GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרון אופיר: בפועל, כדי שהמכשיר הזה לא יזדקק ליועץ, אחד הדברים שאנחנו עושים, אנחנו מנגישים את הנתונים לצד המכשיר.
<שרון אופיר: בעצם, בגלל שהוא מאד פשוט, כמו שהוזכר והוא בנוי רק מפיקדונות ג'מבו, מפיקדונות עתק וממק"מים, מאד קל לחשב את התשואה הגלומה בו.
<שרון אופיר: רק מפיקדונות עתק, מאד קל לחשב את התשואה הגלומה בו.
<שרון אופיר: לכן הנתון האינדיקטיבי של התשואה הגלומה באותו מכשיר, תהיה ליועץ, כמו שיש לו את אותו נתון של הפיקדון, הריבית שנותנן באותו זמן הפיקדון השבועי שמתחרה באותו מוצר.
<שרון אופיר: זה הנתון היחיד שהלקוח צריך וזה יתעדכן על בסיס שבועי.
אראל מרגלית: ובדרך כלל זה נותן תשואה יותר גבוה מהפיקדון השבועי.
בועז טופורובסקי: בטוח, כי זו כמות יותר גדולה.
<שרה קנדלר: (1)
<שרה קנדלר: בסעיף 9, בסעיף קטן (ג1), במקום "הוראות פרק ג' וסעיף 25(ב1)" יבוא "הוראות פרק ג' למעט סעיף 16א(א)(1) שבו והוראות סעיף 25(ב1)"; זה לפי בקשת הבנקים.
<שרה קנדלר: במסגרת ועדת בכר חוק הייעוץ תוקן ונקבעו בו שני עיסוקים: ייעוץ השקעות ושיווק השקעות.
<שרה קנדלר: כאשר ייעוץ השקעות זה ייעוץ אובייקטיבי, בלי שנותן הייעוץ יש לו זיקה או קשר לנכס.
<שרה קנדלר: שיווק השקעות זה מישהו שיש לו זיקה, או שהוא מנהל את הנכס בעצמו או מקבל איזושהי עמלה.
<שרה קנדלר: כאשר הבנקים, לא ניתנה להם זכות הבחירה, הם חייבים לעסוק בייעוץ השקעות.
<שרה קנדלר: החריג שהחוק קבע הוא בנושא מוצרים מובנים, אופציות וחוזים עתידיים, שאלו מוצרים שהבנקים עצמם בונים, אז החוק קבע שלעניין זה הם יכולים לשמש כמשווקים ולא כיועצים, בתנאי שיתנו ללקוחות את כל הגילוי הנאות שהם עוסקים בשיווק.
<שרה קנדלר: בין היתר הם נדרשו גם לתלות שלט, כמו כל המשווקים, שאומר שהם עוסקים בשיווק השקעות ולא בייעוץ השקעות לגבי אותם נכסים.
<שרה קנדלר: התברר שהשלט הזה רק מבלבל יותר את הלקוחות, כי העיסוק הרגיל של הבנקים הוא ייעוץ, זה עיסוק שהוא בשוליים.
<שרה קנדלר: לכן אנחנו מוותרים פה על נושא השלט, כל עוד הם יתנו את הגילוי ללקוח בדרכים אחרות, הם לא יצטרכו לתלות את השלט שאומר שהם עוסקים בשיווק.
<שרה קנדלר: הם צריכים לתת ללקוח מסמך וצריכים להבהיר לו בעל-פה, שבעניין הזה הם עוסקים כמשווקים.
<שרה קנדלר: בסעיף 13 - בסעיף קטן (ד), במקום הסיפה החל במילים "והעתק ממסמך העדכון" יבוא "לא הודיע הלקוח על שינוי בנוגע לפרטים לפי סעיף קטן (ב)(2) יזום בעל הרישיון את עדכון הפרטים במועדים ובאופן שהורתה הרשות לפי סעיף קטן (ד1).
<שרה קנדלר: אחרי סעיף קטן (ד) יבוא: "(ד1) הרשות תורה, בהוראות לפי סעיף 28(ב), על המועדים לעדכון פרטים כאמור בסעיף קטן (ד), אופן תיעודם ומשלוח התיעוד ללקוח; בקביעת המועדים רשאית הרשות להביא בחשבון, בין השאר, את אופי השירות שנותן בעל הרישיון ואופי הקשר בין בעל הרישיון ובין הלקוח.
<שרה קנדלר: זה נושא שגם דורש הסבר.
<שרה קנדלר: אחד הנושאים הכי חשובים בהסדרה של יועצי השקעות ומנהלי התיקים, בנושא של ביסוס הקשר, הוא נושא של בירור צורכי הלקוח.
<שרה קנדלר: מנהל תיקים לא יכול לקבל לידיו תיק השקעות של לקוח, בלי שהוא יושב אתו, מברר מה הצרכים שלו, מה ההנחיות שלו, הזמן שהוא רוצה להשקיע, הזמינות שהוא צריך את הכסף וכו'.
<שרה קנדלר: לכן סעיף 12 לחוק הייעוץ קובע, שצריך לברר עם הלקוח את הצרכים וההנחיות שלו לפני מתן השירות.
<שרה קנדלר: סעיף 13 בא ואומר שפעם בשנה בעל הרישיון צריך לבוא ולעשות עדכון צרכים.
