך הדין.
<אבי כץ: לפני עשר שנים לא היו עורכי דין.
עפו אגבאריה: אז ב-2006, זה שמונה שנים.
עפו אגבאריה: זה מה שקורה במגזר הערבי.
עפו אגבאריה: אני חושב שיש מחשבה אחרת, אולי לגבי כל האגרה הזאת.
עפו אגבאריה: דיברתי עם שר התקשורת, ואתה זוכר שהוא עכשיו הוציא, אפילו היה בעיתון, שהפסיקו את הגבייה על-ידי עורכי דין.
עפו אגבאריה: זה נכון?
עפו אגבאריה: אז אני מקווה שזה- - -
ניסן סלומינסקי: אבל האגרה קיימת.
עפו אגבאריה: לגבי האגרה, אני חושב שצריכה להיות מחשבה קצת יותר רציונלית, האם באמת זו הדרך, לגבות את הכספים האלה.
עפו אגבאריה: אתה רואה, יש אנשים שנהנים מהכספים האלה – הן עורכי הדין וכל מיני גורמים, והוצאה לפועל.
עפו אגבאריה: זה גורם עוול לאנשים.
עפו אגבאריה: אני הצעתי, שאולי רשות השידור, שגם למגזר הערבי – היא לא נותנת שירות אפילו, אבל לא זה העניין.
עפו אגבאריה: זה מס שצריכים לשלם אותו, אז אפשר לשלם אותו בדרך אחרת.
עפו אגבאריה: למה לא לגבות על-ידי רשיון הרכב?
קריאה: הצעה מצוינת.
עפו אגבאריה: שהאשה הזקנה, שיש לה טלוויזיה ישנה מאוד, שלא תצטרך לשלם על הטלוויזיה 350 שקל, ותשלם אותו דבר לזה שיש לו 5LCD בבית.
ניסן סלומינסקי: ההצעה שלו מצוינת, אבל לא קשורה לנושא שהעלינו.
<יהונתן רזניק: יש ועדה שמינה שר התקשורת, שבוחנת גם את זה – ועדת לנדס.
<יהונתן רזניק: היא בוחנת גם את אופן גביית האגרה והמנגנון המתאים.
<יהונתן רזניק: זה ועדה שמינה שר התקשורת.
<יהונתן רזניק: הוא הקים את הוועדה לפני מספר חודשים, היא אמורה להגיש את ההמלצות שלה עד סוף פברואר.
עפו אגבאריה: קודם כל, שלא תהיה גבייה עכשיו על-ידי עורכי דין.
ניסן סלומינסקי: מתוך כל הדיבור, כרמיאל, היה עורך דין שם שהיה צריך לגבות, קוראים לו חירי חליל.
ניסן סלומינסקי: לפי מה שאני שומע מפה, על דברים קשים מאוד שנעשו שם.
ניסן סלומינסקי: הותרעתם, וזה המשיך והמשיך להטריד את התושבים.
<אבי כץ: עורכים בדיקה.
<אבי כץ: יש פה מבקרת הפנים, היא בודקת את זה.
ניסן סלומינסקי: כמה זמן הוא כבר עובד כעורך דין שלכם?
<אבי כץ: מ-2008.
ניסן סלומינסקי: היום 2014.
ניסן סלומינסקי: כלומר שש שנים הוא עובד, תלונות יש כל הזמן, תלונות על זה שהוא מטריד אנשים, מגיע לאנשים שלא צריך, לוקח מזומן?
ניסן סלומינסקי: יש פה רשימה ארוכה של דברים.
<אבי כץ: הוא מטפל במגזר הלא יהודי.
עיסאווי פריג': המגזר הזה – מותר שם הכול.
עיסאווי פריג': אתה מחזק ושם גושפנקא.
עיסאווי פריג': אתה נותן לגיטימציה.
עיסאווי פריג': הוא ערבי – מותר לו, תירגעו.
עיסאווי פריג': תירגע, אדוני היושב-ראש.
עיסאווי פריג': הקומבינות שלו – לא אצלנו אלא בחצר האחורית.
<אבי כץ: לא שמעת את זה ממני.
