GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב ליצמן: מי בעד אישור צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 54), התשס"א-2001?
יעקב ליצמן: תיקון 54 אושר.
יעקב ליצמן: אנחנו עוברים לצו תעריף המכס ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 51), התשס"א-2001.
ישעיהו בן-יהונתן: מכיוון שלא הגעתי מוכן לנושא הזה, אני מבקש להביא את הדברים לדיון בצורה מסודרת בישיבה אחרת, עם כל הנתונים.
יעקב ליצמן: אני מבקש שתאמר לנו על מה מדובר, לאחר מכן נשמע את נציגי החברות ואת ההצבעה נקיים בישיבה אחרת.
ישעיהו בן-יהונתן: מדי פעם אנחנו בודקים נושא ולומדים אותו בשטח.
ישעיהו בן-יהונתן: למדנו שלאחרונה הנושא של המקרנים הפך להיות תחליף לטלוויזיות, לא אצל כולם.
ישעיהו בן-יהונתן: יש מסכי plasma שמסך עולה 100 אלף שקלים.
ישעיהו בן-יהונתן: בשלב ראשון החלטנו להטיל על המקרנים מס של 45%, כמו שאנחנו מטילים על טלוויזיות, כי זה תחליף לטלוויזיה.
ישעיהו בן-יהונתן: מהר מאוד גילינו שהקביעה של 45% היא דרקונית, באו אלינו יבואנים והסבירו שיש מקרנים ענקיים שמשמשים לאולמות, וכל מקרן כזה יכול להגיע לסכום של 200 אלף שקלים.
ישעיהו בן-יהונתן: מקרן כזה הוא לא לבית, אבל היתה בעיה לקבוע את הגבול בין מקרן לבית למקרן אחר.
ישעיהו בן-יהונתן: שיניתי את המס ל-45%, אך לא יותר מ-4,000 שקלים.
רחמים מלול: קודם לכן המס היה 0%?
ישעיהו בן-יהונתן: במשך שנים הוא היה 0%, אחר-כך היה 45%, ועכשיו זה 45% אך לא יותר מ-4,000 שקלים.
ישעיהו בן-יהונתן: קבעתי את הסכום של 4,000 שקלים, כי אמרתי שאני מוכן ללכת לקראת הבינוניים.
רחמים מלול: בתי-ספר משתמשים במקרנים לצרכים חינוכיים, האם תגבה מהם את המס?
ישעיהו בן-יהונתן: קבענו 4,000 שקלים כי לקחנו טלוויזיה ממוצעת, שהמס עליה הוא 4,000 שקלים.
ישעיהו בן-יהונתן: באותו זמן קבעתי גם את המס על ה-plasma, ואמרו לנו שזה לבתי-ספר ולמפעלים שמשתמשים בזה כדי להציג גרפים.
ישעיהו בן-יהונתן: אני אישית הייתי במפעלים וראיתי שהרבה פעמים התצוגה היא בטלוויזיה ובמקרנים ראיתי הרבה פחות, אז האם אתן פטור לטלוויזיות?
ישעיהו בן-יהונתן: חשוב לי שהמס יהיה צודק.
רחמים מלול: מה היה ההיגיון שהשיעור היה 0%?
ישעיהו בן-יהונתן: זה לא היה בשימוש לבתים.
רחמים מלול: הכנסת את זה לקטגוריה של מחשבים, כדי לעודד את ההיי-טק?
ישעיהו בן-יהונתן: לא.
ישעיהו בן-יהונתן: היה מס על מחשבים, ועל זה לא היה.
יצחק נקש: יסביר לנו כבודו למה היה מס 0% על מקרנים שמתחברים למחשב, ומס 45% למקרנים שמתחברים לווידיאו.
ישעיהו בן-יהונתן: היום הטכנולוגיות השתפרו כל-כך, שאותם מקרנים משמשים גם לזה וגם לזה.
דגן שדה: המקרנים האלו משמשים לשני תחומים עיקריים: תעשייה וחינוך.
דגן שדה: מה שאמר מר בן-יהונתן הוא לא נכון.
דגן שדה: הנתונים שאני מציג הם עד נובמבר 2000 של היבואנים העיקריים.
דגן שדה: למעט חברת "ישפאר", כל שאר המכירות הם בעיקר לתחום המוסדי – חינוך, מסחר ושירותים והיי-טק.
דגן שדה: יותר מזה, הטענה של מוצר חליפי, ויסלח לי מר בן-יהונתן אם אהיה בוטה, זה קשקוש.