<שרה קנדלר: צריך לבוא ללקוח ולבדוק שאכן לא השתנה - - -
אראל מרגלית: הוא צריך לכתוב את זה בפורמט מסוים?
<שרה קנדלר: יש הוראה מאד מפורטת שהרשות הוציאה, בו היא אומרת בדיוק איך לגשת לפרוצדורה, איך צריך לעשות את זה, שאלון מפורט וגם איך מתעדים את זה.
<שרה קנדלר: במסגרת פרויקט ההקלות נפגשנו עם הרבה מאד מנהלי תיקים, יועצי השקעות בבנקים, האיגוד שמייצג את מנהלי התיקים והרגשנו שכל ההליך הזה קיבל פרופורציה שיצא ממה שהתכוונו.
<שרה קנדלר: בכל אופן זה הפך להיות הליך מאד ארוך ומסורבל, שגם מפריע ללקוח עצמו וגם לבעל הרישיון.
<שרה קנדלר: הלקוחות ראו את זה כטרדה ובעלי הרישיון ראו את זה כטרדה.
<שרה קנדלר: אז קודם רצינו בהצעת החוק, להוריד את העניין שפעם בשנה חייבים.
<שרה קנדלר: הורדנו את התקופה של שנה, כשאנחנו מבקשים, במסגרת הוראות, שכבר יש טיוטה של הוראות שיצאה להערות ציבור, להבהיר, שאם לבעל רישיון יש קשר שוטף עם הלקוח, אין צורך לעשות את ההפסקה הזו פעם בשנה ולעשות הליך בירוקראטי של שאלון, כאשר המידע ממילא נמצא אצל בעל הרישיון.
<שרה קנדלר: רק במקרה שיש מנהל תיקים שבמשך שנה שלימה לא היה לו קשר עם הלקוח ולא עדכן את הצרכים, רק הוא יצטרך לעשות את השאלון הזה וגם בו אנחנו באים ומקלים, באותה הוראה שעכשיו הוצאנו להערות ציבור.
אראל מרגלית: נניח שאתה בא לקבל ייעוץ השקעות ורוצים לתת לך יחס בין מוצרים נזילים לבין מוצרים אחרים.
אראל מרגלית: רוצים לתת יחס בין מניות ועוד אי אילו דברים, כשאתה רוצה חשיפה מנייתית כזו או אחרת.
אראל מרגלית: , פרופיל כזה או אחר של סיכון.
אראל מרגלית: למה שלא יהיה פורמט, שיהיה מאד קל למילוי, שהרשות תקבע יחד עם מנהלי ההשקעות.
אראל מרגלית: שיגיד, בנכסים שלי אני רוצה סכום כזה נזיל וסכום כזה אחרת.
<שרה קנדלר: כל מנהל תיקים עובד בצורה אחרת.
<שרה קנדלר: הפעם אנחנו חושבים שיש מקום לתת למנהלי התיקים לקבוע בעצמם, כל אחד את הפורמט שמתאים לו.
<שרה קנדלר: יש כאלה שמתמחים בתחום מסוים ולא נותנים שירות לגבי כל שוק ההון, יש כאלה שיותר נותנים את השירות ההוליסטי לגבי הכול.
אראל מרגלית: אם אתה מנהל קרן, יש מה שנקרא לקוח כשיר, אז אתה לא יכול לקחת לקוח, לא משנה אם אתה מנהל לו רק מוצר אחד, אתה צריך לדעת מה האיתנות הפיננסית שלו, זה חלק מהאחריות.
<שרה קנדלר: סעיף 12 לחוק הייעוץ אומר את זה, שאתה חייב לברר את כל הפרטים.
אראל מרגלית: אז גם אם זה לא בתוך הרובריקה שלך, לדעתי שי שניים שלושה דברים, שאתה צריך לדעת, לגבי מיש אתה נותן לו ייעוץ על חשיפה, על פרופיל מסוים של סיכון.
אראל מרגלית: למשל באה אלמנה עם כספי הפיצויים והיא רוצה להשקיע בטוויטר, היא לוקחת את הקרן של בדיגיטל שלה ורוצה להשקיע, זו סכנה מטורפת.
אראל מרגלית: אתה צריך לדעת את זה כמנהל ההשקעות שלה.
אראל מרגלית: הייתי רוצה לראות משהו שאומר, משהו כמו, המשקיע הזה בפרופיל כזה וכזה.
<שרה קנדלר: יש הוראה מאד ברורה של הרשות בעניין הזה.
אראל מרגלית: אם אתה מומחה לכל הנושא של אג"חים ואני בא לקבל ממך ייעוץ, אבל אני רוצה שתראה לי שאתה יודע איזה לקוח אני.
<שמואל האוזר: כל דרכי ההתנהלות וההעברה של הסיכונים הם דברים מאד חשובים וכל מה שנעשה עד היום, זה כדי להבהיר את העניין הזה.
<שמואל האוזר: מה שאנחנו מדברים בנקודת הזמן הזו, אצלי, כשמנהל הבנק מצלצל ומבקשים שאבוא לחתום שוב, אני רוצה להגיד לו שיעזוב אותי במנוחה.
<שמואל האוזר: אנחנו רוצים לעשות יותר שכל בתהליך.
<שמואל האוזר: זה לא משנה מה המהות שאתה בודק, אנחנו רוצים לעשות קצת יותר שכל בתהליך.
