GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מאיר יוליוס בראון: 2,200 שקלים כל שלושה חודשים.
<עפרה רוס: זאת ועידת התביעות.
<עפרה רוס: אנחנו משלמים 1,800 שקלים ומשלמים הטבות נוספות לקבוצה וזה כל חודש.
<עפרה רוס: זאת הקבוצה השנייה של יוצאי מחנות וגטאות.
<עפרה רוס: יש קבוצה שעלתה אחרי 1953, הם לא יוצאי מחנות וגטאות.
<שושנה בוטווין: יוצאי אושוויץ.
<עפרה רוס: יוצאי אושוויץ מקבלים את התלת חודשי מוועידת התביעות ואת ההשלמות מאתנו.
<יהודה סקר: לא כולם.
<יהודה סקר: הם לא יודעים.
<יהודה סקר: צריך להודיע להם.
<עפרה רוס: הם מקבלים.
<עפרה רוס: הם מקבלים גם מענק חד פעמי.
<עפרה רוס: יש קבוצה של אלה שעלו אחרי אוקטובר 1953 והם לא יוצאי מחנות וגטאות.
ראובן ריבלין: יוצאי מחנות שעלו אחרי 1953, לך יש את הרישומים של כל אחד ואחד מהם שהוא אזרח ישראלי?
ניסן סלומינסקי: מי שעונה על הקריטריונים ולא מקבל, שיפנה אליה באופן ישיר.
סתיו שפיר: גם אנחנו רוצים את המידע כי לא כולם נמצאים כאן בוועדה היום.
<קריאה: היום אפשר להתקשר טלפונית ולקבל הכול.
<עפרה רוס: לפני כחודש אנחנו לקחנו את השמות של כל אלה שמקבלים מוועידת התביעות ושלחנו להם מכתבים.
<עפרה רוס: הקבוצה השלישית היא הקבוצה עליה מדברים, אלה שעלו אחרי אוקטובר 1953, לא יוצאי מחנות וגטאות, שבחוק נכי רדיפות הנאצים, בחוק שלנו, הם כן מקבלים, הם נכללים, ובעצם היום הם לא מקבלים.
<עפרה רוס: זאת הקבוצה בה מדובר.
דב חנין: מה סדר הגודל?
דב חנין: בכמה אנשים אנחנו מדברים?
<עפרה רוס: בהערכה גסה אני חושבת שזאת קבוצה שקיבלה את המענק החד פעמי עליו אנחנו מדברים, בין חמישים לשבעים אלף אנשים.
<עפרה רוס: זאת הערכה גסה.
סתיו שפיר: כמה כסף?
<עפרה רוס: אל תתפסו אותי במילה, אבל נהיה יותר חכמים בעוד שלושה חודשים עת נקבל את הרשימות מוועידת התביעות.
סתיו שפיר: מה גובה המענק החד פעמי שהם מקבלים?
<קריאה: הם קיבלו אלפיים ומשהו שקלים.
<קריאה: הם קיבלו מוועידת התביעות ועלו אחרי 1953.
ניסן סלומינסקי: זאת יכולה להיות קבוצה גדולה יותר.
<עפרה רוס: אנחנו נהיה יותר חכמים בעוד כשלושה חודשים ואז נדע בדיוק כי אנחנו מקבלים את הרשימות ונעשה את ההפגשות מתוך הרשימות, מי חי ומי לא, ואנחנו נדע בדיוק בכמה מדובר.
<עפרה רוס: פחות או יותר מדובר בקבוצה הזאת למרות שיכול להיות שיש עוד בשוליים.
<עפרה רוס: בגדול מדובר בקבוצה הזאת, באלה שקיבלו גם את הטלאי הצהוב בזמנו.
סתיו שפיר: מה נעשה עם אלה שאתם לא מצליחים להגיע אליהם?
סתיו שפיר: איך מגיעים לאנשים שלא מצאו אותם ובמקרה היה קצר בתקשורת?
סתיו שפיר: איך מביאים אליהם את המידע הזה?
ניסן סלומינסקי: אני מבקש, אני לא אוכל לתת את רשות הדיבור לכולם.
ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה.
ניסן סלומינסקי: אתם צריכים ללכת לאכול ואני לא רוצה לעצור אתכם.
<קריאה: אנחנו לא רעבים.
<קריאה: הדיון כאן יותר חשוב.
ניסן סלומינסקי: אני לא אוכל לתת את רשות הדיבור לכולם.
<עפרה רוס: את המקרה הספציפי הזה אני אבדוק כי אנחנו ממש לפני חודש העברנו לוועידת התביעות וקיבלנו קבוצה מסוימת.
<עפרה רוס: אני אבדוק את זה כי מעניין אותי איך לא הגיע המכתב כי פנינו לכולם.
<עפרה רוס: יש לנו מרכז מידע ואני אתן את מספר הטלפון וכל האנשים יכולים לפנות אליו.
<עפרה רוס: יתרה מזאת, אנחנו עכשיו פנינו למרשם האוכלוסין ואנחנו עושים איזושהי בדיקה של כל אזרחי מדינת ישראל.
<עפרה רוס: אנחנו רוצים להגיע דווקא לאלה שלא מוכרים כי מי שמוכר אצלנו, יש לנו היום כ-160 אלף אנשים בהם אנחנו מכירים.
<עפרה רוס: לא משלמים לכולם אבל יודעים שהם ניצולי שואה והם שייכים לאחת מהקבוצות עליהן דיברנו.