דגן שדה: במקרן אין טיונר, אין מגבר קול, אין מסך, יש רמקולים זעירים, אבל בכולם יש שליטה על המחשב.
דגן שדה: בטלוויזיה יש טיונר, יש משדר, יש מסך ויש רמקולים.
דגן שדה: ב-plasma אין טיונר וידיאו, אין מגבר קול, אבל המסך עצמו לא צריך תוספת מסך ואין רמקולים.
דגן שדה: מבחינת פלחי שוק, 50%-60% מהמקרנים הם המקרנים מהסוג שאני מראה לכם היום.
דגן שדה: עלות המקרנים האלה היא 5000-9000 שקלים, על זה מטילים 45%.
דגן שדה: אבל על מקרנים של חדרי ישיבות ואולמות, שעולים 10,000 דולר, על זה מטילים 4,000 שקלים מס, זה 10%.
יעקב ליצמן: האם המקרן שהבאתם לוועדה הוא ביתי?
אמנון סוכובלנסקי: לא, זה מקרן נייד שמתחבר למחשב.
יעקב ליצמן: כמה מס יש עליו?
אמנון סוכובלנסקי: 45%.
יעקב ליצמן: כלומר זה עולה כ-5,000 שקלים, ויש עליו מס של 2,000 שקלים.
אמנון סוכובלנסקי: המוצרים האלו משמשים אך ורק לחינוך ולהיי-טק, וזה כ70%.
אמנון סוכובלנסקי: יש עוד 35%-45% שהולכים לתחום של כיתות לימוד וחדרי ישיבות, ומר בן-יהונתן טוען שהחלק העליון שלהם הוא חליפי לטלוויזיה.
אמנון סוכובלנסקי: הטענה שלי היא שהדבר הזה לעולם לא יהיה חליפי לטלוויזיה.
אמנון סוכובלנסקי: מה שחליפי זה ה-LCD.
יעקב ליצמן: מר בן-יהונתן, האם אתה חולק על הנתונים האלה?
ישעיהו בן-יהונתן: בוודאי, הרי הייתי אישית בחנויות המקרנים.
דגן שדה: ברור שבעל חנות יתרברב ויגיד לך שהמקרן יכול לשמש גם כתחליף לטלוויזיה.
דגן שדה: הסקר הזה הוא שוק אירופאי לנושא של קולנוע ביתי, ותראו ממה בנוי קולנוע ביתי, ממקרנים אחוריים של 40-60 אינץ', מקרני שפופרת, מקרני LCP, מקרני וידיאו ו-plasma.
דגן שדה: ה-plasma הוא 7% והמקרנים למיניהם, שזה 3%, זה 17%.
דגן שדה: ב-2001 מדובר שה-plasma עולה על 15% והמקרנים יורדים ב-15%.
דגן שדה: המקרן שהוא הקרנה קדמית לעולם לא יחליף טלוויזיה, כי יש בעיה של הסתרה ובעיה של איכות ובעיה של אור.
דגן שדה: אני טוען שיש פה עיוות, פוגעים בהיי-טק ופוגעים בחינוך.
אמנון סוכובלנסקי: לגבי תחום החינוך, מה שקורה הוא שהאוניברסיטאות יכולות לשחרר את המוצרים האלה תחת פטור מותנה, ועושים להם הרבה בעיות עד שהם מקבלים את הפטור הזה.
אמנון סוכובלנסקי: אבל לעומת זאת בתי-ספר ומכללות ובתי-ספר תיכוניים לא יכולים ביום-יום ליישם את הדבר וללכת לקבל פטור ממס הקנייה.
אמנון סוכובלנסקי: מה שקורה הוא, שהמוצרים הזולים הם אלה שבדרך-כלל משמשים בשוק החינוך ובעצם עליהם נופל הנטל של 45%.
אמנון סוכובלנסקי: אם מקרן כזה עולה כ-1,500 דולר במונחי יבוא ליבואן, זאת אומרת שבתי הספר צריכים לשלם 45%, הם משלמים כמעט חצי מההוצאה בעבור מסים.
אמנון סוכובלנסקי: נכון שהם משלמים קצת פחות מ-4,000 שקלים, שזה המס הקצוב למקרנים יקרים, אבל הם משלמים נטל מאוד גבוה.
אמנון סוכובלנסקי: אנחנו מייצגים פה שלושה יבואנים שמהווים 50% מיבוא המקרנים בארץ, ומאז שהוטל המס הזה יש ירידה גדולה ברכישות בכלל בשוק, ומצד בתי-ספר ומוסדות לימוד בפרט.