<שמואל האוזר: איך אנחנו עושים את ההתנהלות שלה סיכונים, זה לא מה שאנחנו מציעים לשנות עכשיו, זה כבר קיים.
<שמואל האוזר: יש פה שאלה לא פשוטה, האם פורמט קבוע, שהרשות תקבע, מה שאתה מציע, שזה לא בדיון היום, אבל האם זה פורמט קבוע הרשות תקבע, או שהוא יקבע לעצמו, בהתחשב בעובדה שסיכונים זה דבר מורכב ואיך אתה יכול לאפיין אותו.
<שמואל האוזר: זו שאלה, שאם היינו עוסקים בה, זו הייתה דווקא החמרה מבחינתם.
<שמואל האוזר: אבל התוצאה שאתה מכוון אליה, היא תוצאה, שהכללים, כמו שהם היום, זה מה שאנחנו רוצים שייעשה.
<שמואל האוזר: כל ההקלות כאן, איך אנחנו לא פוגעים בתהליך הזה ועושים אותו עם הרבה יתר שכל, בלי להציק ללקוח וליועץ ההשקעות.
<אמיר וסרמן: אגב, זו הצעה, שבדיונים שהיו לנו עם השוק, העלינו אותה.
<אמיר וסרמן: אני אישית חשבתי שיכול להיות בזה גם חיסכון בעלויות וגם פשטות.
<אמיר וסרמן: אבל הפידבק שקיבלנו היה שלילי.
<אמיר וסרמן: הגורמים מרגישים שיש להם התמחות, שכל אחד יש לו שאלות אחרות.
אראל מרגלית: זה בסדר, אנחנו לא מבקשים מהם שייכנסו להתמחות, שהיא לא בהתמחות שלהם.
אראל מרגלית: אנחנו מבקשים מהם, שיגידו לנו בצורה פשוטה מאד, שהם מבינים את הפרופיל הבסיסי של הלקוח והם טוענים, שהייעוץ שהם נותנים, המסגרת שעליהם הם עובדים עם הלקוח, היא כשרה, מותר להם, כמייצג לקוח, לקחת את הלקוח לאותו מחוז שכרגע הם לוקחים אותו, זה הכול.
אראל מרגלית: אחרי זה, באותו תחום, ברור שזה ספציפי.
אראל מרגלית: אנחנו מדברים על הנושא של חינוך פיננסי בארץ.
אראל מרגלית: אני מוצא, שחלק גדול מהשיח הוא לא שיח נכון.
אראל מרגלית: כלומר, שחלק מהלקוחות שרוצים להשקיע בבורסה ובכל מיני מקומות, ראו משהו שהם התלהבו ממנו ושאין פורמט ברור שהם מבינים ושעליו הם מסכימים, לפני שנכנסים לאפיק מסוים.
<אמיר וסרמן: זו בהחלט אפשרות, אבל ההסדרה של זה היא בכל מקרה לא בחקיקה אלא בהוראות אחר כך, אבל זו אפשרות שהעלינו על השולחן.
<אמיר וסרמן: קבלנו פידבק לא טוב, גם חשבנו על זה, שזה לא חייב לבוא כהוראה מאתנו, אלא שהתעשייה הרלוונטית תגבש לה שאלון.
<אמיר וסרמן: זה לא כה להיענות אבל זה משהו שנשמח לשוחח עליו שוב, זה לא רלוונטי לחקיקה הראשית, אבל זה משהו שעדיין עובדים עליו.
<רונן סולומון: אני אענה בהמשך לחבר הכנסת מרגלית, כי כן עשינו משהו בנושא.
<רונן סולומון: אנחנו כמובן מברכים על תיקון החקיקה, כי מדובר בהקלה, כמו שציינה הרשות, בעיקר ללקוחות, גם למנהלי התיקים אבל בעיקר ללקוחות, כי כל נושא בירור הצרכים כל שנה הוא בגדר טרטור.
<רונן סולומון: דבר בעייתי שנכנס ורק הבוקר ראיתי אותו, הוא נושא "רשאית הרשות להביא בחשבון" בסעיף (ב).
<רונן סולומון: כלומר, הרשות אמורה למעשה, באותה טיוטה שיצאה להערות הציבור, להביא בחשבון את מאפייני השירות שנותן מנהל התיקים ללקוח ולא המילה "רשאית", אני לא יודע מאיפה באה המילה "רשאית".
<שרה קנדלר: זה בא כתוצאה מהערה של היועץ המשפטי.
<רונן סולומון: אם כך, אנחנו מבקשים להוריד את המילה "רשאית".
<איל לב ארי: אתה רוצה להטיל עליה חובה להביא בחשבון?
<רונן סולומון: כן, כי זה במסגרת ההוראות שהיא כותבת.
<רונן סולומון: זה היינו הך.
<שרה קנדלר: אין בעיה להחזיר.
<רונן סולומון: לגבי ההערה של חבר הכנסת מרגלית, אני חייב להגיד את האמת, שאכן ניסינו לעשות פורמט אחיד של שאלון, כולל צו איסור הלבנת הון וכדומה.
<רונן סולומון: נקרא לו טופס מומלץ, כי אי אפשר ללכת על משהו אחיד לכולם, כי יש בעיה של הגבלים עסקיים.
<רונן סולומון: גם אז, השבלונה שהייתה, כל אחד לקח לצד אחר, כי כפי שציינה הרשות ובצדק, יש גם מאפיינים שונים של חברות, אחד יותר עם אופציות, אחד פחות, שכל אחד רצה לחדד את השאלות שלו.