<עפרה רוס: יחד עם זאת, לדעתנו יכולים להיות אנשים נוספים שאף אחד לא הגיע ואלה בעיני האנשים הראשונים שאנחנו חייבים להגיע אליהם ואף אחד לא הגיע אליהם.
<עפרה רוס: לכן אנחנו מוציאים מהמרשם, עכשיו אנחנו עושים את הפרויקט הזה, ומקבלים מהמרשם על ידי כל מיני פרמטרים את כל אלה שהגיעו לארץ ממקומות כאלה ואחרים, נולדו בתאריכים מסוימים וכולי וכולי, ומתוכם נראה כמה ניצולי שואה קיימים ומי שעשוי להיות ניצול שואה.
<עפרה רוס: יכול מאוד להיות שמי שעומד בקטגוריות האלה עלה ממקום נכון, הוא היה בשנים הנכונות והוא לא ניצול שואה.
<עפרה רוס: לפחות נדע כמה אנשים עשויים להיות ניצולי שואה ואז נפנה לכולם באופן אישי.
<עפרה רוס: בעיני זה הפרויקט החשוב ביותר וני מקווה שאני אצליח לעשות אותו.
ניסן סלומינסקי: אחרון הדוברים.
<אהרן מולוטקובסקי: אני יושב ראש ארגון ניצולי שואה באשדוד ואני סגן ראש העמותה בדרום, כשבע-שמונה ערים.
<אהרן מולוטקובסקי: אני רוצה לומר רק כמה מלים.
<אהרן מולוטקובסקי: אני מאוד מבקש סליחה אם השפה שלי לא כל כך מובנת.
<אהרן מולוטקובסקי: אני הגעתי מאוקראינה.
<אהרן מולוטקובסקי: עליתי ארצה באפריל 1990.
<אהרן מולוטקובסקי: כבר 11-12 שנים אני יושב ראש הארגון באשדוד.
<אהרן מולוטקובסקי: רק באשדוד יש לנו כמעט 500 אנשים ניצולי שואה, ביניהם גם אלו שבאו מברית המועצות.
<אהרן מולוטקובסקי: יש קבוצות, אלה שכן מקבלים ואלה שלא מקבלים.
<אהרן מולוטקובסקי: מי לא מקבל?
<אהרן מולוטקובסקי: אותו אדם שבא לארץ, עבד כמה שנים ומקבל עכשיו 1,700 שקלים או 1,600 שקלים פנסיה והוא לא זכאי.
<אהרן מולוטקובסקי: לא מגיע לו שום דבר רק הפיצויים מגרמניה.
<אהרן מולוטקובסקי: הוא לא מקבל שום דבר.
<אהרן מולוטקובסקי: יש קבוצה שלא עבדה והיא כן מקבלת משהו שמספיק להם לקנות בזה לחם.
<קריאה: בדרך כלל מענישים את אלה שעובדים.
<אהרן מולוטקובסקי: אנחנו מאוד מודים לשר האוצר.
<אהרן מולוטקובסקי: אנחנו יודעים שעכשיו יהיה חוק שאלה שיש להם השלמת הכנסה או אין להם השלמת הכנסה, עכשיו גם הם יכולים לקבל עת החוק יהיה מוכן.
<אהרן מולוטקובסקי: אנחנו מדברים על כך שעוד מעט ועוד מעט ועוד מעט.
<אהרן מולוטקובסקי: תראו, אצלנו בשנתיים האחרונות 56 אנשים נפטרו?
<אהרן מולוטקובסקי: כולם מבוגרים.
<אהרן מולוטקובסקי: הרבה אנשים חולים.
<אהרן מולוטקובסקי: יש לנו קבוצות שמבקרים את האנשים בביתם ורואים שאין ילדים ואין אף אחד בבית.
<אהרן מולוטקובסקי: האנשים האלה מבקשים את העזרה.
<אהרן מולוטקובסקי: הם רוצים לקנות תרופות, אבל הכסף לא מספיק להם ולכן לא קונים תרופות.
<אהרן מולוטקובסקי: כולם יודעים שגם אנחנו היינו בגטאות.
<אהרן מולוטקובסקי: אני הייתי בבאבי יאר ואימא שלי הייתה כבר בקבר.
<אהרן מולוטקובסקי: מי שיושב כאן ומי שגר בארץ במדינה שלנו, אנחנו לא מחכים שמישהו ייתן לנו אלא אנחנו כאן בבית שלנו ואנחנו חושבים שכל המדינה יודעת שאנחנו אנשים שמבקשים עזרה מהמדינה.
<אהרן מולוטקובסקי: אנשים שבאו לפנינו, כל הכבוד להם אבל גם אנחנו ניצולי שואה וגם אנחנו יודעים מהי מלחמת העולם השנייה.
<דוד מימון: אני מבקש ממדינת ישראל שפשוט מאוד, אחרי שבעים שנים, תגדיר הגדרה האומרת מי זה ניצול שואה.
<דוד מימון: לגבי 1953.
<דוד מימון: אני מודה לך על שינוי התפיסה למרות שבטלפון אולי אמרת שאין סיכוי ל-1953.
<דוד מימון: אני מודה לך.
<דוד מימון: תודה רבה.
ראובן ריבלין: כי היום הדור הולך ופוחת.
<אהרן מילנקובסקי: בקשה אחרונה.
<אהרן מילנקובסקי: אנחנו מבקשים דבר אחד.
<אהרן מילנקובסקי: ניצול שואה, לא חשוב מתי הוא בא לארץ, הוא ניצול שואה.