אמנון סוכובלנסקי: דיברתי עם אדם ממשרד החינוך, והוא אמר שזאת פשוט רשעות.
יצחק נקש: אני מייצג את חברת "שארפ".
יצחק נקש: אני בעיקרון לא מוכר לבתים ואני לא רואה בזה מחסור, למרות שיעידו פה אנשים שאנחנו החברה שמוכרת הכי הרבה מקרנים בשוק.
יצחק נקש: רוב האנשים שאנחנו מוכרים להם, 40%-50%, זה בתי-ספר ומוסדות להשכלה, מקומות שזקוקים למקרן להדרכה בלבד.
יצחק נקש: למקרן יש אלף שעות מנורה, וכל שעה במנורה הזאת עולה שני שקלים.
יצחק נקש: אדם שמחזיק טלוויזיה בבית יודע שבמשך כמה שנים הוא לא צריך להחליף מנורה, אבל מי שמשתמש במקרן כמה שעות ביום משלם על כל שעה שני שקלים, וזה מלבד דברים אחרים במקרן שהבלאי שלהם גבוה.
יצחק נקש: לכן זה לא הגיוני להשתמש במכשיר כזה בתור מכשיר טלוויזיה.
יצחק נקש: דבר נוסף, מי שיש לו הרבה כסף בדרך-כלל לא קונה את המכשירים האלה, הוא קונה את המכשיר עצמו, שעולה 10,000 דולר.
יצחק נקש: אבל עליו הקלת, נתת לו מס בשווי 7% או 10%, ואילו אותם בתי-ספר יצאו נפסדים, הם משלמים את כל המס.
יצחק נקש: לי היום יש שלושה מוצרים לבתי-ספר, והם בגבול המס של 3,900 שקלים או 3,850 שקלים.
יעקב ליצמן: הוזכר כאן קודם פטור מותנה.
אמנון סוכובלנסקי: הם ישלמו את המס, ואחרי שהם מזמינים נציג של המכס שמגיע אחרי כמה חודשים ומראים לו שהמקרן תלוי בחדר הישיבות מחזירים להם את המס.
אמנון סוכובלנסקי: להם יש מנגנון שיכול לטפל בזה, ויש עליהם נטל מאוד גדול.
אמנון סוכובלנסקי: אבל בתי-ספר לא בנויים להזמין את נציג המכס.
אמנון סוכובלנסקי: מדובר בסך הכל ב-5,000-6,000 יחידות בשנה.
אמנון סוכובלנסקי: נכון, יש 5% או 7% שקונים מקרנים הביתה, שהם כ-300 איש.
יצחק נקש: העניין של פטור מותנה היה קיים רק באוניברסיטאות, זה לא שייך לבתי-ספר.
יצחק נקש: בתי-ספר לא יכולים בכלל לבקש פטור מותנה, ולא היתה להם אפשרות כזאת גם בעבר.
יצחק נקש: המס הזה היה בזמנו 85%, לפני 6-7 שנים.
יצחק נקש: באו אנשים ואמרו שיש מכשיר שהם צריכים ללמוד אותו, 85% נעצר וחילקו לשני נתיבים: מקרן שהוא וידיאו בלבד, המקרן הזה ישלם 85% כמו טלוויזיה כי הוא לשימוש צרכי וידאו, ומקרן שיש לו קצה של מחשב, שהוא ישלם מס של 0%.
יצחק נקש: בזמן שהיה 85% מס לאוניברסיטאות היה פטור מותנה ממס, הן היו קונות את המכשיר ולא משלמות בכלל מכס, ואחרי חצי שנה או שנה היו באים לבדוק מה נעשה עם המקרן.
יצחק נקש: יש בזה פגם מסוים, כי אנחנו עושים החלפות כעבור כמה שנים, ואילו אותן אוניברסיטאות היו נתקעות עם המכשיר, כי המכס אמר להן שאם הן קונות מקרן בפטור מותנה האפשרות היחידה להיפטר ממנו היא לשים אותו במחסן, כי הן לא יכלו להחליף אותם.
יצחק נקש: על המקרנים שנרכשו בפטור מותנה היתה הטבעה מסוימת, שמבחינת החוק אסור היה להחליף אותם.
יצחק נקש: כשירד המס, ב-26 בנובמבר האחרון, החליטו שהמס יהיה 45% כמו לטלוויזיות, באופן שרירותי.