עיסאווי פריג': הדברים האלה לא ייגמרו פה, וההתייחסות שלך.
ניסן סלומינסקי: פה יש שוויון - עורכי הדין האלה עבדו על כל הארץ באותה שיטה.
חמד עמאר: זה זלזול – הוא אומר שהוא מטפל במגזר הערבי.
<אבי כץ: אני נמצא פה כאורח, כי פרשתי מרשות השידור.
<אבי כץ: אל תאיים עליי.
חמד עמאר: כתוב פה שהאריכו לך את החוזה שלוש פעמים.
ניסן סלומינסקי: יושבת פה המבקרת של רשות השידור.
ניסן סלומינסקי: כמה זמן את מבקרת רשות השידור?
<איתנה גרגור-חנה: שלום.
<איתנה גרגור-חנה: אני עובדת ותיקה, מ-1978.
<איתנה גרגור-חנה: ברשות השידור מ-1983.
<איתנה גרגור-חנה: באחרונה השלמתי טיוטת דוח ביקורת בנושא.
<איתנה גרגור-חנה: הממצאים לכאורה עלו בפרסום שקראתם.
<איתנה גרגור-חנה: הדיון בממצאי הדוח עולים כבר ביום ראשון הקרוב בישיבת ועדת הביקורת.
ניסן סלומינסקי: הממצאים האלה ברובם נכונים?
<איתנה גרגור-חנה: הם חלק מהדוח.
חמד עמאר: הם חלק קטן מהדוח.
סתיו שפיר: איפה מתפרסמים הדברים שנאמרים בוועדת הביקורת, הדיונים שאתם עורכים?
<איתנה גרגור-חנה: יוצא פרוטוקול, כולל ריכוזי החלטות, ומתפרסם לכל בעלי התפקידים.
סתיו שפיר: איפה נמצא, כך שהציבור יוכל לקרוא?
<איתנה גרגור-חנה: הפרוטוקול לא מתפרסם.
סתיו שפיר: אתם רשות ציבורית.
<איתנה גרגור-חנה: נכון.
<איתנה גרגור-חנה: מבחינת הפרסום, אנחנו פועלים לפי חוק חופש המידע.
<איתנה גרגור-חנה: גורם שמעוניין לקרוא ולעיין- - -
סתיו שפיר: לא צריך להגיש בקשה.
סתיו שפיר: למה שלא תפרסמו את הפרוטוקולים?
ניסן סלומינסקי: הדוח מוכן?
<איתנה גרגור-חנה: הוא הופץ לכל הגורמים הרלוונטיים.
סתיו שפיר: אנחנו גורם רלוונטי – לא קיבלנו את הדוח, והציבור שהוא משלם את האגרה, הוא גם גורם רלוונטי, גם הוא לא קיבל את הדוח.
<איתנה גרגור-חנה: יש הבדל בין ביקורת פנימית לדוחות מבקר המדינה.
<איתנה גרגור-חנה: דוחות מבקר המדינה הם לידיעת- - -
סתיו שפיר: לפי איזו הגדרה?
<איתנה גרגור-חנה: לפי חוק מבקר המדינה.
<איתנה גרגור-חנה: כל דוחות מבקר המדינה הם חיצוניים, הם לצורכי ציבור, לכן הם עולים בוועדת הביקורת של הכנסת, ומתנהל דיון.
<איתנה גרגור-חנה: דוחות ביקורת פנימית, יש חוק ביקורת פנימית.
ניסן סלומינסקי: אנחנו יכולים לקבל את הדוח הזה?
<איתנה גרגור-חנה: כן.
ניסן סלומינסקי: הדוח שלך הוגש?
<איתנה גרגור-חנה: הוגש להנהלה, הוגש- - -
סתיו שפיר: אפשר לקבל אותו עכשיו?
סתיו שפיר: אם הדוח מוכן, תשלחי לנו אותו.
<איתנה גרגור-חנה: הטיוטה מוכנה.
<איתנה גרגור-חנה: לדעתי, רצוי שתקבלו את הדוח עם פרוטוקול ועדת הביקורת אחרי יום ראשון, שיתנהל דיון.