<רונן סולומון: לכן, אני לא יודע אם ניתן לעשות פורמט אחיד לכל הלקוחות בארץ, אבל אני לא פוסל את זה, זה מחייב חשיבה.
<שרה קנדלר: בסעיף 17, בסעיף קטן (ב), אחרי פסקה (5) יבוא: (א) "(6) קבלת טובת הנאה בעבור עבודת ניתוח (אנליזה), במקרים ובנסיבות מיוחדים שתקבע הרשות ובלבד שלעבודת הניתוח מצורף גילוי בדבר קבלת טובת ההנאה בעבורה; קביעה כאמור תיעשה באופן שיבטיח כי טובת ההנאה מתקבלת באופן שבו קטן החשש שקבלתה תשפיע על עבודת הניתוח, ורשאית הרשות לשקול, בין השאר, גם מקרים ונסיבות אלה: (1) עבודת הניתוח מתייחסת לניירות ערך או לנכסים פיננסיים, אשר קבלת החלטת השקעה בעניינם דורשת מומחיות מיוחדת; (2) עבודת הניתוח מתייחסת לתחום שבו היא עשויה לתרום לפיתוח המסחר בבורסה; (ב) בפסקה זו, "עבודת ניתוח" - מסמך הכולל ניתוח של ניירות ערך או נכסים פיננסיים, ואשר מספק מידע מנומק או מחיר יעד שעליו ניתן לבסס החלטה בדבר כדאיות של השקעה, החזקה, קניה או מכירה של ניירות הערך או הנכסים הפיננסיים האמורים.
<שרה קנדלר: "; זו הקלה וגם נושא של פיתוח שוק.
<שרה קנדלר: כתיבת אנליזות כפופה להוראות חוק הייעוץ, כי יש באנליזה משום מתן חוות דעת על כדאיות השקעה בניירות ערך ובנכסים פיננסיים.
<שרה קנדלר: לכן כל הוראות החוק היו חלות לגבי אותן עבודות.
<שרה קנדלר: סעיף 17 לחוק הייעוץ אוסר על האנליסט לקבל תגמול, שלא מהלקוח.
<שרה קנדלר: זאת אומרת, חברה לא יכולה לשלם לאנליסט כדי שתסקר אותה.
<שרה קנדלר: זה נכון לגבי כל יועצי השקעות.
<שרה קנדלר: לגבי אנליזות, חשבנו להציע, שתהיה אפשרות בהוראה לפתור מהמגבלה הזו, כדי שנוכל באמת לעודד עבודות אנליזה.
<שרה קנדלר: יש כבר טיוטת הוראה, שאפשר לראות באתר של הרשות, שמתייחסת לתחום מדעי החיים, שזה נושא שאנחנו מאד רוצים לעודד את עבודות האנליזה, כדי לעודד את המסחר.
<שרה קנדלר: כדי להתמודד עם הבעיה של ניגוד העניינים, הרי כל האיסור בסעיף 17 בא מהנושא של ניגוד עניינים, לכן אנחנו מציעים להתמודד בניגוד העניינים, בצורה קצת אחרת, גם אם יצטרכו לגלות את טובת ההנאה, בנושא של ההוראה של מדעי החיים, אנחנו מציעים שהבורסה תהווה חיץ בין החברות המסקרות לחברות המסוקרות וככה ייווצר האיזון.
<שרה קנדלר: כך מצד אחד נוכל לפתח את תחם האנליזות ומצד שני, יוכלו לקבל תגמול מהחברה המסוקרת.
אראל מרגלית: למה זה לגיטימי שהם יקבלו מהחברה המסוקרת?
<שרה קנדלר: אנחנו עושים מנגנון שאמור להתמודד עם ניגודי העניינים, כאשר הבורסה היא שתקבע מי החברה, הבורסה תעשה את השידוך.
אראל מרגלית: לבנק השקעות יש את ה"בנקיניג" ויש את המחקר ויש חומה סינית מאז מה שקרה בוול סטריט.
אראל מרגלית: המחקר שלו מתחרה עם בנקי השקעות אחרים, לגבי טיב המחקר שלו, הוא מסוקר כל שנה בתחומים מסוימים.
אראל מרגלית: אז הבנק מקבל רייטינג, שהמחקר שלו בתחום הביו-טכנולוגיה או בתחום התוכנה, הוא המחקר מספר 1 או 2.
אראל מרגלית: בתור לקוח אתה קורא את המחקר שלו.
אראל מרגלית: הוא מסקר חברות, הוא לא מקבל את טובת ההנאה מהחברות, הוא עושה את המחקר הזה בצורה אקטיבית.
<אילן פלטו: הבעיה שיש חברות קטנות, שלא מסקרים אותם.
<שמואל האוזר: הבעיה בישראל היא שאין אנליזות ואנחנו רוצים לעודד אותן.
<שמואל האוזר: לגבי ניגוד העניינים, אנחנו שואלים את עצמנו, אנחנו צריכים למצוא מנגנון, שבו אנחנו שומרים על בעיית ניגוד העניינים ובכל זאת נותנים לזה להתפתח.
<שמואל האוזר: המנגנון הוא לעשות את זה דרך הבורסה, שהיא תנהל את זה.
<שמואל האוזר: זה נותן את האפשרות שהוא יתוגמל, לא ישירות אלא דרך הבורסה, שבוחרת את האנליסטים.