יצחק נקש: באותו רגע זה שבר לנו את כל העסק, אנשים שמתעסקים בזה ויוצרים גילו יום אחד שהוטל מס של 45%.
יצחק נקש: היו כאלה שידעו מראש והיו כאלה שלא ידעו.
יעקב ליצמן: האם הדליפו להם שתהיה העלאה במס?
יצחק נקש: שלושה ימים לפני שהועלה המס נכנס אלי יבואן וקנה סחורה בחצי מיליון שקלים.
יצחק נקש: לא הבנתי למה.
יעקב ליצמן: אני חייב לציין לשבח את מנהל המכס, מוטי איילון, שכאשר דובר על מס קנייה הוא היה מאוד קורקטי.
יצחק נקש: אתמול התקשר אלי אותו אדם, ואמר לי שהוא יודע שיש כוונה להוריד את המס, ולכן הוא שואל איך למכור את העודף של הדברים שנשארו לו מחצי מיליון השקלים שהוא קנה קודם לכן.
יצחק נקש: את כל הסחורה הזאת הוא ניסה למכור לבתים והוא לא הצליח, ואני באותו זמן מכרתי עשרות מקרנים לאוניברסיטאות.
יצחק נקש: היום הקצב הוא אחר לגמרי, 60%-70% ממה שהיה בשנה שעברה, ומדובר בעיקר במוסדות חינוך.
יצחק נקש: המכירות לבתי-ספר ירדו בצורה תהומית, וכך גם כל הישיבות ואנשים שקנו מקרנים לצפייה בשיעורים כמו זה של הרב עובדיה יוסף, כי נטל המס הוא עליהם בעצם.
יצחק נקש: היום יש הרבה מקומות שמיועדים לשיעורים, ומשתמשים בהם במקרנים האלה.
אבשלום דולב: הטיעונים של יבואני המקרנים נשמעים מאוד הגיוניים.
אבשלום דולב: נראה לי שמכיוון ש-90% מהמקרנים מיועדים למוסדות חינוך, לא נכון להטיל מס בגובה כזה.
אבשלום דולב: מה גם שיש לנו מדיניות להוריד את מס הקנייה על המוצרים הללו.
אבשלום דולב: או שתביאו נתונים אחרים ונראה, או שנקבל את עמדתם.
אמנון סוכובלנסקי: אני מבקש לתת דוגמה מוחשית קטנה.
אמנון סוכובלנסקי: דומה הדבר למדפסת צבעונית שמתחברת היום לכל מחשב.
אמנון סוכובלנסקי: נכון שיש כמה אנשים שלוקחים את המדפסת הביתה ומשתמשים בה כדי להדפיס את התמונות המשפחתיות שלהם, אבל זה לא השימוש העיקרי במדפסת.
רחמים מלול: האם יש לכם סקר נגדי?
ישעיהו בן-יהונתן: אמרתי שבאתי לכאן לא מוכן.
אמנון סוכובלנסקי: שמעתי משמועות, ולא הכחשת אותן, שהסקר שעשיתם הוא באמצעות ביקור בחנויות.
אמנון סוכובלנסקי: מה רצית שמוכר בחנות יגיד לך?
אמנון סוכובלנסקי: בוודאי שהוא יתרברב שהוא מוכר, אבל בכמויות זה לא יותר מ-250-300 מקרנים שהולכים לשוק הביתי, בעוד ש-5,700 הולכים לשוק המקצועי.
יעקב ליצמן: בישיבה הבאה נציג המכס יביא את כל הנתונים שיש לו ונקיים הצבעה בנושא.
יעקב ליצמן: אנחנו עוברים לדיון בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 43), התשס"א-2000.
ישעיהו בן-יהונתן: אני מבקש לציין שהנושא של מזוט כבר הובא כאן ואושר, אבל אני יכול להסביר את זה פעם נוספת.
אוור קרשנר: הבלו אושר, זה לא אושר.
ישעיהו בן-יהונתן: הבלו אושר.
ישעיהו בן-יהונתן: בלו מוטל על יצור מקומי, ומס קנייה במקרה של הדלק מוטל רק על היבוא.
סמדר אלחנני: מס קנייה לא יכול להיות מוטל רק על יבוא.
סמדר אלחנני: אולי דה-פקטו.
ישעיהו בן-יהונתן: את צודקת.
