GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים פרננדס: הפנייה שלפני
חיים פרננדס: כם נועדה להעביר סך של שמונה מיליון ₪ במזומן, ו- 20 מיליון ₪ בהרשאה להתחייב מסעיף 32 לסעיף 33, לצורך המשך הפרוייקטים שמתבצעים במסגרת הרפורמה ברפת.
חיים פרננדס: זו תוכנית שהחלה ונכנסה לתוקף בשנת 1999.
יוסף יצחק פריצקי: למה התוכנית מיועדת?
חיים פרננדס: בעיקרון היא נועדה להגדיל את יחידות הייצור.
יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, התוכנית היא טובה, אם כי יש בה פגיעה בחקלאים קטנים.
יוסף יצחק פריצקי: למה אתה מייעד את הכסף שעכשיו אתה משחרר?
חיים פרננדס: נושא של איכות סביבה, נושא של הרחבת רפתות, נושא של רכישת פרות, וכל השיפוצים והשיפורים שעושים בתוך הרפת.
יעקב ליצמן: אולי אתה יכול להגדיר בדיוק איפה הרפת?
יוסף יצחק פריצקי: האם יש תקנות תמיכה שפורסמו?
חיים פרננדס: מי שרוצה להצטרף לרפורמה ברפת, מגיש תוכנית למינהלת ההשקעות בחקלאות.
חיים פרננדס: הוא מפרט מה הוא מעוניין לעשות.
חיים פרננדס: התוכנית נשפטת לפי קריטריונים שנוסחו על ידי משרד החקלאות והמשרד לאיכות הסביבה.
חיים פרננדס: זה כסף שהולך למינהלת.
ישראל כץ: בדיון הקודם אני שאלתי את הפירוט של הקריטריונים לגבי מושבים וקיבוץ.
חיים פרננדס: בתוכנית הרפורמה יש קרוב ל – 250 עמודים.
חיים פרננדס: האם אתה מעוניין לקבל את זה, חבר הכנסת אמנון כהן?
אמנון כהן: כן, עד אז זה יהיה ברביזיה.
ישראל כץ: התוכנית פולטת את הרפתות הקטנות מחוץ למעגל היצרנים.
ישראל כץ: התוכנית הייתה אמורה להוביל לאיחוד רפתות במשק הפרטי, תוך כדי הורדת מחיר החלב עבור ההתייעלות.
ישראל כץ: על מנת לוודא עניין איכות הסביבה נתנו מענקים והלוואות לאותם חקלאים.
ישראל כץ: בפועל, גם הקיבוצים נכנסו לזה.
ישראל כץ: אנחנו נצביע עכשיו על שתי פניות.
ישראל כץ: נחזור לפנייה מספר 7 – משרד הפנים.
ישראל כץ: מי בעד פנייה מספר 7? מי נגד?
ישראל כץ: ה צ ב ע ה בעד – 3 נגד - נמנע – 3 הרבה נמנעים כאן.
משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן ואני מבקשים רביזיה.
ישראל כץ: לגבי פניות 8 ו-9, הרפורמה ברפת, מי בעד?
ישראל כץ: ה צ ב ע ה בעד – 2 נגד – 3 נמנע – 1 יש רוב נגד.
ישראל כץ: לא התקבל, אני מבקש רביזיה.
משה גפני: ישראל, מעבר להתייעצויות הסיעתיות וכל הדברים האלה, אני אומר לך שמדובר כאן בדבר חמור ממדריגה ראשונה כל הסיפור הזה של העבודה של משרד האוצר מול המשרדים הייעודיים.
משה גפני: המציאות הזו שבה שרים או מנכ"לים מפעילים לחץ, או כל גורם אחר, שמאלצים את משרד האוצר להביא לפה העברות תקציביות, בשעה שלמערכת, חוץ מאיתנו שנמצאים כאן, אין מישהו שיעמוד במשרד האוצר.
משה גפני: למה אין נציג בממשלה?
משה גפני: המערכות קורסות.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מבקש ממך שמתוקף תפקידך תפנה באופן פורמלי לשר האוצר ולומר לו שהוועדה לא תוכל לעבוד כך.
משה גפני: חבל שזה בכלל צריך להיות בדרך הזו.
ישראל כץ: מבחינתי, משפט המפתח היה המשפט שאמרה מנכ"לית משרד החינוך לפיו גופים חינוכיים עומדים בפני התמוטטות, והכסף קיים.
ישראל כץ: האמירה שלה חייבה אותנו לקבל החלטה לא שגרתית.
ישראל כץ: הייתי יכול לא לקבל בכלל, אבל העדפתי כן לקבל אבל מתוך הנחה שהנושא יוסדר.
ישראל כץ: כל חינוך שהוא מוכר, רשמי ומסודר, לא יכול שלא להיות ממומן.
ישראל כץ: גם כל השיטה הזו של להכניס את ההתחייבויות האלה שלא בתוך בסיס התקציב אבד עליה הקלח.
ישראל כץ: אי אפשר לתכנן כך מערכת.
יוסף יצחק פריצקי: אבל הם רצו.
יוסף יצחק פריצקי: שנים אתם רציתם, אולי עכשיו בא לכם איזשהו שינוי.
משה גפני: סיעת יהדות התורה נגד.
משה גפני: אני נגד באופן אמיתי.