אראל מרגלית: אם אני חברת ביו-טכנולוגיה צעירה, המצאתי משהו נגד סכרת ואני רוצה שיסקרו את זה, אני לא בא לאנליסט כזה או אחר, אני בא לבורסה ואני אומר שאני רוצה שיסקרו את התחום של סכרת ואני מוכן לשלם על זה.
<שמואל האוזר: בדיוק.
<אילן פלטו: יש מגבלה ששנתיים אתה לא יכול לצאת מזה, אני עדיין לא בטוח שבסוף ישתמשו בזה, כי אני שומע מחברות שמאד חוששות מהמגבלה הזו של שנתיים, שאתה לכוד בסיקור הזה, גם אם הסיקור מתחיל להיות שלילי לחלוטין, עדיין אתה לא יכול להשתחרר מזה.
<אילן פלטו: שילמת, וקיבלת סיקור שלילי.
<אילן פלטו: אני שומע שהרבה חברות חוששות מזה.
<אילן פלטו: יש סיכון בעניין הזה.
<אמיר וסרמן: החשש הוא שחברה תבחר באנליסט, שייתן לה סיקור חיובי כי היא משלמת לו.
<אמיר וסרמן: הרעיון כאן שהבורסה תיצור מצד אחד פול של חברות, שמוכנות להיכנס לסיקור למשך תקופה של שנתיים לפחות ובצד השני, חברה מסקרת, אחת או יותר ולא יהיה את הממשק הזה בין החברה המסקרת לבין החברה המסוקרת, במועד הראשוני.
<אמיר וסרמן: אחר כך היא תסקור את הפעילות שלה, אבל לא יהיה את הממשק, שבו עלולים לתת טובת הנאה תמורת סיקור חיובי.
<אמיר וסרמן: יש עוד מנגנונים של איסור ניגוד העניינים, גילוי וכו', שאמורים ליצור מנגנון טוב של אנליזות.
אראל מרגלית: יש מודל שעובד בצורה כזו בעולם?
<אמיר וסרמן: ראינו דוגמאות בחו"ל, של בורסות, שעודדו את האנליזה באמצעות מיזם שהם פתחו, משם הגיע הרעיון.
<שמואל האוזר: צריך לעודד את האנליזות, זה משהו שחסר מאד בשוק.
<אילן פלטו: אם הבורסה הייתה משלמת על הכול, היה עוד יותר טוב.
<שרה קנדלר: בסעיף 24ה, בסעיף קטן (א), במקום "אחת לשלושה חודשים לפחות" יבוא "אחת לרבעון לפחות; פרק הזמן בין ישיבה אחת לישיבה העוקבת לא יעלה על ארבעה חודשים"; בסעיף 24ו - (א) בפסקה (3), במקום הסיפה החל במילים "בממצאיו ובדרכים" יבוא "בליקויים שהם בעלי חשיבות מהותית לפעילות החברה ובדרכים לתקנם"; (ב) בפסקה (4), בסופה יבוא "ושהרשות קבעה שעל הדירקטוריון לאשרם"; (7) בסעיף 24ז- האמור בו יסומן "(א), ובו, במקום "פסקאות (1) עד (5)" יבוא "פסקאות (1), (3) ו- (5)" ; אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), דירקטוריון של חברת ניהול תיקים גדולה רשאי לאצול את סמכותו לפי פסקה (2) של סעיף 24ו לוועדת הביקורת, ובלבד שיקבל מוועדת הביקורת עדכון על החלטה שקיבלה לפי הפסקה האמורה שהיא בעלת חשיבות מהותית לפעילות החברה, בסמוך לאחר קבלתה, וכן יקבל מוועדת הביקורת, פעם בשנה לפחות, סקירה בנושאים המנויים באותה פסקה."; (8) בסעיף 24ח- (א) בסעיף קטן (ב), בפסקה (2), במקום "ולהציע לדירקטוריון דרכים לתיקונם" יבוא "לקבוע דרכים לתיקון ליקויים כאמור שאינם בעלי חשיבות מהותית לפעילות החברה ולהציע לדירקטוריון דרכים לתיקון ליקויים שהם בעלי חשיבות מהותית כאמור"; (ב) בסעיף קטן (ט), בסופו יבוא "ואולם במקרים דחופים שבהם נבצר מדירקטור להשתתף בישיבת ועדת הביקורת וכתוצאה מכך לא מתקיים מניין חוקי בישיבת הוועדה, יהיה המניין החוקי באותה ישיבה שני חברים לפחות, ובהם דירקטור חיצוני; בפרוטוקול ישיבה כאמור יינתן הסבר לדחיפות שבקיום הישיבה"; כל הסעיפים האלה, זו הקלה בעבודת הדירקטוריון וועדת הביקורת במנהלי תיקים גדולים.
<שרה קנדלר: אותם הקלות נביא עוד רגע בחוק השקעות משותפות, לגבי מנהלי קרנות נאמנות.
<שרה קנדלר: במסגרת הבחינה שעשינו בנושא הקלות, ראינו שאחת התלונות, שדירקטוריונים נאלצים לשבת שעות ולדון בנושאים רגולטורים ולא מתפנים לעסוק בנושאים העסקיים, היות והם כל כך עסוקים כל הזמן בנושאים הרגולטורים ולכן ניסינו לעשות חריש, איפה שיכולנו להקל בעבודת הדירקטוריון.