ישעיהו בן-יהונתן: בלו מוטל על כל סוגי הדלקים מיצור מקומי, אבל על-מנת שלא לעשות אפליה בין בלו שמוטל רק על יצור מקומי לפי הגדרה, הטלנו במקביל מס קנייה על היבוא של אותם מוצרים באותם שערים, וקבענו את מס הקנייה אם לא שולם עליו בלו, כדי שזה יהיה מאוזן.
ישעיהו בן-יהונתן: לא ייתכן שנפלה את היבוא לטובה לעומת היצור המקומי.
סמדר אלחנני: יצור מקומי של תזקיקים מסוימים.
ישעיהו בן-יהונתן: של כל הדלקים.
סמדר אלחנני: אין יצור מקומי של דלקים אלא של תזקיקים.
ישעיהו בן-יהונתן: יש בנזין, יש סולר.
ישעיהו בן-יהונתן: הנושא הזה הובא לכאן והוסכם עליו לגבי בלו.
ישעיהו בן-יהונתן: על מזוט יש שיעורי מס נמוכים מאוד.
סמדר אלחנני: כי זה חומר גלם, ועל יצור ביקשתם חשמל.
ישעיהו בן-יהונתן: אני לא מעלה את המסים, אני מסביר מה היה ומה קיים.
ישעיהו בן-יהונתן: הבלו על מזוט הוא באגורות ובטונות, כך שזה בטל בשישים.
ישעיהו בן-יהונתן: אבל היו הבדלים בין סוגי מזוט שההבדלים ביניהם הם באגורות.
ישעיהו בן-יהונתן: אמרנו שאין היגיון, ולמען היעילות והפשטות וגם מהבחינה הכלכלית אסור לעשות אפליה, גם אם זה לסכומים נמוכים.
ישעיהו בן-יהונתן: רצינו לייעל, ולכן החלטנו לגבות שיעור מס ממוצע ומשוקלל, לא גבוה ולא נמוך, כדי שלא נקבל תוספת הכנסות, ונשאיר את אותו מס כפי שהוא קיים היום.
ישעיהו בן-יהונתן: קבענו מס שהוא ממוצע של אותם שיעורי מסים נמוכים שהיו עד היום.
ישעיהו בן-יהונתן: מצאנו שנכון שמטבע הדברים כשאתה עושה ממוצע על חלק זה עולה קצת ועל חלק זה יורד קצת.
ישעיהו בן-יהונתן: אותו המזוט שהעלינו הוא הגרוע, כי לא רצינו לתת לו עדיפות.
ישעיהו בן-יהונתן: זה אושר כאן בעבר בלי בעיות, ועכשיו הנושא עולה שוב כי לא ציינו שזה גם מס קנייה ושזה בעצם אותו מס.
ישעיהו בן-יהונתן: ההבדלים הם דקיקים, ואם מדובר בחברות שיכולות להפסיד קצת כתוצאה מהשינויים האלה, אנחנו לא נמנע את השיפור ואת הייעול.
ישעיהו בן-יהונתן: אני מבקש לאשר את זה, כפי שאושר גם המזוט.
יהודה היימן: אני מהתאחדות התעשיינים.
יהודה היימן: אנחנו מברכים על כך שאגף המכס אמר שהם ינסו להתייעל.
יהודה היימן: יש בזה גם תמיכה באיכות הסביבה, שגם הוא צריך כנראה חיזוק.
יהודה היימן: המשחק הזה של סכום אפס של כלל המסים הוא נכון, אלא שיש חמישה מפעלים שהם הצרכנים הגדולים של מזוט שייפגעו.
יהודה היימן: במפעלי ים המלח, למשל, מדובר על פגיעה בהיקף של 600 אלף שקלים, שזה אולי כסף זניח.
ישעיהו בן-יהונתן: לנו יש נתונים אחרים.
יהודה היימן: אני מניח שהם קרובים מאוד לנתונים האלה.
יהודה היימן: מדובר על חמישה מפעלים שייפגעו, ועוד מאות מפעלים אחרים שייהנו.
יהודה היימן: הנושא של הבלו ומס קנייה קיים כבר עשרות שנים.
יהודה היימן: בעוד כשנתיים ייכנס הגז הטבעי למדינת-ישראל וכל הנושא של המזוט כנראה ייעלם מהמדינה, כי הגז הטבעי יחליף בראש ובראשונה את המזוט.
יהודה היימן: לכן היה אפשר לחכות שנה וחצי או שנתיים והעניין הזה היה נפתר ממילא, בלי ליצור זעזועים מיותרים בענף הזה.