<אהרן מילנקובסקי: כולם צריכים לדעת שיש אנשים שצריכים את העזרה מהמדינה.
<אהרן מילנקובסקי: תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לסכם את הדיון.
ניסן סלומינסקי: מרים, לגבי החוק וכל התיקונים, את תעשי את זה בוועדת הרווחה.
ניסן סלומינסקי: לגבינו, סיכמנו שאת, עפרה ואלעזר – ואם תרצו, צרפו אחרים – תרכזו את הנקודות עליהן דיברנו.
ראובן ריבלין: לפי דעתי גם דב חנין צריך להיות.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש תוך שלושה שבועות, מקסימום חודש, להעביר אלי את הדברים האלה כדי שאני אנסה להתמודד קודם כל עם האוצר ואחר כך נביא את זה גם לוועדה.
ניסן סלומינסקי: אני מתנצל בפני אלה שרצו לדבר ולא קיבלו את רשות הדיבור.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מקווים שנצליח לפעול בנושא.
ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: הנושא הראשון על סדר-היום: אופן הליכי גביית אגרת רשות השידור.
ניסן סלומינסקי: אנחנו בדרך כלל לא כל כך בקיאים בנושא.
ניסן סלומינסקי: מי שכן משתמש, הוא לוחץ על הכפתור ורואה את הטלוויזיה, או לוחץ על כפתור אחר ושומע, אבל נחשפנו לכתבה שפורסמה ב-27.12, ואם אפילו עשירית ממה שכתובה בכתבה נכון, אנחנו בבעיה אדירה.
ניסן סלומינסקי: אני מקווה שאולי גם הכותב, קלמן, יצטרף אלינו במהלך הישיבה – יש לו תוכנית שהוא משדר, אז אני מקווה שהוא יוכל להצטרף אלינו, אבל אם אפילו עשירית מהכתבה אמתי, יש לנו בעיה גדולה.
חמד עמאר: אפשר להסביר קצת על הכתבה?
ניסן סלומינסקי: ניסיתי לצלם את הכתבה.
חמד עמאר: אם הייתם מעבירים אותה לפני, הייתי קורא אותה.
ניסן סלומינסקי: מרשות השידור, עודד, המשנה למנכ"ל, אתה הדרגה הבכירה כאן?
<עודד בירגר: כן.
ניסן סלומינסקי: אז הייתי שמח קודם כל לשמוע ממך רקע על התקציב שלכם.
ניסן סלומינסקי: יש פה נציג האוצר, אבל קצת לשמוע ממך על התקציב – מאוזן, לא מאוזן, הכנסות, הוצאות, ואחר כך, אם אתה יכול להסביר לנו על מהלך הגבייה, לפני שנתחיל לדון בכתבה עצמה.
ניסן סלומינסקי: שוב, כשקראתי אותה, זה היה מפחיד מבחינת נוהל תקין או דברים אחרים, שאני לא רוצה להעלות אפילו כרגע על דל שפתיי.
<עודד בירגר: נכון לעת זו התקציב לא מאוזן.
<עודד בירגר: יש לנו הרבה מאוד דרישות, לפי החוק, שאנחנו צריכים לעמוד בהן כמו תוספת להפקות מקור, שמתבטאות בכ-22 מיליון שקל השנה.
<עודד בירגר: כרגע אין המקורות התקציביים שיאזנו את זה.
<עודד בירגר: אנחנו מתמודדים עם זה.
<עודד בירגר: הדרישות השנה צריכות לעמוד על למעלה מ-90 מיליון להפקות מקור לעומת כ-72 שהיה בשנת 2013.
<עודד בירגר: זה רק אחד מתוך הסעיפים הכבדים שהרשות נדרשת להתמודד אתם, לתת מענה.
<עודד בירגר: נכון לעתה אין איזון תקציבי, ועדיין אנחנו עוסקים במלאכה.
<עודד בירגר: אני מדבר על 2014.
ניסן סלומינסקי: 2013, יש לכם תקציב סגור?
<עודד בירגר: כן, סגור, מאוזן.
עיסאווי פריג': איזה הפקות מקור היו לכם?
ניסן סלומינסקי: תרשום, עיסאווי.
ניסן סלומינסקי: מה היה התקציב ב-2013, שיהיה לנו מושג?
<עודד בירגר: 880.
<עודד בירגר: התקציב הוא מאוזן, הוא ממומן על-ידי אגרת הטלוויזיה והרדיו ומסעיפים נוספים שקשורים בחסויות ותשדירי שירות.
<עודד בירגר: אלה הנדבכים המרכזיים.
ניסן סלומינסקי: מישהו יודע לתת לנו פירוט, איך זה מורכב – כמה אגרת רדיו, כמה אגרת טלוויזיה צריכה להיות?
<אבי כץ: שאלתם על 2013.
<אבי כץ: אגרת הטלוויזיה ל-2013 היא 461 מיליון שקל.
<אבי כץ: תוספת לאגרת רישוי - זה לא אגרת רדיו – זה 322 מיליון שקל.
<אבי כץ: בשני התקציבים האלה אנחנו עמדנו, והבאנו מעבר לתקציב באגרת טלוויזיה, עוד 24 מיליון שקל.
<אבי כץ: באגרת הרדיו 5 מיליון שקל מעבר לתקציב המתוכנן.
<אבי כץ: שאלת כמה ממומן מהממשלה.
<אבי כץ: הממשלה לא משחקת בתקציב הזה.
<אבי כץ: יהונתן צוחק – הוא יודע למה הוא צוחק.