<שרה קנדלר: להזכיר, חברת ניהול גדולה היא חברה שיש לה מעל 1,000 לקוחות, או שיש לה מעל 50 לקוחות ו-5 מיליארד שקלים נכסים מנוהלים.
<שרה קנדלר: הקלנו קודם כל בחובת הכינוס של הדירקטוריון, הורדנו את זה מפעם ב-3 חודשים לפעם ב-4 חודשים.
<שרה קנדלר: הצענו לחסוך מהדירקטוריון את החובה לדון בכל דו"ח ודו"ח ביקורת.
<שרה קנדלר: אמרנו שוועדת ביקורת תוכל לדון בדוחות ולהביא לדירקטוריון רק את הליקויים המהותיים.
<שרה קנדלר: הצענו שהדירקטוריון לא חייב לאשר את כל הנהלים של החברה, אלא רק נהלים מסוימים שהרשות תקבע.
<שרה קנדלר: אפשרנו יותר האצלת סמכויות בין הדירקטוריון לוועדות של הדירקטוריון בנושאים מסוימים.
<שרה קנדלר: הגברנו תפקידים של ועדת הביקורת כדי להוריד את זה מהדירקטוריון, זאת אומרת שבנושאים שאינם מהותיים, ועדת הביקורת תוכל לאשר בלי להביא לדירקטוריון.
<שרה קנדלר: גם בנושא של ועדת ביקורת, קבענו שבמקרים מיוחדים, אפשר לדון גם בפורום מצומצם יותר, כדי לא לעכב ישיבות של ועדת ביקורת.
אראל מרגלית: יש מה להגיד לגבי חברי ועדת ביקרות, או יושב ראש ועדת ביקורת, יש דרישות מסוימות?
<שרה קנדלר: יש דרישות שקבועות בחוק, עוד לא תקנו את זה.
אראל מרגלית: איך זה מוגדר היום בחוק?
<שרה קנדלר: ועדת ביקרות מורכבת משני דח"צים ודירקטור אחד.
<שרה קנדלר: סך הכול לפחות 3 חברים.
<שרון אופיר: לגבי הכישורים, השכלה של דירקטורים נקבע על פי רוב של דירקטורים שיש להם כישורים מקצועיים, ידע מקצועי, כל אחד בתחומים שקשורים לניהול קרנות.
אראל מרגלית: בוועדת ביקורת צריך שיהיה רואה חשבון?
<שרון אופיר: הדבר החשוב העיקרי בוועדת ביקורת זה הנושא של הרוב של הדח"צים.
<שרון אופיר: כשהוועדה דנה בנושאים של ניגודי עניינים, זה הדבר הקריטי שעליו הושם הדגש.
אראל מרגלית: אתם לא חושבים שצריכה להיות דרישה מקצועית מיושב ראש ועדת ביקורת?
<שרון אופיר: לא קבענו דרישה מקצועית כזו.
<שרון אופיר: הדח"צ נבחר אמנם על ידי מנהל הקרן ומנהלך התיקים, אבל הוא צריך לעבור אישור ולהיות מאושר בקרנות הנאמנות, גם על ידי הנאמן, שהוא המייצג של בעלי היחידות.
<שרון אופיר: אותה אישיות צריכה להיות כשירה גם בעיני הנאמן, מי שמייצג את בעלי היחידות.
<שרה קנדלר: יש לנו טיוטת תקנות לגבי הכישורים הנדרשים לדירקטורים בחברות ניהול תיקים וקרנות, אבל זה בשלבים מוקדמים של דיון, זה עוד לא הגיע לוועדה.
אראל מרגלית: אני מסכים עם זה שצריך לתת יותר סמכויות לתת הוועדות.
אראל מרגלית: אני מסכים עם זה שצריך לתת יותר סמכויות לוועדת הביקורת, כדי שלא כל הדירקטוריון יהיה על דברים מנהלתיים וידונו בנושאים העסקיים.
אראל מרגלית: אבל במקביל, הייתי מצפה, כמשקיע חופשי בבורסה, שוועדת הביקורת תהיה כזו, שיש בה את היכולת להיות אוטונומית ברמתה כישורים וברמת הסמכות.
<אמיר וסרמן: יתקנו אותי אם אני טועה, אבל ההגדרה של דירקטורים חיצוניים בחוק השקעות משותפות בנאמנות היא לפי הגדרה בחוק החברות.
<אמיר וסרמן: כלומר, נדרש שדח"צ אחד יהיה בעל מיומנות חשבונאית ופיננסית.
<אמיר וסרמן: מיומנות חשבונאית ופיננסית על פי רוב אלה רואי חשבון, בכל מקרה צריכה להיות מיומנות בקריאת דוחות כספיים.
<קריאה: וכל הדירקטורים החיצוניים חייבים להיות חברי ועדת הביקורת ומשכך 2/3 מחברי ועדת הביקורת הם חיצוניים.
<איל לב ארי: לגבי 24ז- אלה פסקאות (1), (3), (5) או (1), (2), (3), (5)?
<איל לב ארי: האם כך הוא יכול לאצול את אישור מערך הבקרה הפנימית ותכנית האכיפה הפנימית?
<איל לב ארי: האם יש לכם כוונה לאפשר לו לאצול כזו סמכות?
<שרה קנדלר: ב-(2) הוא יכול, בתנאים שקבענו בסעיף קטן (ב).