יהודה היימן: אבל נראה שזה מאוחר מדי.
סמדר אלחנני: בפועל זה כבר עובד כבר חודשיים.
יהודה היימן: את משלמת חצי מיליון שקלים יותר.
סמדר אלחנני: אנשי ים המלח מכירים אותי, והם לא פנו אלי.
יהודה היימן: הם לא היו ערים לנושא הזה.
יהודה היימן: גם אנחנו לא היינו ערים לנושא עד אתמול.
יעקב ליצמן: נצביע על צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 43), התשס"א-2001.
יעקב ליצמן: תיקון מס' 43 אושר.
יעקב ליצמן: 4.
יעקב ליצמן: צו מע"מ (תיקון) (פטור לטובין במסגרת הסכם בין ישראל לפדרציה הרוסית בדבר מרכזי תרבות)
יעקב ליצמן: הנושא הבא הוא צו מע"מ (תיקון) (פטור לטובין במסגרת הסכם בין ישראל לפדרציה הרוסית בדבר מרכזי תרבות).
ישעיהו בן-יהונתן: זה הסכם שמטרתו היא בעיקר לא לייבא מרוסיה, אלא לאפשר לרוסיה לסייע לכל היהודים בבתי הכנסת, במרכזי תרבות.
יוסף יצחק פריצקי: מה זה מרכזי תרבות?
ישעיהו בן-יהונתן: מקומות כמו הסוכנות היהודית, שעושים בהם כל מיני פעולות.
ישעיהו בן-יהונתן: מדובר בצד הפורמלי של היחסים בין המדינות.
יוסף יצחק פריצקי: אם ממשלת רוסיה מחליטה להקים פה מרכז תרבות לעידוד מורשת סטאלין, או משהו בסגנונות מעניינים שכאלה, האם האנשים שלהם יקבלו פטור ממס על מיטלטלין ועל רכב?
יוסף יצחק פריצקי: אני לא מבין מה ההגדרה של "מרכז תרבות", כי תחת המלה "תרבות" אתה יכול להכניס מה שאתה רוצה.
סמדר אלחנני: בין נציגויות דיפלומטיות יש הסכמים הדדיים שפטורים ממס ליבוא אישי.
סמדר אלחנני: הרי מרכזי התרבות האלה הם של מדינה.
ישעיהו בן-יהונתן: לא, מדובר בסוכנות היהודית.
צבי לביא: חזרתי אתמול מרוסיה, ואם רוצים לקדם את היחסים שלנו אתם צריכים לאפשר את הדבר הזה.
צבי לביא: זה היתר בשבילנו להקים שם את המרכזים, ויש הרבה בעיות בתחומים האלה.
יעקב ליצמן: מי בעד התיקון הזה?
יעקב ליצמן: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – 1
יעקב ליצמן: התיקון אושר.
יעקב ליצמן: 5.
יעקב ליצמן: הצעת הוועדה בדבר החברה לתרבות, תיעוד ומחקר
יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש להציע הצעת החלטה.
יוסף יצחק פריצקי: האגודה לטיפוח חברה ותרבות עושה פעולות נהדרות.
יוסף יצחק פריצקי: קרה כאן משהו שהוא לא נורמלי.
יוסף יצחק פריצקי: בתקנה התקציבית היה חצי מיליון והתקנה נעלמה בדרך.
סמדר אלחנני: אבל התקנה לא יכלה להיות ספציפית להם.
יוסף יצחק פריצקי: אני לא מדבר עכשיו על האגודה.
יוסף יצחק פריצקי: היתה תקנה תקציבית של משרד הבריאות, המדע והספורט, שהיתה עוד במשרד החינוך והתרבות, ששמה "ארגונים התומכים במורשת".
יוסף יצחק פריצקי: התקנה הזאת ריקה, אין בה כסף.
יוסף יצחק פריצקי: אני מציע שוועדת הכספים תפנה למשרד האוצר להכניס כסף לתקנת מורשת במשרד התרבות, המדע והספורט.
יוסף יצחק פריצקי: אני מניח שוועדת התמיכות תדון לפי השיקולים הענייניים, וזה בסדר.
יעקב ליצמן: האם בכל הדיונים האלה אי-אפשר לפנות אל משרד החינוך ואל משרד האוצר ביחד ולהעביר את חצי מיליון השקלים?
יוסף יצחק פריצקי: מבחינתו הוא בסדר, הוא ראה מקום שאפשר לחסוך.
ישראל כץ: זה הופך את זה לאופרטיבי מצדנו.