<אבי כץ: יש פה קטע אחד שהוא עדיין חסר לנו ממשרד האוצר.
<אבי כץ: משרד האוצר, לפי חוק, התחייב להעביר לנו את הכספים עבור הגמלאים.
<אבי כץ: לפי התחשיב שעשינו במשותף אתכם, שהם מתכחשים לחלק מהנתונים, היו צריכים להעביר אלינו 81 מיליון שקל.
<אבי כץ: לשמחתם, העבירו רק 51 מיליון שקל, וחסרים עוד 30 מיליון שקל שלא העבירו.
<אבי כץ: פנינו ליועץ המשפטי לממשלה כדי שיעשה בירור.
ניסן סלומינסקי: ההוצאות שלכם הן מקבילות להכנסות, אתם מאוזנים.
<עודד בירגר: עם ה-31 מיליון שקל האלה אבל.
ניסן סלומינסקי: נניח שלאדם בבית יש מקלט טלוויזיה.
ניסן סלומינסקי: כמה אגרה הוא צריך לשלם?
<אבי כץ: אגרה לשנת 2013 היתה 356 שקלים.
ניסן סלומינסקי: כל בית משלם אחד, או אם יש לו שלושה מכשירים, הוא משלם- - -
<אבי כץ: משלמים עבור כל מקלט אחד, לא משנה כמה מקלטים יש לו.
<אבי כץ: באגרת עסקים משלמים עבור כל מקלט ומקלט שמחזיקים.
<אבי כץ: לגבי תוספת אגרת רישוי, היא היום עומדת על 125 מיליון שקל.
ניסן סלומינסקי: זה מה שגובים כשאתה עושה את הטסט.
<אבי כץ: זה עובר אלינו.
חמד עמאר: רלוונטי.
חמד עמאר: כל מי שעושה רישוי.
ניסן סלומינסקי: זה בסדר, גובים את זה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להבין, מה שהם צריכים לגבות.
ניסן סלומינסקי: כמה בתי אב יש בישראל שמחזיקים מקלטים?
<אבי כץ: בתי אב כללי יש 2 מיליון ו-200 אלף בתי אב.
ניסן סלומינסקי: ועסקים?
<אבי כץ: כ-100 אלף עסקים.
<אבי כץ: שם הולכים לפי מכשירים.
<אבי כץ: שם יש עכשיו בעיה מסוימת בגלל החוק שעבר, שהגישו תביעה ייצוגית כנגדנו, ולפי התביעה הזו הם אסרו עלינו לגבות עבור מקלטים שאין להם טיונר.
<אבי כץ: לפי החוק היבש שחוקק ב-1965- - -
ניסן סלומינסקי: מתי הגישו את התביעה?
<אבי כץ: הם הגישו את זה באוקטובר 2012, והתחולה של החוק הזה מ-15.1.13.
ניסן סלומינסקי: כלומר כמה בעסקים יש לכם?
ניסן סלומינסקי: רק 100 אלף?
<אבי כץ: כן, אבל עכשיו זה הולך ופוחת – מצד אחד, בגלל העניין הזה שאדם שלא מחזיק מקלט, גם בעסקים וגם בבתים, ואפשרו להם להודיע לנו ולתת להם פטור תמורת הצהרה, שלא מחזיקים מקלט עם טיונר, והצהרה שיש אפשרות שמבקר מטעמנו יאמת את ההצהרה שלו.
<אבי כץ: מדובר במצב שהולך לקבל תנופה.
<אבי כץ: כבר יש כ-10,000 אזרחים שהודיעו, וההודעה שלהם היא הודעה שעל-פניה במגזרים מסוימים נראית לנו בלתי-תקינה.
<אבי כץ: אזרח, למשל, במגזר המיעוטים, מודיע עבור הבנים, האחים, הדודים, הדודות וכל מי שמתחשק לו.
<אבי כץ: מדובר בהודעה, שבמקום שתהיה פרטנית לגבי בית אב מסוים, מדובר ב-20 ו-30 בתי אב שמצהירים עליהם.
ניסן סלומינסקי: נדבר על השנה שעברה.
ניסן סלומינסקי: כמה גביתם בגין אגרת הטלוויזיה?
<אבי כץ: גבינו בשנה שעברה בגין אגרת טלוויזיה 500- - -
עיסאווי פריג': למה אתה לא מסודר ואין לך ניירת?
עיסאווי פריג': הזיכרון מסוגל לזה?
<אבי כץ: אני אדם מסודר.
<אבי כץ: אני מקריא אותם מהפה שלי.
<אבי כץ: לא נתתי שום נתון שאני מתבלבל בו.
<אבי כץ: בשנה שעברה גבינו 580 מיליון שקל מאגרת הטלוויזיה.
חמד עמאר: עכשיו אמרת 461 מיליון.
חמד עמאר: רשמתי.
עיסאווי פריג': זה מראה על היחס שאתם מפגינים לוועדה.
<אבי כץ: התקציב היה 461 מיליון שקל.
<אבי כץ: גבינו עוד 24 מיליון שקל מעל התקציב.
חמד עמאר: אז 485, לא 500.
<אבי כץ: כן.
ניסן סלומינסקי: לפי תחשיב מהיר שעשיתי, גביתם 50 אחוז ממה שאתם צריכים לגבות, כי הכפלתי את ה-356 שקלים כפול מספר בתי אב שיש להם מקלטים – לפי הנתונים שלך, של 2 מיליון ו-200, וזה יצא 783 מיליון ו-200 אלף, ועוד 100 אלף של העסקים.