משה גפני: כשהיה פה בייגה שוחט אני הודעתי פה והוועדה דנה ואמרתי במליאת הכנסת, אני מתחייב שיהדות התורה לא תדרוש שקל נוסף מעבר למה שהיה בשנה שעברה.
משה גפני: עוד מעט הם יעבירו את הרפורמה ויגידו: אם לא תצביעו בעד הרפורמה, אנחנו לא מעבירים כסף להסעות של החינוך העצמאי.
משה גפני: האם אתה לא מכיר אותם?
ישראל כץ: זו לא שיטה טובה.
משה גפני: איזו צורה זו?
משה גפני: אני לא יכול לדון לגופו של עניין בשום דבר.
יעקב ליצמן: אני שאלתי איפה הרפת ולא אמרו לי.
משה גפני: זה לא התקבל, בלאו הכי זה יצטרך להיות נדון מחדש.
משה גפני: אם תתקבל רביזיה, אני מבקש דיון על הנושא של הרפתות.
ישראל כץ: אנחנו עוברים לפנייה מספר 4 – מיגון בשכונת גילה.
מאיר פרוש: ישראל, האם הכסף עובר לסעיף המיוחד של מענק מיוחד לירושלים ומשם אתם מגלגלים את זה או שזה ממקום אחר?
ישראל כץ: לאור השאלה של חבר הכנסת פרוש, אני מבקש מכם, נציגי האוצר, להציג את הנושא הזה.
עמית לנג: בתשובה למר פרוש, הכסף הולך לתקנה ייעודית שכתוב בה מיגון גילה.
עמית לנג: הוא לא הולך לתקנה כללית של המענק של ירושלים.
עמית לנג: התקנה היא ספציפית למיגון גילה.
אמנון כהן: אני רוצה לדעת איפה ה- 11 מיליון?
שרון קפריצ'וב: צריך להפריד בין ה- 11 מיליון שקל שאושרו בשנה שעברה ל- 36 מיליון שאנחנו מדברים עליהם בשלב זה.
שרון קפריצ'וב: ה- 11 מיליון שקל שאושרו בשנה שעברה היו למיגון מוסדות חינוך.
שרון קפריצ'וב: עוד לפני שהתקבלו החלטות על ידי ראש הממשלה וכל הגורמים המקצועיים אם למגן את הבתים שלהם נשקפת סכנה של ירי, דבר ראשון אמרו שלא משחקים עם מוסדות חינוך וזה דבר שצריך למגן.
שרון קפריצ'וב: 11 מיליון שקל עברו מתקציב משרד הפנים לנושא מיגון מוסדות חינוך, אם אני לא טועה מדובר בששה מוסדות חינוך, ולתקציב רווחה שהיה אמור לתת מענה בין היתר לפסיכולוגים לילדים ולדברים אחרים.
שרון קפריצ'וב: ששה מיליון למיגון, ו – 11 מיליון לנושאים אחרים.
שרון קפריצ'וב: התקציב הזה הועבר בשנה שעברה והמיגון בוצע כמעט במלואו.
אמנון כהן: אני מבקש דו"ח של הפירוט הזה.
שרון קפריצ'וב: עיריית ירושלים תוכל לתת את הסטטוס של הנושא הזה.
שרון קפריצ'וב: מבחינה תקציבית, הכסף הועבר.
שרון קפריצ'וב: הנושא שבו אנחנו היום דנים הוא 36 מיליון שקל בהרשאה, תקציב מסגרת להתקשרות של עיריית ירושלים עם קבלן מבצע של כל פרוייקט המיגון.
שרון קפריצ'וב: אני רוצה לחזור קצת להיסטוריה.
שרון קפריצ'וב: בנובמבר אשתקד התחילו כל הדיונים על מיגון הבתים בשכונת גילה.
שרון קפריצ'וב: בדיונים השתתפו משרד ראש הממשלה, משרד האוצר, פיקוד העורף ועיריית ירושלים.
שרון קפריצ'וב: ההחלטות שהתקבלו היו תלויות במספר דברים.
שרון קפריצ'וב: ראשית, סקר של כל הדירות שנמצאות בגילה.
שרון קפריצ'וב: איזה דירות באמת חשופות ואיזה לא?
מאיר פרוש: כלומר, חשיפה לירי פשוט, לא למרגמות.
שרון קפריצ'וב: לא, מדברים על מאג מטווח של 500 מטר.
שרון קפריצ'וב: ראשית, סקר של הדירות הרלוונטיות.
שרון קפריצ'וב: בהמשך, קבלת החלטה על ידי הגורמים המדיניים, קרי, ראש הממשלה, האם ממגנים או לא ממגנים את הדירות.
שרון קפריצ'וב: בהמשך, בדיקת החלופות המתאימות למיגון על ידי פיקוד העורף שהוא המוסמך לנושא הזה.
שרון קפריצ'וב: לאחר שהתקבלו כל ההחלטות ולאחר שקיבלנו את כל החלופות הרלוונטיות, יש התקשרות עם קבלן מבצע ולבסוף חתימת חוזה.
עופר חוגי: למה זה לקח לכם כל כך הרבה זמן?
עופר חוגי: אני גם חבר הוועדה לביקורת המדינה.
עופר חוגי: התקיימו שני דיונים אצלכם ואמרו שאו-טו-טו יוצאים לביצוע.
עופר חוגי: כל הזמן אמרו או-טו- טו.
עופר חוגי: עברנו בחירות, יש ראש ממשלה חדש, ורק עכשיו אתם מבקשים כסף.