יוסף יצחק פריצקי: זה לא הופך את זה לאופרטיבי לכלום, צריך לפנות למשרד האוצר.
יוסף יצחק פריצקי: ועדת התמיכות אמרה שהיא תשמח לתת למי שמגיע.
יוסף יצחק פריצקי: הסיכום הוא: "הוועדה קוראת למשרד האוצר לתקצב את התקנה הגורפת במשרד התרבות, המדע והספורט בסכומים שהיו בשנים שעברו ולהחזיר לתקנה הזאת חצי מיליון שקלים שנלקחו מן התקנה עוד בשנת הכספים שעברה עקב הפיצול בין המשרדים".
יוסף יצחק פריצקי: כשהתקנה תתוקצב יש 20 עמותות, אבל זאת לא בעיה שלי.
יעקב ליצמן: אנחנו מאשרים את הסיכום הזה.
יעקב ליצמן: הישיבה נעולה.
יעקב ליצמן: אני פותח את הישיבה.
יעקב ליצמן: על סדר היום: אישור עסקה לפי סעיף 2(6) לחוק מקרקעי ישראל, תש"ך-1960, חליפין בין קק"ל לבין מדינת-ישראל - דירה מול דירה בחיפה.
פ' סידיס: אני פרומה סידיס ממינהל מקרקעי ישראל.
פ' סידיס: מדובר בבית משותף העומד על קרקע בבעלות הקרן הקיימת, ואחת הדירות נמכרה לערבי.
פ' סידיס: על מנת שניתן יהיה לרשום את זכויות אותו חוכר, יש להעביר את הבעלות בדירה הספציפית על שם מדינת ישראל.
פ' סידיס: מוצעת פה עסקת חליפין של דירה מול דירה שתאפשר את רישום הזכויות.
יעקב ליצמן: האם יש למישהו הסתייגויות?
ס' אלחנני: עכשיו, אשאל מכוח זה שאני יועצת בוועדה אחרת ואני קוראת את כל הפרוטוקולים של ועדת החקירה של קולט אביטל.
ס' אלחנני: אחד הדברים שעלו שם לדיון הוא עניין נכסי אנשים שנספו בשואה ויורשיהם לא הגיעו לקבל את הנכס, וחלק גדול מזה זה המקרקעין.
ס' אלחנני: המהות הגדולה של הנכסים שיש היא בעצם המקרקעין שיש בידי הקרן הקיימת.
ס' אלחנני: בעיסקאות שונות הועברו הנכסים, שהוחרמו ע"י הבריטים בגלל שאלה היו נכסי אויב באותו זמןו, הוחזרו למדינת ישראל.
ס' אלחנני: מדינת ישראל העבירה למינהל מקרקעי ישראל ולקרן הקיימת.
ס' אלחנני: אינני מדברת כל כך על המינהל כמו על הקרן הקיימת.
פ' סידיס: אינני מוסמכת לענות על זה.
א' קרשנר: זה לא הגון שאת שואלת אותה.
ס' אלחנני: אני מצטערת, אך יש פה משהו להגיד.
ס' אלחנני: הקרן הקיימת מודיעה שיש לה בעיות ביחוס הנכס לבעלים, ברישום ובעלויות.
ס' אלחנני: יכול להיות, שהנכס הספציפי הזה היה שייך למישהו, ואי אפשר לדעת היום.
ס' אלחנני: כשעושים חליפין, שני הצדדים צריכים להיות פה.
ס' אלחנני: גם הקרן הקיימת היתה צריכה להיות פה.
ס' אלחנני: ברגע הזה שעושים את ההעברה הזו, את הרישומים ואת הכל, יש את ההזדמנות לבדוק למי זה שייך, והאם כשיבוא היורש, אם יבוא היורש, כמה הוא יצטרך לשלם, כי אולי לקרן הקיימת היו עלויות גדולות בקשר לנכס הספציפי הזה; ואז, הוא חייב לשלם או שהוא יקבל רק חלק.
ס' אלחנני: מה שקורה פה הוא, שהוא לא יוכל לקבל את הנכס הספציפי אלא שוה ערך בכסף כי הנכס עצמו כבר לא קיים שכן החליפו אותו.
פ' סידיס: הנכס בנוי, וגרים בו אנשים.
ס' אלחנני: את הנכס הספציפי הם החליפו.
ס' אלחנני: יכול להיות, שאת הנכס הספציפי הוא כבר לא יוכל לקבל אלא הוא יוכל לקבל רק שווה ערך.