<שרה קנדלר: "ובלבד שיקבל מוועדת הביקורת עדכון על החלטה שקיבלה..." (7) בסעיף 27 – (א) סעיף קטן (ב) – בטל; (ב) בסעיף קטן (ג2), במקום "סיום העסקתו" יבוא "העסקה חדשה של בעל רישיון או סיום העסקה; (ג) בסעיף קטן (ג3), במקום "ביום ה-15 בחודשים ינואר, אפריל, יולי ואוקטובר" יבוא "ביום ה-21 בחודש ינואר";
<שרה קנדלר: (11) בסעיף 27ב – (א) בכותרת השוליים, במקום "עיון במסמך והעתק" יבוא "העתק"; (ב) סעיף קטן (א) – בטל.
<שרה קנדלר: יש פה סדרה של הקלות בחובות הדיווח שמוטלים על בעלי רישיון.
<שרה קנדלר: הקלה ראשונה היא שאנחנו מבטלים את הדו"ח, עד עכשיו היה דו"ח פומבי, שמנהל תיקים היה צריך להגיש, על אחזקה של יותר מ-5% במניה מסוימת בתיקי לקוחותיו.
<שרה קנדלר: אנחנו חושבים, שהמידה הזה, לא משמש היום, לא את הרשות ולא את הציבור, כי יש את דיווחי בעלי עניין מכוח חוק ניירות ערך וזה מספק, אז ביטלנו את החובה הזו.
<אמיר וסרמן: היום יש לו כפל דיווחים.
<אמיר וסרמן: הוא צריך לדווח גם כמנהל תיקים וגם בכובעו כבעל עניין, לדווח באמצעות החברה.
<אמיר וסרמן: הדיווח השני עדיין נשאר.
<שרה קנדלר: הקלה נוספת היא לגבי כל מי שמעסיק בעלי רישיון, שאלה חברות מנהלי תיקים, בנקים, מנהלי קרנות שמעסיקים בעלי רישיון, צריכים לדווח לרשות היום, גם דיווחים מיידיים על העסקה של בעל רישיון, גם דיווח רבעוני וגם דיווח שנתי.
<שרה קנדלר: אנחנו רוצים לבטל את הדיווח הרבעוני, להסתפק בדיווח השנתי וקצת להרחיב את הדיווח המידי, שיהיה גם על העסקה וגם על סיום העסקה, וככה להוריד את ההתעסקות עם דוחות רבעוניים.
<שרה קנדלר: תיקון חוק השקעות משותפות בנאמנות 3.
<שרה קנדלר: בחוק השקעות משותפות בנאמנות, התשנ"ד-1994 - (1) בסעיף 17, בסעיף קטן (א), במקום "לפחות אחת לשלושה חודשים" יבוא "אחת לרבעון לפחות; פרק הזמן בין ישיבה אחת לישיבה העוקבת לא יעלה על ארבעה חודשים"; (2) בסעיף 18 – (א) בפסקה (1), במקום "וישנה אותה" יבוא "וכן לקבוע שינויים מהותיים במדיניות כאמור;"; (ב) בפסקה (5א), המילה "וכן" - תימחק ובמקום הסיפה החל במילים "ולדון בממצאיו" יבוא "וכן לדון בליקויים בעלי חשיבות מהותית לפעילות מנהל הקרן ובדרכים לתקנם;" (3) בסעיף 19, במקום סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב) על אף הוראות סעיף קטן (א), דירקטוריון של מנהל קרן – (1) רשאי לאצול סמכות שלו לפי סעיף 18(6), (7), (7א) ו-(9) רק לוועדת הביקורת או לוועדת דירקטוריון שיקים במיוחד לעניין זה; (2) רשאי לאצול את סמכותו לפי סעיף 18(5) רק לוועדת הביקורת, ובלבד שיקבל מוועדת הביקורת עדכון על החלטה שקיבלה לפי הפסקה האמורה שהיא בעלת חשיבות מהותית לפעילות מנהל הקרן, בסמוך לאחר קבלתה, וכן יקבל מוועדת הביקורת, פעם בשנה לפחות, סקירה בנושאים המנויים באותה פסקה."; (4) בסעיף 20, בסעיף קטן (ג), במקום "לשבועיים" יבוא "לחודש"; (5) בסעיף 20א- (א) בסעיף קטן (ב), בפסקה (2), במקום "ולהציע לדירקטוריון דרכים לתיקונם" יבוא "לקבוע דרכים לתיקון ליקויים כאמור שאינם בעלי חשיבות מהותית לפעילות מנהל הקרן ולהציע לדירקטוריון דרכים לתיקון ליקויים שהם בעלי חשיבות מהותית כאמור"; (ב) בסעיף קטן (ט), בסופו יבוא "ואולם במקרים דחופים שבהם נבצר מדירקטור להשתתף בישיבת ועדת הביקורת וכתוצאה מכך לא מתקיים מניין חוקי בישיבת הוועדה, יהיה המניין החוקי באותה ישיבה שני חברים לפחות, ובהם דירקטור חיצוני; בפרוטוקול ישיבה כאמור יינתן הסבר לדחיפות שבקיום הישיבה".
<שרה קנדלר: כל הסעיפים האלה מדברים על אותו נושא שדברתי עליו, על ייעוץ, על העבודה של הדירקטוריון בחברות ניהול קרנות.