סתיו שפיר: אני רוצה לקבל אותו כדי שנוכל להתכונן ליום הראשון.
<איתנה גרגור-חנה: וגם את ההחלטות שיתקבלו.
סתיו שפיר: הדוח כבר קיים.
סתיו שפיר: אנחנו גורם רלוונטי.
<איתנה גרגור-חנה: אתם יכולים לפנות.
<איתנה גרגור-חנה: יש חוקים, יש דרך לגיטימית, איך לקבל את דוחות ביקורת הפנים, כל מסמך פנימי.
סתיו שפיר: אתם רשות ציבורית, ממומנת מכספי ציבור.
<איתנה גרגור-חנה: יש דרך מסודרת.
סתיו שפיר: את נמצאת בוועדת הכספים.
סתיו שפיר: יושב-ראש הוועדה ביקש ממך את הפרוטוקול.
<איתנה גרגור-חנה: יושב-ראש הוועדה יכול לפנות ליושב-ראש הרשות, שהוא הממונה.
סתיו שפיר: כל הגורמים יושבים פה בחדר.
סתיו שפיר: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, פנה אליך וביקש ממך את הדוח ואת הפרוטוקולים.
סתיו שפיר: זו בקשה רשמית, זו ועדת הכספים.
סתיו שפיר: אפשר בבקשה לקבל אותם עכשיו, כדי שנוכל לעיין בהם?
<איתנה גרגור-חנה: הדוח לא ברשותי כרגע.
סתיו שפיר: אני בטוחה שהוא נמצא על איזשהו מחשב שאפשר לגשת אליו מחשב.
<איתנה גרגור-חנה: אפשר לפנות ליו"ר הרשות.
סתיו שפיר: אנחנו יושבים כאן מסביב לשולחן.
סתיו שפיר: את עושה מאתנו צחוק?
סתיו שפיר: ביקשנו את הדוח.
סתיו שפיר: למה שלא תביאי את הדוח עכשיו?
סתיו שפיר: הוא קיים.
סתיו שפיר: בטוח יש לך גישה מהמייל שלך, שאת יכולה להרים טלפון, לבקש שישלחו את הדוח לוועדה.
<איתנה גרגור-חנה: אני פועלת לפי חוק.
סתיו שפיר: מה הפרוצדורה?
סתיו שפיר: יושב-ראש ועדת הכספים מבקש ממך את הדוח, ואת אומרת: יש פרוצדורה.
ניסן סלומינסקי: עודד, אתה בכיר כאן בחבורה.
ניסן סלומינסקי: דרכך אני מבקש באופן רשמי, לקבל את דוח ועדת הביקורת.
<עודד בירגר: אני לא ממונה על הביקורת.
ניסן סלומינסקי: תעביר את בקשתי.
<איתנה גרגור-חנה: יש הליך מוסדר, איך מטפלים בדוח ביקורת, איך אני מעבירה.
סתיו שפיר: איך דוח ביקורת של רשות ציבורית- - -
<איתנה גרגור-חנה: אני לא זוכרת איזה סעיף.
סתיו שפיר: אם ככה זה עובד, אנשים לא צריכים לשלם לכם אגרות.
סתיו שפיר: אלה כספים של אזרחי ישראל.
סתיו שפיר: הם צריכים לראות מה קורה עם הכספים שלהם.
סתיו שפיר: איזו התנהלות זו.
סתיו שפיר: זו חוצפה.
ניסן סלומינסקי: מתי אקבל את הדוח?
<איתנה גרגור-חנה: מייד ברגע שאני יוצאת מהחדר הזה, אני פונה ליושב-ראש, ואני מבקשת את אישורו.
ניסן סלומינסקי: ותודיעי בכל מקרה אם כן או לא.
<איתנה גרגור-חנה: ודאי שאעביר, אין מניעה לא להעביר.
<איתנה גרגור-חנה: רק יש פרוצדורה חוקית.
ניסן סלומינסקי: סגרנו את הנושא הזה, אבל קטענו אותך.
ניסן סלומינסקי: אז תבקשי ממנו את האישור ותעבירי לי.