ניסן סלומינסקי: יחד זה יותר מ-800 מיליון.
ניסן סלומינסקי: זו הגבייה שצריכה להיות.
<אבי כץ: המתמטיקה שלך היא נכונה כשאתה מחלק, אבל יש אגרות מופחתות, שאנחנו גובים לא 356 שקלים אלא גובים גם חצי.
ניסן סלומינסקי: ממי אתם גובים חצי?
<אבי כץ: ממקבלי השלמת הכנסה.
<אבי כץ: לפי התחשיב שלנו, אנחנו מגיעים לגבייה ממיליון ו-450 אלף בתי אב, מתוך 750 מיליון, 800, שהם המחזיקים הפוטנציאליים, שיש לנו מידע עליהם, שיש- - -
ניסן סלומינסקי: אני שאלתי כמה מחזיקי טלוויזיה.
חמד עמאר: הוא אמר שיש 2 מיליון ו-200 בתי אב.
חמד עמאר: הוא גובה ממיליון ו-450.
<אבי כץ: זה משתלב גם, מה שכתוב שם בכתבה – כאשר דובר על הכנסת רפורמה ברשות השידור, דרשו מאתנו לממן את הרפורמה מכספי האגרה.
<אבי כץ: באנו לפה לוועדת הכספים, והודענו שיש לנו כ-600 אלף בתי אב שאין לנו מידע לגבי החזקת מקלט.
<אבי כץ: לצורך זה עשינו את המבצע שעשינו – גייסנו- - -
עיסאווי פריג': איך הפילוח של ה-600?
<אבי כץ: אתה מתעלם מהמגזר הערבי בטח.
עיסאווי פריג': מה זה קשור, ערבי, יהודי?
<אבי כץ: 320 זה מגזר ערבי, והשאר זה המגזר היהודי.
עיסאווי פריג': בתוך היהודי איך זה מחולק – חרדי?
<אבי כץ: במגזר החרדי, אנחנו נמנעים מלשלוח להם אגרות, כי הגענו גם בוועדת הכספים למצב שבו אנחנו יודעים שהם לא מחזיקים.
עיסאווי פריג': הצהרה מעניינת.
עיסאווי פריג': אני שמעתי הצהרה עכשיו מאוד מעניינת: אתה נמנע מלשלוח למגזר החרדי, ושלפת 320 אלף בתי אב במגזר הערבי.
<אבי כץ: כולם מחזיקים מקלט, ולא משלמים.
עיסאווי פריג': נכנסת ל-320 אלף בתים, וראית מקלט.
<אבי כץ: לא אמרתי.
עיסאווי פריג': איך שאתה יודע שהם מחזיקים מקלט?
עיסאווי פריג': הוא מזלזל בנו ובא אלינו בלי נתונים.
ניסן סלומינסקי: לא צורה כזאת של דיבור.
ניסן סלומינסקי: אתן לך לדבר, עיסאווי.
<אבי כץ: אני מאוד מכבד את המגזר הזה.
<אבי כץ: זה שלא משלמים- - -
עיסאווי פריג': אל תקבע – כן משלמים, לא משלמים.
עיסאווי פריג': אל תקבע לזקן בן 70 שיש לו מקלט או אין לו מקלט.
עיסאווי פריג': עם הדעות הקדומות שלך אני לא רוצה לשמוע.
עיסאווי פריג': לא אעבור לסדר על נתון שעכשיו האדם אמר.
ניסן סלומינסקי: אתן לך לדבר אחר כך.
ניסן סלומינסקי: תמשיך, אבי, בבקשה.
ניסן סלומינסקי: איך צורת הגבייה שלכם?
<אבי כץ: צורת הגבייה נעשית לפי מה שנקבע בחוק.
<אבי כץ: לא נקבע בחוק שצריך לשלוח הודעות, אבל אנחנו מימים ימימה שולחים הודעות לבתי אב בשני מועדים.
<אבי כץ: יש כאלה שמשלמים בשני מועדים – ינואר, יולי, למי שמשלם חצי אגרה, במחצית, ומועד אחד, שיש אפשרות לשלם עד סוף פברואר תשלום מראש.
<אבי כץ: בנוסף, אנחנו מאפשרים לשלם את האגרה באמצעות הוראת קבע שנגבית בארבעה תשלומים, בחודשים פברואר, מרס, אוגוסט, ספטמבר.
ניסן סלומינסקי: כמה אנשים משלמים בדרך היפה, הכוונה הוראת קבע, או אתם שולחים להם והם מחזירים – כמה משלמים בלי שאתם צריכים לעשות התערבות נוספת?
<אבי כץ: בערך משלמים בהוראת קבע 300 אלף בתי אב, ומראש בפברואר משלמים כ-200 אלף בתי אב, וכל היתר משלמים בשני מועדים, בינואר וביולי.
ניסן סלומינסקי: כל המיליון ו-800 או 2 מיליון, כמה אנשים שיש, משלמים – אתם שולחים להם, והם משלמים באחת משתי האפשרויות האלה?
ניסן סלומינסקי: אתם לא צריכים לעשות פעולה נוספת כדי לגבות?
<אבי כץ: שליש מהם משלמים באחת האפשרויות האלה באופן וולנטרי ולפי ההודעה שלנו.
<אבי כץ: כל היתר, אנחנו צריכים להתמודד אתם במהלך השנה.
ניסן סלומינסקי: לפי דבריך, 600 אלף משלמים באחת משלוש האפשרויות, ולגבי מיליון ו-200 אתם צריכים להפעיל דרך שנייה.