עופר חוגי: נראה לי שיש פה איזשהם תרגילים של האוצר.
עופר חוגי: בוא תגיד לנו מה התרגיל שהיה.
שרון קפריצ'וב: על מנת שלא תשאלו את השאלות האלה היום, בדצמבר לפני שהסקר הסתיים ולפני שהתקבלה החלטה אם ממגנים או לא על ידי ראש הממשלה, בנוסף לכל הדברים האחרים שהיו צריכים אותם, העברנו 25 מיליון שקל בהרשאה ובמזומן לפני שכל הנושא נסגר, וכל זה על מנת יאמרו שאנחנו מעכבים את הנושא מבחינה תקציבית.
עופר חוגי: מה עשתה עיריית ירושלים עם הכסף?
שרון קפריצ'וב: כלום, כי ההסכם נחתם רק בפברואר, אבל הכסף ישב כבר בסוף שנה קודמת.
שרון קפריצ'וב: על מנת לא לעכב את כל הפרוייקט, כבר בפברואר פנינו לחשב הכללי בנוהל חריג וביקשנו שבוועדת חריגים יעלה הנושא הזה על מנת לאשר התקשרות עם אותו קבלן, למרות שאין תקציב.
שרון קפריצ'וב: היום אנחנו מבקשים לתקן את המעוות בסך הכל.
שרון קפריצ'וב: החוזה נחתם על כל המסגרת של 36 מיליון בהרשאה והיום אנחנו מבקשים להעביר את הכסף לתקנה.
ישראל כץ: אנשי עיריית ירושלים, בבקשה.
אהרון בן נון: אני עסקתי במיגון מוסדות החינוך.
אהרון בן נון: קודם ההעברה של התקציב, ברגע שהייתה התחייבות, אנחנו נכנסנו להליך של מיגון.
אהרון בן נון: בסך הכל מיגנו ארבעה בתי ספר, שמתוכם מבנה אחד הוא מבנה מוגן של ילדים שנמצא בקו החזית.
אהרון בן נון: מעון יום אחד ועוד שמונה גני ילדים מיגנו.
מאיר פרוש: האם מדובר בכל גני הילדים?
אהרון בן נון: כל מי שהיה בקו אש.
מאיר פרוש: ולא משנה לאיזה מגמת חינוך הוא משתייך.
אהרון בן נון: ממש לא.
עופר חוגי: איזה מעון יום מיגנתם?
אהרון בן נון: של נעמ"ת.
עופר חוגי: מה עם המעון של ויצ"ו?
אהרון בן נון: חשוב לומר לוועדה שההחלטה את מה למגן ובאיזה אופן למגן מהבחינה הבליסטית, הייתה של פיקוד העורף.
אהרון בן נון: ההנחיה וההכוונה היו שלהם.
אהרון בן נון: כל מה שנעשה במסגרת המיגון נעשה בהכוונה ובעיצה אחת של פיקוד העורף, כולל מבחני הירי.
אהרון בן נון: מפרט המיגון כלל שני מרכיבים: ראשית, המיגון ההיקפי שנתן מענה לחצרות בתי הספר ולגני הילדים.
אהרון בן נון: מי שנוסע בגילה יכול לראות את קירות המגן שסוגרים את בתי הספר ברמה ההיקפית שלהם.
אהרון בן נון: המטרה של הקירות האלה היא להגן על הילדים כאשר הם נמצאים בחצרות בזמן ההפסקות.
אהרון בן נון: פרט למיגון הזה, אנחנו מכינים מיגון של פלטות מתכת בעובי של עשרה מילימטר, במקום שלא ניתן היה להיכנס עם בלוקים של אקרשטיין.
אהרון בן נון: המיגון האחר הוא המיגון הבליסטי של אותן כיתות שפונות לכיוון דרום.
אהרון בן נון: הכיתות האלה מוגנו לפי ההנחיות וההכוונה של פיקוד העורף.
אהרון בן נון: בנוסף לכך, הכיתות שמוגנו מוזגו.
אהרון בן נון: כל כיתה כזו קיבלה מיזוג, וכרגע הכיתות ממוגנות.
עופר חוגי: מתי החלק הזה של מוסדות החינוך התחיל ומתי הוא הסתיים?
אהרון בן נון: העבודה שם הסתיימה לפני חודשיים ויותר.
אהרון בן נון: זה התחיל בערך לפני ארבעה חודשים.
אהרון בן נון: אנחנו עוד עובדים על הפרט שמשלים את פרט המיגון ההיקפי.
אהרון בן נון: עדיין ישנן השלמות שנדרשות, אבל בסך הכל הכיתות ממוגנות.
אהרון בן נון: זה לקח כחודשיים וחצי עבודה.
אהרון בן נון: צריך לזכור שיש לא מעט בעיות תוך כדי מהלך הביצוע שצריך לתת להם פתרונות.
אהרון בן נון: למשל, עבודות חיזוק.
אהרון בן נון: זה דורש מעורבות של קונסטרוקטורים ומעורבות של בעלי מקצוע אחרים שהם לא מתחום הבליסטיקה, הזכוכית או האלומיניום.
אהרון בן נון: זאת הייתה משימה יחסית מורכבת והיא כרגע נותנת מענה לילדים.
עוזי בוכבינדר: הפרוייקט הזה הוא מאוד ייחודי, ולמיטב ידיעתנו הוא ייחודי גם בעולם.