ניסן סלומינסקי: בי"ת, כמה זמן אתם כבר יודעים שהנושא של עורכי הדין – אני מבין שהם עובדים כבר מ-2006, כמה זמן אתם יודעים שיש כזה בלגאן, במילה עדינה?
ניסן סלומינסקי: ממתי התחלתם לבדוק את הנושא?
<איתנה גרגור-חנה: אני לא הייתי מודעת.
<איתנה גרגור-חנה: מהרגע שקיבלתי הנחיה לבדוק- - -
ניסן סלומינסקי: מתי זה היה?
חמד עמאר: את ועדת ביקורת – את צריכה ליזום.
חמד עמאר: מי פנה אליך לבדוק?
עיסאווי פריג': ועדת הביקורת לא יודעת.
סתיו שפיר: את צריכה לבקש אישור מהאנשים שאותם את מבקרת?
<איתנה גרגור-חנה: אני מבקרת את ההנהלה – לא את היושב-ראש.
<איתנה גרגור-חנה: זה כדי ליצור אי-תלות בין המבקר למדינה.
עיסאווי פריג': יש לך תוכנית ביקורת שנתית?
<איתנה גרגור-חנה: ודאי.
ניסן סלומינסקי: את הליך הגבייה בדקתם פעם לפני 2013?
<איתנה גרגור-חנה: יש לי מספר דוחות ביקורת פנימית במהלך השנים על נושאים נקודתיים.
ניסן סלומינסקי: אבל את כל מערך הגבייה לא יצא לך מעולם לבדוק.
עפו אגבאריה: איזו מין ביקורת שלא מבקרת את הדברים האלה, של גבייה של כספים.
<איתנה גרגור-חנה: זו ביקורת שלי שהודלפה.
<איתנה גרגור-חנה: אני לא מבינה למה זה מצחיק.
ניסן סלומינסקי: היא אומרת שהיא עוד לא הגישה את הדוח שלה.
אראל מרגלית: יושב בן אדם בתוך רשות שידור ציבורית – אני לא צריך לספר לכם כמה קשה לפעמים לומר משהו שהוא נגד האווירה.
אראל מרגלית: אני לא יודע אם היא עשתה את זה או לא עשתה את זה, אבל אם היא עשתה את זה, אולי היא עשתה מעשה אמיץ – אני לא יודע.
אראל מרגלית: אם האדם עשה מעשה אמיץ, והביא ביקורת לגבי נהלים שבהם הדברים מתנהלים אצלו בחצר האחורית, וראה דברים, בין אם זה אצל עורכי דין פרטיים ובין אם זה במקום אחר, דברים חמורים, והעיז לומר את זה – אני לא יודע אם זה המצב, אם זה מה שהיא רומזת לנו, אז מגיע לאדם הזה כבוד, ואם לא, צריך ביקורת שכן תהיה כזו.
ניסן סלומינסקי: היא עדיין לא הגישה את הדוח שלה באופן מסודר.
ניסן סלומינסקי: כנראה, ביום ראשון יהיה הדיון.
ניסן סלומינסקי: היא הכינה דוח להגיש אתו.
ניסן סלומינסקי: בינתיים הדוח דלף.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שזה הגיע לידי קלמן, וזה מה שפורסם.
ניסן סלומינסקי: קודם כל, היא עשתה את העבודה, וכל הכבוד לה על זה.
ניסן סלומינסקי: השאלה שלי, למה ב-2013 ולא מ-2006?
ניסן סלומינסקי: איך זה שאתם לא עולים על דבר מסוים שמתנהל מ-2006?
ניסן סלומינסקי: כל צורת הגבייה, כל הנושא של חלוקה לעורכי דין, כמה לזה וכמה לזה, איך ייתכן שכל אחד מקבל שכר טרחה אחר?
ניסן סלומינסקי: הכסף שלהם – עובר או לא?
ניסן סלומינסקי: כל מה שכתבת בדוח פה, איך זה שלא מ-2006, 2007, 2008?
ניסן סלומינסקי: איך זה חיכה רק עד 2013?