ניסן סלומינסקי: מהי הדרך השנייה?
<אבי כץ: לפי החוק, יש לנו אפשרות לשלוח הודעות קנס עולות לאחר חודש ינואר, מפברואר עד יולי אנחנו שולחים הודעות בסדר גודל של 10, 20 עד 50 אחוז, ומהחודש השלישי גם כולל הצמדה.
<אבי כץ: לאחר מכן אנחנו מטפלים בזה - חלק מהטיפול היה באמצעות עורכי דין, אבל לאחר שלא שילמו את האגרה עד יוני, ביולי העברנו למשרדי עורכי דין, חלק ממשרדי עורכי דין, העברנו להם את הגבייה של המחצית הראשונה.
<אבי כץ: לאחר מכן בחודש דצמבר של המחצית השנייה.
עפו אגבאריה: כמה אחוז מהגבייה גובים עורכי הדין?
ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו מתחילים להיכנס לזה.
ניסן סלומינסקי: עורכי הדין מקבלים מכם כמיליון ו-200 בתי אב שהם צריכים לגבות מהם - זה סדר הגודל?
ניסן סלומינסקי: שני-שלישים?
<אבי כץ: לא, הם מקבלים פחות, כי עד חודש יוני מיתוספים עוד 400-300 אלף שמשלמים באמצעות הודעות הקנס.
ניסן סלומינסקי: כלומר 900 אלף בתי אב אתם מוסרים לעורכי דין?
<אבי כץ: השארנו גם אצלנו, אז מסרנו לעורכי דין כ-250 אלף.
ניסן סלומינסקי: והיתרה?
<אבי כץ: היתרה נשארה אצלנו להמשך טיפול.
ניסן סלומינסקי: איך אתם גובים?
<אבי כץ: באמצעות הודעות.
<אבי כץ: לאחר מכן אנחנו גם מצרפים את החוב הזה לריכוז חובות, שאנחנו גובים חובות של שנים קודמות, כולל המחצית הזאת, דרך הודעה שאנחנו שולחים.
ניסן סלומינסקי: כמה אנשים משלמים דרך ההודעות שלכם?
ניסן סלומינסקי: לא חשוב באיזו שיטה.
<אבי כץ: אני חושב ש-75 אחוז מכל החייבים שמשלמים.
ניסן סלומינסקי: ולעורכי דין כמה מסרתם?
<אבי כץ: 250 אלף לגבייה שוטפת, מחצית ראשונה, מחצית שנייה.
<אבי כץ: בנוסף, הם קיבלו מאתנו במהלך השנים גם גביית חובות של שנים קודמות.
ניסן סלומינסקי: מה סדרי הגודל של גביית חובות משנים קודמות?
<אבי כץ: בסך הכול היו שני יעדים לעורכי הדין: יעד אחד, הם טיפלו באיתור – היה מכרז לאיתור אותם 600 אלף בתי אב שהם התחילו לטפל בהם, ומתוכם הם איתרו כ-140 אלף בתי אב חדשים.
<אבי כץ: מתוכם הם גבו מהם בערך מ-50 אלף בתי אב.
<אבי כץ: כל היתרה נמצאת אצלם.
ניסן סלומינסקי: כמה היתרה הזאת?
<אבי כץ: 80 אלף.
ניסן סלומינסקי: אבל חוץ מזה הם קיבלו בהתחלה 250 אלף תיקים.
<אבי כץ: לא.
<אבי כץ: 250 אלף תיקים קיבלו על השוטף.
<אבי כץ: על החובות הם קיבלו סדר גודל של 140 אלף בתי אב.
עיסאווי פריג': הוא מזלזל בוועדה.
עיסאווי פריג': איזה תשובות.
חמד עמאר: יש לי הצעה לסדר, אדוני היושב-ראש.
חמד עמאר: בואו נעשה את זה מסודר.
חמד עמאר: בואו נבין ממנו קודם כל, איך הוא מחליט – הוא מדבר על חוב ישן.
חמד עמאר: באיזה שלב מחליטים להעביר את זה לעורך דין?
ניסן סלומינסקי: אגיע לזה.
ניסן סלומינסקי: קודם אני רוצה להבין במה מדובר?
חמד עמאר: הגעתי לישיבה הזאת, כי קיבלתי כל כך הרבה מכתבים מאנשים, שבגלל שלא שילמו שנה או שנתיים, ואו השאירו אנשים כמה שנים, שולחים להם 10,000 שקל ו-8,000 שקל עיקולים לחשבון, ועורכי הדין חוגגים שם, ואנחנו כאן שואלים אותן שאלות: כמה קיבלו, כמה לא קיבלו.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, קודם בואו נראה על מה מדובר.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדעת על כמה תיקים מדובר.
ניסן סלומינסקי: נגיע לכל השאלות שלכם.
עיסאווי פריג': אתה לא תחליט אם יש מקלט.
ניסן סלומינסקי: עיסאווי, הבעיה לא רק במגזר.
ניסן סלומינסקי: אבי, אני מבין שיש 250 פלוס עוד- - -
עיסאווי פריג': למה מעביר לעורך דין 250 בשוטף - זאת השאלה.
ניסן סלומינסקי: תן קודם לדעת – 250 העברתם בשוטף פלוס 140?
ניסן סלומינסקי: זה 390 אלף.
עיסאווי פריג': חוץ מהגבייה איתור, 600 אלף.
עיסאווי פריג': אבל הוא אמר ש-75 אחוז מהגבייה הוא מבצע באופן רמבו, באופן רשות, שמשלמים לו באופן שוטף.