עוזי בוכבינדר: צריך להבין שיש פה גם פער ידע שלא היה קודם, והפרוייקט הזה התגבר על פער הידע הזה.
עוזי בוכבינדר: היום, הפרוייקט הושלם במוסדות החינוך לפחות, ולדעתי הוא נותן מענה מצוין.
ישראל כץ: מתי יושלם הנושא של אותם 400 הדירות?
עוזי בוכבינדר: לגבי הדירות, יש לוחות זמנים קשיחים.
אורי מנחם: ב-15 לפברואר נחתם חוזה.
אורי מנחם: לפי החוזה היו אמורים לסיים את השלב הראשון בתשיעי למאי.
אורי מנחם: דובר על שלב א' של המיגון.
אורי מנחם: צריך להבין שכל המיגון בבתי המגורים מחולק לשלושה שלבים.
אורי מנחם: בשלב א' מוגנו רק דירות שאין להם אף חדר מוגן.
אורי מנחם: כלומר, שכל הדירה היא חשופה.
אורי מנחם: לאחר מכן יש שלב ב' ו-ג'.
אורי מנחם: אנחנו כרגע מדברים רק על שלב א'.
אורי מנחם: היה מדובר על 350 דירות, אבל נכון להיום זה כבר הגיע ל - 530 דירות שצריך למגן אותן.
אורי מנחם: 36 מיליון הוא לכל הפרוייקט, כאשר בשלב א' מדובר על בערך עשרה מיליון.
אורי מנחם: אנחנו ממגנים רק חדר אחד או שני חדרים, זה תלוי באופי הדירה.
אורי מנחם: יש דירות שגם אם אתה ממגן להם חדר אחד הן לא ממוגנות וצריך למגן להם חדר נוסף כיוון שיש בעיה של מחיצות פנימיות.
אורי מנחם: על פי ההנחיות של פיקוד העורף אם כדור יכול לחדור דרך חלון הוא גם יכול לחדור דרך מחיצה ולהגיע לחדר האחר שהוא כביכול חדר ממוגן.
אורי מנחם: לכן, ישנם בתים שאנחנו ממגנים בהם פתח אחד, שניים או שלושה.
אורי מנחם: זו החלטה של בקר מקצועי שעבר בכל הדירות האלה והחליט אילו פתחים יש למגן ואילו לא.
אורי מנחם: אנחנו התחלנו כבר בתהליך המיגון של הדירות.
אורי מנחם: על פי הסיכום שלנו עם החברה המבצעת, עד השישי ליוני אנחנו אמורים לסיים את כל התהליך של מיגון של שלב א' שמדבר על 530 דירות, כאשר לכל אחת מהדירות יהיה לפחות חדר אחד מוגן.
עוזי בוכבינדר: אנחנו היועצים המקצועיים והחוזה נחתם מול העירייה, ולכן יש פרטים בחוזה שאני לא לגמרי בקי בהם.
עוזי בוכבינדר: המיגון של הזכוכיות הוא מיגון יקר.
עוזי בוכבינדר: מדובר בחלון מיוחד שבדרך כלל שמים אותו בשגרירויות.
עוזי בוכבינדר: למעשה, הופכים כל תושב לשגריר וזו ההחלטה.
ישראל כץ: נגד איזו סוג של תחמושת המיגון הזה ימגן?
עוזי בוכבינדר: צריך להבין שאיום הייחוס שהוגדר הוא לא הכי חמור שיכול להיות, וזה בטח לא הכי קל שיכול להיות.
עוזי בוכבינדר: זה איזשהו קו ביניים.
עוזי בוכבינדר: מה שנקבע הוא שזה מאג ל- 500 מטר שזה הטווחים היעילים שאנחנו מזהים מהכיוון של בית ג'אלה.
עוזי בוכבינדר: לא היה פתרון מדף לאיום הזה ולכן נאלצנו לבצע ניסויי ירי ולוודא שהזכוכית שאנחנו ממגנים איתה היא זכוכית שעומדת בדרישות הבליסטיות.
ישראל כץ: תודה רבה, אני מציע שנאשר את זה.
מיכאל קליינר: קצת עצוב שמקיימים את הדיון הזה.
מיכאל קליינר: קצת עצוב שמקיימים דיון כזה מתוך הנחה שהירי הזה יימשך, במקום להפסיק את הירי הזה.
מיכאל קליינר: אני מציע שיהיה לנו כבר מודל לדיונים מהסוג הזה, כי אני מבין שאתמול ירו לתוך בתים בצור יגאל.
מיכאל קליינר: האם לפיקוד העורף יש הערכה של כלל הבתים במדינת ישראל שיכולים להיות במצב של צורך למיגון במידה וירו עליהם משטחים גובלים, נוסח צור יגאל?
מיכאל קליינר: אני מוכן להיות צנוע ולקבל את ההערכה הזו רק לגבי ירושלים?
ישראל כץ: מיכאל, אנחנו מקבלים את זה בתור הערה ולא בתור דיון.
עוזי בוכבינדר: אנחנו יכולים לתת מענה מול האיום, ואנחנו לא יכולים לחזות מה יהיה.
עוזי בוכבינדר: לנו יש תוכניות שאת המשמעויות שלהם אנחנו הנחנו על שולחן משרד האוצר.
עוזי בוכבינדר: זה לא נותן פתרון כללי לכל הארץ.
מיכאל קליינר: אדוני היושב ראש, אני בעד לדאוג שיפסיקו לירות.
ישראל כץ: מי בעד הבקשה?