<שרה קנדלר: לכן אני חושבת שאני לא צריכה לחזור על ההסברים.
<שרה קנדלר: שני נושאים שלא מופיעים בחוק הייעוץ והופיעו פה, אחד, הקלה על הנושא של קביעת מדיניות ההשקעות של קרן.
<שרה קנדלר: מוצע לחסוך מהדירקטוריון את החובה לדון בכל שינוי במדיניות ההשקעות של קרן ולדון רק בשינוי מהותי.
<שרה קנדלר: דבר שני שמופיע רק בחוק הקרנות, זה בסעיף 20ג, שקובע כי ישיבות ועדת ההשקעות של קרן תתקיים אחת לשבועיים, אנחנו מציעים להפחית את התדירות לפעם בחודש.
<עודד אופק: הצעה אחת, בסעיף 20ב(1), אם אפשר, לוועדת דירקטוריון שיקים במיוחד לעניין זה, הרי יש ועדות שהן ועדות שמנהל הקרן מקים והן משמשות לכל האצלת הסמכויות.
<עודד אופק: רצוי להשתמש, כשצריך להקים ועדת דירקטוריון ספציפית לכל אחד מהנושאים האלו.
<שרה קנדלר: זו לא הכוונה כרגע.
<שרה קנדלר: הסעיף האחרון מתייחס לקפ"מ שדברנו עליו, בהקשר של חוק הייעוץ.
<שרה קנדלר: (1) בסעף 82(א) בפסקה (5), בסופה יבוא "ובקרן נאמנות שנקבע לגביה שייעוץ השקעות או שיווק השקעות לגביה אינו טעון רישיון בהתאם להוראות סעיף 3(א)(12) לחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות, התשנ"ה-1995 – תשלום גם למי שמחזיק יחידות המחה לו את זכותו לקבלת תשלום כאמור".
<שרה קנדלר: הכוונה פה לאפשר לגורמים אחרים לקבל עמלת הפצה בגין ההפצה.
<שרה קנדלר: הפעם, כמו שאמרנו, הכוונה היא שגם גופים נוספים, כמו סוכני הביטוח, יכולים להפיץ את הקפ"מ ולא רק יועצי השקעות, אז היינו צריכים לתקן את סעיף 82 כדי שאפשרי יהיה לתת להם עמלת הפצה.
<שרה קנדלר: (היו"ר ניסן סלומינסקי)
ניסן סלומינסקי: זה דבר שהיה כל הזמן?
<שרה קנדלר: זה דבר שהיה בשלבים מוקדמים, נפל כי היינו בדיון עם אגף שוק ההון באוצר, הם אישרו והחזרנו את זה לאור האישור שלהם.
ניסן סלומינסקי: זה מקובל על כולם?
ניסן סלומינסקי: גם על דודו זקן?
<שרה קנדלר: דודו זקן לא היה צד לעניין, זה אגף שוק ההון.
<שמואל האוזר: זה אגף שוק ההון והם מסכימים.
<שרה קנדלר: משרד המשפטים גם אישר.
ניסן סלומינסקי: נמצא מישהו מטעם הבנקים?
<שרה קנדלר: הם היו בדיון ועזבו.
<שרה קנדלר: הם ראו את זה, הם לא צד לעניין.
ניסן סלומינסקי: מצלצל לי שהם כן צד לעניין.
<שרה קנדלר: זה מדבר על זה, שניתן יהיה לתת עמלות למי שאינם הבנקים.
ניסן סלומינסקי: יש לזה השלכה על הבנקים?
<שרה קנדלר: ההשלכה הייתה בתיקון של חוק הייעוץ, כשהוצאנו את זה מיועצי ההשקעות.
<שרה קנדלר: אפשר שנאשר על תנאי ונברר אתם.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שגם אם לא היו מסכימים היינו מאשרים, אבל לפחות היינו מדברים על זה.
ניסן סלומינסקי: אם זה מקובל זה בסדר.
ניסן סלומינסקי: אם הייתה בעיה מישהו בטח היה אומר.
ניסן סלומינסקי: אם זה מקובל וכולם מסכימים אנחנו נצביע על סעיף 1.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר אותו, ירים את ידו.
ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.
ניסן סלומינסקי: נעבור לסעיף 2, עם השינויים שנעשו.
ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין סעיף 2 נתקבל.
ניסן סלומינסקי: סעיף 2 אושר פה אחד.
ניסן סלומינסקי: הצבעה על סעיף 3 עד הסוף, עם מה שאמרנו לגבי סעיף (6), לעשות בדיקה מול הבנק.
ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין סעיף 3 נתקבל.
<שמואל האוזר: זה באמת הישג עצום.
<שמואל האוזר: חוק ההקלות הוא מאד משמעותי וזה חוק ההקלות 1, יבוא לפניכם גם חוק ההקלות 2.
ניסן סלומינסקי: עצם זה שכולם מקבלים את זה, יש לנו גם ועדה לשוויון בנטל והם סמכו על זה שאם יש הקלות, לאנשים נעים להצטרף.
ניסן סלומינסקי: אז שזה יוביל אותך גם לשלב הבא.
<שמואל האוזר: אני מודה על זה שעבר החוק.
<שמואל האוזר: יש עוד עבודה לעשות ולפנינו יש את התקנות.
ניסן סלומינסקי: תלוי בך מתי שתביא את זה נשתדל להכניס את זה.