<איתנה גרגור-חנה: אענה.
<איתנה גרגור-חנה: אני פועלת לפי המשאבים שיש לי.
<איתנה גרגור-חנה: לפי המשאבים שיש לי, אני בודקת בכל שנה כ-40 נושאי ביקורת על כל פעולות הרשות.
<איתנה גרגור-חנה: זה לכל הדעות היקף מאוד רחב, שאני מכירה מבקרי פנים, ואם אתם מכירים פעילויות בגופים ציבוריים, לא היה אח ורע להיקף כל כך גדול של ביקורת על כל כך הרבה פעולות של הרשות.
<איתנה גרגור-חנה: והנה עכשיו אני מוציאה דוח שנתי גם על 40 נושאים, עב כרס, ולפעמים אנחנו גם לא מספיקים לדון, ואנחנו מטפלים תוך כדי תנועה.
<איתנה גרגור-חנה: אי-אפשר לטעון: למה לא בדקתי במשך, נניח, חמש, עשר שנים את הנושא הספציפי, כי בדקתי דברים אחרים, גם מאוד חשובים, וחסכתי מיליונים לרשות.
<איתנה גרגור-חנה: אני מוכנה להגיע לוועדה הזאת, ולשטוח בפניכם את כל התרומה שיחידת הביקורת תרמה לרשות השידור בחיסכון של מיליונים רבים בנושאים שונים.
<איתנה גרגור-חנה: והנה עכשיו לפני כחודש-חודשיים הגיע גם הנושא הזה.
<איתנה גרגור-חנה: זה נושא רחב היקף.
<איתנה גרגור-חנה: לא הספקתי לבדוק עוד המון נושאים.
<איתנה גרגור-חנה: הוצאתי בטיוטת הדוח המדוברת דוח ועוד המון נושאים שלא הגעתי אליהם, בתוך הנושא הזה.
<איתנה גרגור-חנה: לכן אני ממשיכה לבדוק.
<איתנה גרגור-חנה: במהלך 2014 הכנסתי לתוכנית העבודה השנתית גם עוד המון נושאים שעוד לא נגעתי בהם, ואני ממשיכה עם זה, כלומר פעילות הביקורת היא מאוד אינטנסיבית לנושא הגבייה.
<איתנה גרגור-חנה: הדוח שאני הולכת להוציא, זה עוד דוח מיני עוד דוחות שייצאו בנושא הזה.
עיסאווי פריג': את היחידה שעובדת במחלקה?
<איתנה גרגור-חנה: לא.
<איתנה גרגור-חנה: אני מבקרת הפנים, ויש לי עוד ששה עובדי ביקורת, ובהיקף של ששה עובדי ביקורת, שמוציאים 40 דוחות, תסכימו אתי שזה היקף רחב.
<איתנה גרגור-חנה: אני עובדת סביב השעון.
<איתנה גרגור-חנה: אין מה להתלונן, למה לא בדקתי עד עכשיו.
<יואב אשכנזי: אני רוצה להודיע לוועדה שעיכבנו תשלומים לעורכי דין, כולל עורך דין חירי.
<יואב אשכנזי: כל התשלומים של חודש דצמבר, שמדובר בהרבה כסף, כ-2 מיליון שקל מעוכבים לפי הוראת מנכ"ל רשות השידור.
<יואב אשכנזי: לא הועברו עד לבדיקת הטענות ולבדיקת העובדות על-ידי מבקרת הפנים.
חמד עמאר: הקפאתם את כל ההליכים המשפטיים נגד האנשים, או עדיין לא?
<יואב אשכנזי: ההליכים המשפטיים לא הוקפאו.
<יואב אשכנזי: מה שנמצא בהוצאה לפועל, כרגע ממשיך להיות מטופל על-ידי עורכי הדין.
<יואב אשכנזי: למען הגילוי הנאות, גם אם נפסיק לעבוד עם עורכי הדין, כרגע יש הוראה שאנחנו צריכים להעביר את כל הפעילות שלנו לרשות האכיפה והגבייה.
<יואב אשכנזי: כלומר אנחנו לא מפסיקים עם הפעילות המשפטית.