ישראל כץ: ה צ ב ע ה ההצעה התקבלה.
מיכאל קליינר: פשוט על עצם האסטרטגיה של להתגונן במקום לדאוג שלא ירו.
מיכאל קליינר: אחרי כן רשמה אביגיל זכאי.
ישראל כץ: אנחנו עוברים לדיון על החברה לקירור ואריזה מרום הגליל שבשבוע שעבר דנו בה.
ישראל כץ: ביקשנו להמשיך את הדיון השבוע בהשתתפות נציגות משרד החקלאות והגורמים האחרים.
ישראל כץ: החברה הזאת – לא משנה מה הישות המשפטית שלה - מייצג ת את ההתיישבות באזור הגליל של מושבים ושני קיבוצים.
ישראל כץ: לפני תקופה לא ארוכה הביאה לנו הממשלה בקשה להעביר סיוע כלכלי למספר קיבוצים מבין ישובי הגדר והוועדה אישרה את הבקשה כשהשיקול המרכזי היה המיקום של קיבוצי הגדר.
ישראל כץ: במועצה שעליה אנחנו מדברים יש ישובי גדר וחשבנו שגם כאן
ישראל כץ: האלמנט הזה חייב להילקח בחשבון כפרמטר על-כלכלי בגלל המיקום והמצב.
ישראל כץ: הוברר לנו שהקיבוצים שסייענו להם אוחזים בבית-אריזה באופן דומה באותו אזור והסיוע מאפשר להם להוזיל מחירים או לכסות חובות.
ישראל כץ: אם נכנס כאן שיקול של התיישבות חקלאית בגבול הצפון, ציפינו שעל רקע זה נקבל היום תשובות לא רק כלכליות טהורות אלא איך לפתור את המצוקה שם.
ישראל כץ: משרד החקלאות חסר לנו אז.
ישראל כץ: אנשי משרד האוצר לקחו על עצמם להביא בפנינו את המניעים והשיקולים שהיו בבסיס הבקשה לסיוע כלכלי לאותם קיבוצים, מה שנקרא מחיקת ריבית או סיוע בריבית.
ישראל כץ: אני מציע שנעבור לאנשי האוצר כדי שימשיכו מאותה נקודה שהפסקנו.
ישראל כץ: אמרתם שתבדקו ותמסרו לנו מה היה השיקול לסייע להם באופן שמעבר לאספקט הכלכלי.
דוד גלשנוביץ: אותו הסדר שעשינו לקיבוצי הגדר היה במסגרת הסדר הקיבוצים.
דוד גלשנוביץ: אותם הקיבוצים נקבע להם לוח סילוקים והחזר חובות שנתי והם קיבלו פריסה עם לוח סילוקים ידוע מראש על החובות שלהם.
דוד גלשנוביץ: הקיבוצים נקלעו למצוקה ולא יכלו להחזיר את התשלום השנתי שנקבע בהסדר.
דוד גלשנוביץ: הבקשה שהבאנו לוועדת הכספים היתה לעשות GRACE על 50% מההחזר השנתי של החלויות שחלות על אותם קיבוצים.
דוד גלשנוביץ: אין פה מחיקה של החוב, החוב נשאר כמות שהוא ובתום תקופת ה-GRACE, שהיא 4 שנים, יחזור החוב ויצבור את הריביות שלו והקיבוצים יקבלו לוח סילוקים חדש ויצטרכו לסלק את החוב.
ישראל כץ: ל-4 השנים האלה לא תשולם הריבית?
דוד גלשנוביץ: ישולמו 50% מהחלויות השונות וזה יהיה לוח סילוקים חדש.
יצחק כהן: הם לא יצטרכו לשלם, החוב יצטבר להם לעוד 4 שנים ועל מה שיצטבר לא תהיה ריבית.
יצחק כהן: יש פה כמה הטבות יפות.
דוד גלשנוביץ: 50% מהתשלום השנתי יידחה להם.
דוד גלשנוביץ: החלק שיידחה יצבור ריבית ואחר-כך הם יצטרכו לשלם אותו.
קריאה: ההחזר שלהם בתום התקופה של ה-GRACE יהיה יותר גדול ממה שהם היו אמורים לשלם היום.
ישראל כץ: בכמה כסף זה מתבטא?
קריאה: 12 מיליון.
דוד גלשנוביץ: מבחינתם הם יצטרכו לשלם את כל הכסף, כולל ריבית והצמדה אבל לא עכשיו.
עופר חוגי: אם בעוד 4 שנים לא יהיה להם כסף, הבנק יקח קיבוץ?
ישראל כץ: הרי מדינת ישראל הביאה בקשה לוועדת הכספים ולא להיפך והיא אישרה אותה כאן במהירות גדולה.
ישראל כץ: אחרי זה היתה רוויזיה ונוכח המצב בצפון החברים הסכימו לוותר על הרוויזיה.
יצחק כהן: בוטלה הרוויזיה בתנאי שאותה סימפטיה תהיה גם כלפי הישובים במקום.
עופר חוגי: אם היום הם לא מסוגלים להחזיר את ההחזר איך אחרי 4 שנים הם יוכלו להחזיר יותר כסף?
יצחק כהן: מה הבסיס החוקי ל-GRACE?
אנה שניידר: יש הסכם.
אנה שניידר: הוא מובא לידיעת ועדת הכספים והוועדה מאשרת.