עיסאווי פריג': נשאר 25 אחוז מהמיליון ו-400, לפי מה שהוא אמר, והוא מחליט להעביר 250 בתי אב מהשוטף לעורך דין.
עיסאווי פריג': אני רוצה להבין את המורכבות.
<אבי כץ: אני מבקש להוציא את המילה רמבו.
עיסאווי פריג': ברגע שתתייחס אליי בשקיפות, ולא לנסות להתעמת, תקבל ממני יחס של אובמה.
עיסאווי פריג': אבל אני רוצה שקיפות.
עיסאווי פריג': זה הכבוד שאתה נותן לוועדה?
ניסן סלומינסקי: עיסאווי, אם לא נוכל להתקדם, פספסנו את הישיבה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים על בערך 400 אלף תיקים שנמצאים אצל עורכי הדין – זה מה שהבנתי מכם.
<אבי כץ: אנחנו מדברים על חובות שנמצאים בהוצאה לפועל כתוצאה מפעילות של עורכי דין, 450-400 מיליון שקל.
ניסן סלומינסקי: כמה תיקים?
עיסאווי פריג': או הדיון יתנהל בתיקים או בכסף.
ניסן סלומינסקי: מדברים על תיקים כרגע.
ניסן סלומינסקי: 250 אלף תיקים מסרתם בשוטף?
<אבי כץ: חזרו אלינו.
<אבי כץ: 112 אלף תיקים בהוצאה לפועל שהועברו על-ידי עורכי דין.
<אבי כץ: זה מה שיש.
ניסן סלומינסקי: כמה מסרתם לעורכי דין, לפני שהם התחילו להחזיר לכם?
<אבי כץ: 250 מסרנו בשוטף.
<אבי כץ: מאחר שלא גבו, חזרו אלינו.
ניסן סלומינסקי: תכף נגיע לזה.
ניסן סלומינסקי: מסרתם עוד תיקים של חובות עבר, סדר גודל של 140 אלף, אמרת?
<אבי כץ: 140 אלף זה לא כולל ה-112 אלף, שנמצאים כבר בהוצאה לפועל.
<אבי כץ: ההפרש הוא שנמצאים עדיין אצלם, שלא העבירו להוצאה לפועל.
ניסן סלומינסקי: מסרת 250 ועוד על גביית חובות ישנים, כמה תיקים מסרת?
<אבי כץ: 250 אלף, מסרתי אותם בחודש יולי 2013.
<אבי כץ: מה שלא נגבה על-ידם במשך שלושה חודשים חזר- - -
ניסן סלומינסקי: וחוץ מזה מסרת גם לעורכי דין תיקים של חובות לא של 2013 אלא של שנים קודמות – כמה?
<אבי כץ: הצטבר ל-112 אלף תיקים שהעבירו.
ניסן סלומינסקי: כלומר אנחנו מדברים על בין 350.
ניסן סלומינסקי: אמר 140.
עיסאווי פריג': אמר שלושה שלבים: 250 שוטף, 140 חובות קודמים, 112 תיקים קודמים לקודמים.
ניסן סלומינסקי: לא, זה מתוך ה-140.
עיסאווי פריג': 140 אלף תיקים היו הוצאה לפועל על חובות, מתוך 112 העבירו להוצאה לפועל.
עיסאווי פריג': ההפרש נשאר אצלם.
ניסן סלומינסקי: אבי, לפי מה אתה מוסר את זה לעורכי הדין?
ניסן סלומינסקי: כל תיק שאתה מוסר לעורכי דין, לפי מה אתה מוסר?
עפו אגבאריה: חלק מוסר לעורכי דין וחלק נשאר בטיפול שלכם - מה הקריטריון?
ניסן סלומינסקי: מה שהוא לא מצליח לגבות, הוא מוסר לעורכי דין, אחרי התאריך שעבר.
חמד עמאר: הוא אמר עד יוני, מי שלא מצליח לגבות – מעביר לעורך דין.
חמד עמאר: אבל היה לו כ-600 אלף.
חמד עמאר: למה החליט להעביר רק 250 אלף?
חמד עמאר: את השאר לא העביר.
ניסן סלומינסקי: אבי, מה היה הקריטריון, לפי איך אתה מוסר לעורכי דין?
<אבי כץ: תיקים שלא נגבו על-ידינו לאחר ששלחנו- - -
ניסן סלומינסקי: ה-350 אלף תיקים, כל תיק שאתה מוסר לעורכי דין, לא משנה אם זו גבייה חדשה או ישנה, לפי איזה קריטריון אתה מוסר לעורכי הדין?
<אבי כץ: לפי חובות שהיו נשארים תקועים אצלנו.
ניסן סלומינסקי: לפי אילו קריטריונים אתה מוסר לעורך דין יעקב או משה?
עפו אגבאריה: התכוונתי, קריטריונים של הלקוחות.
ניסן סלומינסקי: אגיע עוד מעט ללקוחות.
ניסן סלומינסקי: קודם אני רוצה לדעת על עורכי דין.
<אבי כץ: יש לנו חמישה משרדי עורכי דין שגבו בשבילנו חובות.
ניסן סלומינסקי: למה חמישה?
<אבי כץ: זה מה שיש לנו.
ניסן סלומינסקי: פרסמתם מכרז, ורק חמישה משרדי עורכי דין פנו?
<אבי כץ: פרסמנו מכרז ב-2011.
ניסן סלומינסקי: כמה עורכי דין ניגשו?