אנה שניידר: אם רוצים לשנות את ההסכם המקורי הוועדה תחליט באיזה תנאים זה יהיה.
מיכאל קליינר: כלומר, אפשר להביא לוועדה כל הצעה בלתי סבירה ולא הגיונית והוועדה תאשר?
ישראל כץ: אפשר להביא הצעה אבל האם אין קריטריונים?
אנה שניידר: אני מניחה שיש קריטריונים.
אנה שניידר: כאשר הממשלה באה עם הבקשה הוועדה צריכה לבדוק אותה ואו שאתם משתכנעים או שאתם לא משתכנעים.
ישראל כץ: מדובר למעשה באותו ענין, בהתיישבות חקלאית בגבול הצפון, בישובים במצוקה ובקיבוצים שגם כן היתה להם בעיה כלכלית.
ישראל כץ: המדינה באה וביקשה לתת להם הטבה כספית ודוחים את זה לא כדי להכביד על הקיבוצים.
ישראל כץ: השאלה שלך נכונה, חבר-הכנסת חוגי, אני מניח שעד אז מקווים למצוא עוד הסדר.
ישראל כץ: כאשר אומרים כאן שהבקשה ההיא היתה במסגרת הסדר ובמקרה שלפנינו אין הסדר זה עוד יותר חמור.
ישראל כץ: ההסדר לגבי הקיבוצים קבע מה נותנת המדינה, מה נותנים הבנקים ומה נותנים הקיבוצים ואיזה קיבוצים.
ישראל כץ: היה כבר הסדר משלים שלפיו הקרקעות של אזור המרכז, שהיו חלק מזה, קיבלו כרגע דיחוי עם ההסדר המשלים.
ישראל כץ: הערבות ההדדית הזאת לא קיימת כל כך כרגע.
ישראל כץ: לגבי אותם קיבוצים מדובר בחלק שהם התחייבו לשלם מדי חודש או מדי שנה, כמו שאנשים התחייבו במקום אחר לשלם כל חודש בהוראת קבע, ומתוך אותו החלק שהם צריכים לשלם אותו הם קיבלו הטבה כלכלית.
ישראל כץ: כעת באה הבקשה הזאת ואחד מאנשיכם אמר: מה, נתחיל לעזור לכל אחד?
ישראל כץ: אני מבין את זה אבל זה לא מסתדר עם ההיגיון לגבי הבקשה כלפי אותו סוג של התיישבות.
ישראל כץ: ציפינו לרצון הטוב של משרד החקלאות שיעזור בתחום ההתייעלות והשיפור.
ישראל כץ: עם זאת, איך מטפלים ומקילים בבעיה שקיימת כרגע לאותה חברה לקירור ואריזה ששייכת למועצה האזורית מרום הגליל.
דוד גלשנוביץ: כדי שהתמונה תהיה שלמה אני חוזר ומדגיש שלגבי הקיבוצים עשינו זאת במסגרת הסדר הקיבוצים שקבע כללים מסוימים והבאנו את השינוי באותם כללים לידיעתם של חברי ועדת הכספים ולאישורם.
דוד גלשנוביץ: יתרה מזאת, הבנקים בעלי החוב גם כן השתתפו בהסדר הזה כי הם יחד עם הממשלה הסכימו לדחות חלק מהתשלומים שאותם קיבוצים חבים לבנקים שלא במסגרת ההסדר הכולל.
יצחק כהן: מה הסיבה שהבנקים כל כך נדיבים?
יצחק כהן: זה מחשיד אותם.
דוד גלשנוביץ: תזמינו את נציגי הבנקים.
יצחק כהן: במאקרו אנחנו אומרים: אם עוזרים ל-5 קיבוצים צריך גם לעזור ל-10 מושבי גדר.
יצחק כהן: אנחנו לא רואים שמתכוננים לעזור להם.
יעקב ליצמן: בישיבה האחרונה הצעתי ששני הצדדים ישבו יחד, בשביל זה היתה הדחייה.
יעקב ליצמן: היום אתם באים לכאן בלי שישבתם יחד.
יעקב ליצמן: אני מציע לדחות את הדיון עוד פעם ולתת להם במשך השבוע לגמור את הענין כדי שזה יהיה מוסכם.
יעקב ליצמן: אם הם לא יסתדרו ביניהם יש לנו מספיק כלים לעזור להם.
ישראל כץ: נשמע את נציגות משרד החקלאות, אולי זה יקדם את הפתרון.
שמחה יודוביץ: אני רוצה לומר מספר מלים לגבי כושר המיון והאריזה באזור הגליל.
שמחה יודוביץ: ענף הנשירים הוא אחד מענפי הפרנסה המרכזיים של ישובי הגליל, הן של המושבים והן של הקיבוצים.
שמחה יודוביץ: בתי האריזה והקירור פרוסים בכל אזור הגליל כאשר מרביתם נבנו בשנות השישים, תחילת שנות השבעים, ועברו מספר שידרוגים והתאמות לטכנולוגיות חדשות במהלך השנים.
שמחה יודוביץ: במושבות יש לנו כושר מיון ואריזה של כ-26,000 טון, בראש פינה, יסוד המעלה ומטולה; בקיבוצים טל, פסגות וברעם יש לנו עוד כ-36,000 טון, ופרי מובחר שיש לו בית אריזה וקירור כ-9,000-10,000 טון.
שמחה יודוביץ: בית האריזה של מירון נשאר אחרון מבחינת הטכנולוגיה המשוכללת כך שמיתקני הקירור והאריזה שלו הם הכי מיושנים ולא הותאמו לתחילת שנות האלפיים.
יעקב ליצמן: מה הסיבה שהם אחרונים?
שמחה יודוביץ: בעיקר העדר מימון עצמי.
שמחה יודוביץ: עלות הטיפול בקילוגרם תפוחים או אגסים, מיון קירור ואריזה היא כ-1.60 שקל.
שמחה יודוביץ: מגדל כזה צריך להתחייב על כושר מיון ועל התחייבות לפרוע את הסכומים האלה.
שמחה יודוביץ: המגדלים די מתקשים בגיוס ההון העצמי והם מעדיפים למכור לסוחרים בלי מיון לפי גדלים סטנדרטיים שיאפשרו להם לקבל פידיון יותר גבוה לפי מותג וערך מוסף שבית אריזה נותן.
עופר חוגי: בכמה תמך משרד החקלאות בשידרוג?
שמחה יודוביץ: כמו מרכז ההשקעות, היום זה עומד על 30% מענק.
עופר חוגי: להייטק זה 75% אבל בגליל אין הייטק.
שמחה יודוביץ: ההחלטה היא לתת 30% ואנחנו ניתן בדיוק אותו הדבר.
שמחה יודוביץ: אנחנו פועלים על פי הכללים והנורמות.
יעקב ליצמן: האם היום אפשר לצאת מהישיבה הזאת עם פתרון, או שניתן כמה ימים לנסות להגיע לפתרון.
יעקב ליצמן: היום יום ראשון ויש לנו עוד ישיבה ביום רביעי.
יעקב ליצמן: אני הצעתי לשבת עם נציגי האוצר וגם עם משרד החקלאות.
ישראל כץ: בבקשה, נציג מועצת הפירות.
משה זרחי: אנחנו נמצאים באזור שמבחינתנו שייך לאסם הפירות של מדינת ישראל.
משה זרחי: באזור יש 30,000 דונם מטעים.
משה זרחי: לא כולם דורשים איסום אבל אלה שמאסמים אותם לתקופה מסוימת – תפוחים, אגסים ונקטרינות – אנחנו מגיעים אתם ל-8,000-9,000 דונם.
משה זרחי: תכפילו את זה בשלושה במקרה הפחות טוב.
משה זרחי: אני גר בגליל וקרוב לישובים האלה.
משה זרחי: אלה חקלאים נהדרים אבל קשי יום.
משה זרחי: אם אין להם טכנולוגיות שקיימות היום בכל הקו קשה להם.
משה זרחי: לרמת הגולן יש בית אריזה וקירור, ולפרי-פסגות שהם חידשו אותו לפני שלוש-ארבע שנים, בית אריזה שנחשב למתקדם מאוד.
משה זרחי: אני חושב שמשרד החקלאות נהג נכון כשאמר: נעזור לכם לשדרג את האריזה, אחרת הם לא היו יכולים להתחרות בייבוא מחוץ-לארץ.
משה זרחי: אלה שמייבאים מחוץ-לארץ לפי הסכמי גאט"ט ולפי ההסכמים עם ארצות-הברית אנחנו לא מסוגלים לעמוד אתם בתחרות כי הצבע והגודל של הפרי שם צריכים להיות מדויקים.
משה זרחי: במשך שנים אני אומר למר אלמליח שאם בית האריזה לא ידע לטפל בפרי שהחברים מביאים כיאות פשוט לא תהיה למגדלים זכות קיום, בית האריזה הוא פחות חשוב.
משה זרחי: היום מי שמשתלט על הפרי של הישובים האלה הם הסוחרים מהכפרים הערבים של הגליל.
משה זרחי: אלה מזיעים ועובדים כל השנה כמו חמורים ומי שעושה את ההון ונהנה מזה הם הסוחרים מהכפרים הערבים.
משה זרחי: הם לא מוכרים את זה לתנובה, הם ממלאים את הטנדר בסחורה ועוברים בכפרים ובמושבים ומוכרים את זה.
משה זרחי: לפעמים הם עומדים כבסטיונרים בשווקים הפתוחים.
משה זרחי: זה סיפור אחר שמס הכנסה לא מקבל מזה אגורה ואילו כל מה שעובר דרך בית האריזה המגדל משלם עליו מה שצריך.
משה זרחי: צריך למצוא פתרון.
משה זרחי: למשרד החקלאות אין שום בעיה, הוא יתן מענק של 30%.
משה זרחי: מבחינת ההון העצמי, הישובים האלה כבר עשו הסדר או עם המשקם או עם הבנקים ובקושי הם עומדים בהסדר הזה.
משה זרחי: אני לא רוצה לפגוע בהחלטות לגבי הקיבוצים, גם הם ראויים למלוא העזרה.
יצחק כהן: אנחנו גם בעד הקיבוצים וגם בעד המושבים.
משה זרחי: חלקם הגדול של המושבים עשו הסדר.
עופר חוגי: צריך לתת להם מענק של 80% לשדרג להם את בית האריזה כמו שלכל קו העימות נתנו מיליארד ו-600 מיליון.
ישראל כץ: גם הם כלולים בקו העימות.
ישראל כץ: למה הסיוע שניתן לקו העימות לא הולך אליהם?
שמחה יודוביץ: לישובים יש סיוע נדיב מאוד במסגרת קו העימות לישובי גדר בנושא של מטעים, של הכשרות קרקע, בנושא של ניפוט, בנושא של פטריות.