<אבי כץ: ניגשו 13 עורכי דין.
<אבי כץ: שניים נפסלו.
<אבי כץ: אישרנו 11 משרדי עורכי דין.
ניסן סלומינסקי: כלומר כל מי שניגש, חוץ מהשניים, אישרתם.
ניסן סלומינסקי: מה העלות של עורך דין, שלוקח על תיק?
<אבי כץ: מה שהרשות משלמת – לא מה שכתוב בעיתון שם - הטעו את כל הציבור; העלות שהרשות משלמת זה בהתאם לאחוז שהוא נתן במכרז.
ניסן סלומינסקי: נניח, אדם שרוצה לקחת 10 אחוז, אחד אמר שרוצה לקחת 20 אחוז, אחד – 3 אחוז – כולם קיבלו?
<אבי כץ: חוסם עליון עד 7 אחוז עמלה.
<אבי כץ: עורכי הדין, יש אפילו שנתנו אפילו 0 אחוז – הזמנו אותם לבירור, איך יכולים לעבוד עם 0 אחוז, זה בערך 5, 6, 7 אחוז עמלה.
<אבי כץ: בשנת 2011 הרשות שילמה 5 מיליון שקל עמלות לעורכי דין, ובשנת 2012 6 מיליון שקל שילמנו לעורכי דין.
<אבי כץ: כל השאר מה שכתוב שם זה שכר טרחה שנקבע על-ידי עורכי דין מהחייבים – לא מרשות השידור.
ניסן סלומינסקי: יש להם זכות לגבות מהחייבים?
עיסאווי פריג': מה מפריע לך?
עיסאווי פריג': החייבים ישלמו.
עיסאווי פריג': זה לא אני.
ניסן סלומינסקי: אבי, נניח שאנחנו עורכי הדין שניגשים.
ניסן סלומינסקי: היא הגישה 7 אחוז, אני צנוע, הגשתי 3 אחוז, נניח.
ניסן סלומינסקי: שנינו זכינו, וכל אחד קיבל את מה שהגיש?
ניסן סלומינסקי: ככה אתם מנהלים משא ומתן?
<אבי כץ: לא ניהלנו משא ומתן.
<אבי כץ: זה מה שהיה צריך להגיש במכרז.
<אבי כץ: האחוז שהגיש, קיבלנו אותו.
ניסן סלומינסקי: אתה שומע מה שפיך מדבר?
ניסן סלומינסקי: אתה רואה שיש פערים בין עורכי הדין, אז אתה לוקח את כולם – גם את זו שנתנה 7 אחוז, וגם אותי, שנתן 3 אחוז?
<אבי כץ: זה החלטת הרשות; לא שלי.
ניסן סלומינסקי: אני מדבר אליך כנציג הרשות; אני לא מדבר אליך כרגע כאבי.
ניסן סלומינסקי: אתם יכולים לתת את התיקים לי עם 3 אחוז, יכולים לתת את התיקים לה עם 7 אחוז, או להוריד אותה מהמחיר, כמו שכל אחד מנהל משא ומתן.
<אבי כץ: לא הורדנו מהמחיר.
<אבי כץ: יש ועדת מכרזים בראשות סמנכ"ל כספים והלשכה המשפטית.
<אבי כץ: הם היו אחראיים על קליטת החוזים עם עורכי הדין; לא אני.
חמד עמאר: מי קובע את גובה שכר הטרחה של עורכי הדין?
<אבי כץ: ההוצאה לפועל.
<אבי כץ: ברגע שהולך להוצאה לפועל, יש שכר טרחה א', שזה ראשוני, 600 שקל, ושכר טרחה ב' שעולה ל-700 שקל, יחד 1,300, ולזה מיתוספים פיגורים ואיתור וכל מיני.
ניסן סלומינסקי: עד ההוצאה לפועל איך צריך עורך הדין לגבות את זה?
<אבי כץ: הוא מקבל את התיק, הוא פונה לחייב במכתב אחד, בשני מכתבים.
ניסן סלומינסקי: החייב צריך לשלם לו גם שכר טרחה?
<אבי כץ: הסברתי קודם.
עיסאווי פריג': כמה שהוא רוצה.
ניסן סלומינסקי: לא, לפני ההוצאה לפועל.
חמד עמאר: אם היית עושה בדיקה קטנה, היית יודע שבמכתב הראשון משלמים שכר טרחה, במכתב הראשון שמוציא עורך הדין.
חמד עמאר: תבדוק.
ניסן סלומינסקי: לא נתקדם ככה ולא נגיע בסוף למטרה.
עפו אגבאריה: - - - אצל עורך הדין, והוא בא אליך ואומר: אתה חייב 8,000 שקל.
עפו אגבאריה: אתה יכול לנהל אתו משא ומתן על 5,000 שקל.
עפו אגבאריה: בסוף תצא עם 4,000 שקל לשלם מכל החוב.
עפו אגבאריה: זה מה שקורה.
עפו אגבאריה: לכן שאלתי, איך הקריטריון?
עפו אגבאריה: למי אתם נותנים?
עפו אגבאריה: מתוך ה-500 אלף אדם שפונים אליכם נשאר עוד מיליון ו-200 אלף בתי אב.
עפו אגבאריה: איזה קריטריונים של האנשים האלה, שאתם מוסרים אותם לעורכי דין?
ניסן סלומינסקי: עפו, אתן לך.
ניסן סלומינסקי: אבי, לפני שמגיעים להוצאה לפועל, עורך דין שקיבל – מה צריך לעשות?