יעקב ליצמן: גם הם קיבלו מחיקת חובות?
קריאה: הישוב שלי לא קיבל.
יעקב ליצמן: לקיבוצים מחקת חובות, נתת להם 30% ממרכז ההשקעות, נתת להם כל מיני הטבות אחרות וזה לא פלא שהם נראים כך.
יעקב ליצמן: אתם יודעים מה, אנשי האוצר, אל תיתנו להם פה שום דבר, תמחקו להם את החובות ועם ה-30% ועם ההון העצמי הם יגמרו את הענין.
ישראל כץ: בבקשה מר שלמה לוי.
שלמה לוי: גב' יודוביץ ומר זרחי תיארו נכון את המצב.
שלמה לוי: לדעתי הדיון לגבי הקיבוצים הולך רחוק מדי, תעזבו את זה, אין לנו שום כוונה לפגוע בהם.
יעקב ליצמן: אתה חוטא למטרה.
יעקב ליצמן: הדיון כאן הוא על קריטריונים שווים לכולם.
יעקב ליצמן: אם האוצר אומר שהוא רוצה לעזור, לא הייתי מדבר; ברגע שהאוצר אומר שהוא לא יכול לעזור, אני מוכיח להם ששם בקיבוצים הוא עזר במחיקת חובות.
שלמה לוי: אין לנו כוונה לפתוח עם המפעלון הזה את כל תיבת הפנדורה של הישובים ובוודאי לא של הקיבוצים.
יצחק כהן: אנחנו שואלים את השאלות הנוקבות: למה הקיבוצים כן והמושבים לא.
ישראל כץ: התחושה היא שאנחנו רוצים שוויון.
ישראל כץ: יש כאן גוף שהוא חשוב, יש כללים קיימים.
ישראל כץ: השאלה היא מי יכול לתת סיוע.
עופר חוגי: הקיבוץ לוקח גם מהבנק כשאחר כך הבנק והממשלה אומרים: נשים אותו בצד.
עופר חוגי: עם הכסף הזה הוא לוקח מענק של 30% ובונה בית קירור.
עופר חוגי: לעומת זאת, אותו המושב שאין לו הון עצמי, גם מפסיד את 30% ונמצא בתנאים שבהם הוא לא יכול להתקיים ולא יכול להתחרות.
עופר חוגי: או שאתם עוזרים בצורה שוויונית לכולם ומעמידים את כולם באותו המצב, או שלא תיתנו לאף אחד.
עופר חוגי: לא ייתכן שלאלה תתנו הכול ולאלה כלום.
ישראל כץ: מה הדרישה שלכם?
זאב פוגל: אנחנו מבקשים סיוע של כ-5 מיליון שקל.
יצחק כהן: לכיסוי חובות.
זאב פוגל: לשידרוג בית האריזה, אי-אפשר בלי זה.
זאב פוגל: אנחנו פותחים את העונה ביולי-אוגוסט ואנחנו זקוקים לכסף באופן דחוף לשדרג את המפעל, למחשב את הנושא של הקירור.
ישראל כץ: ומה עם החובות?
זאב פוגל: נשתדל להסתדר.
שלמה לוי: אנחנו לא מדברים על מחיקת חובות, תעזבו אותנו עם זה.
שלמה לוי: אנחנו רוצים להכין את המפעל כדי להתמודד בשוק.
ישראל כץ: אתם רוצים רק את ההשקעה?
זאב פוגל: אנחנו רוצים כסף כדי שגם נוכל לעסוק בהשקעה וגם בענין החובות.
ישראל כץ: אם כך, זה משולב זה בזה.
ישראל כץ: אתם רוצים פריסה של החובות?
זאב פוגל: גם פריסה וגם שידרוג.
אנה שניידר: מתוך הסכום הזה כמה לשידרוג?
שמחה יודוביץ: בזמנו דובר על 2 מיליון שקל רק לחדרי קירור.
זאב פוגל: אין לנו הון עצמי.
ישראל כץ: הבעיה היא הון עצמי.
דוד גלשנוביץ: לגבי ההשוואה בין הקיבוצים והמושבים- - -
יצחק כהן: יש לנו יותר מדי שאלות על הסדר הקיבוצים ואני רוצה פעם אחת דיון מקיף בנושא הזה.
יצחק כהן: מוזר לי שעד היום, אחרי כל כך הרבה מיליארדים, עדיין עושים להם פריסות וכל מיני הסדרים בבנקים.
ישראל כץ: קבענו דיון כזה.
ישראל כץ: שמעתי את הנציגים המקצועיים.
ישראל כץ: יש מקום לבית הקירור הזה, הוא עונה על צורך אמיתי של הישובים בסביבה שנמצאים בצפון.
ישראל כץ: אם יהיה שידרוג, מיכשור ומודרניזציה הוא יוכל לתפקד כשווה ולחבר את הצורך עם היכולת.
ישראל כץ: כרגע אין לו את הכוח הכספי לשדרג את עצמו ואנחנו רוצים פתרון לזה.
עופר חוגי: היו פה נציגים של מפעל דרוזי, קדמני, ונתנו להם כסף, זה מפעל פרטי.
עופר חוגי: כל זה בגלל שישב פה סאלח טריף.
עופר חוגי: אל תגידו לי, אנשי האוצר, שאתם לא יכולים לתת כסף פה.
עופר חוגי: קחו את זה כמפעל מאושר.