ס' אלחנני: אני מעלה בעיות עקרוניות מאד שיש לנו.
ס' אלחנני: ועדת הכספים נכנסת לזה, וזה כמו שאומרים: יש לה מסמר ותליתי את המעיל.
ס' אלחנני: זה משהו מאד עקרוני.
יעקב ליצמן: ההערות שאת מעלה כאן הן לא במקרה הספציפי הזה.
פ' סידיס: אני גם לא מוסמכת לענות בשם הקרן הקיימת לישראל.
יעקב ליצמן: כל העניין טוב לפרוטוקול.
יעקב ליצמן: לגבי דיון בוועדה, בעקרון כשנדון בזה אנו או בוועדה- - -
א' קרשנר: יש ועדה שעוסקת בזה.
א' קרשנר: אם כך, למה את מביאה זאת לפה?
א' קרשנר: האם זה כדי להגיד שאת יועצת?
ס' אלחנני: מותר לך להעיר הערות כאלה, ואני אזכור אותן.
ס' אלחנני: אני חושבת, שאני יכולה להביא לוועדת הכספים ידע נוסף שנצבר בכנסת.
יעקב ליצמן: זה בוועדה אחרת.
ס' אלחנני: אני חושבת, שאינני צריכה לזלזל בזה.
יעקב ליצמן: היא ענתה דבר אחד, והיא צודקת.
ס' אלחנני: אני מביאה זאת לוועדה, כי פה יש קטע שמתעסקים ספציפית בנכס מסויים.
ס' אלחנני: הוציאו את התיק מהארכיון, ומעבירים אותו לטיפול.
ס' אלחנני: ואז, יש את ההזדמנות שוועדת הכספים או ועדה אחרת תטפל בזה.
יעקב ליצמן: ברור לך, שהשאלה הזו היא יותר לקרן הקיימת לישראל מאשר למינהל מקרקעי ישראל, וזו התשובה.
יעקב ליצמן: טוב שהערת זאת, וזה יכנס לפרוטוקול.
יעקב ליצמן: אבל, לגוף הדבר שאנו הולכים להצביע עליו אני לא חושב שזה רלוונטי.
יעקב ליצמן: א' וילן: למה עסקת החלפת דירות בין שני גורמים צריכה להגיע לאישור ועדת הכספים של הכנסת?
א' שניידר: בגלל חוק מקרקעי ישראל, שקובע שאסור להעביר קרקע של המדינה בכל דרך שהיא, את הבעלות את הקרקע, ואני מזכירה לך את הדיון על עניין חוק עיגון זכויות החקלאים בקרקע כשחלק מהבעיה נובע מאותו חוק.
א' שניידר: אבל, יש שם סייגים, ואחד הסייגים הוא עסקת חליפין בין הקרן הקיימת לישראל לבין המינהל אך החוק קובע שהדבר מותנה באישור ועדת הכספים.
אבשלום וילן: למה "לא"?
אבשלום וילן: למה כן?
א' שניידר: תגיש הצעת חוק.
יעקב ליצמן: חבר-הכנסת וילן, הסבר לי סתם: הרי זו לא פעם ראשונה שזה בא אלינו.
אמנון כהן: הוא שואל עקרונית.
אבשלום וילן: בדו"ח ועדת רונן הוחלט בעצם שקרוב ל-700 אלף בעלי דירות יקבלו את זכויותיהם על הקרקע, ורובם היו קרן קיימת וכו'.
אבשלום וילן: היתה בעיה בהיקף הרבה יותר גדול, ואינני זוכר שוועדת הכספים התעסקה עם זה.
אבשלום וילן: זה עבר בתקנות, ונגמר הסיפור.
פ' סידיס: דו"ח ועדת רונן לא מדבר על בתים שעומדים על קרקע בבעלות הקרן הקיימת לישראל.
אבשלום וילן: האם הוא מדבר רק על מה שבבעלות המינהל?
פ' סידיס: אי אפשר להעביר בעלות, אלא רק מדינה ור"פ (רשות פיתוח).
פ' סידיס: היו"ר י' ליצמן: אני מעמיד את הבקשה להצבעה.
פ' סידיס: מי בעד?
פ' סידיס: מי נגד?
פ' סידיס: הבקשה, לאישור עסקה לפי סעיף 2(6) לחוק מקרקעי ישראל, התש"ך-1960, חליפין בין קק"ל לבין מדינת-ישראל, דירה מול דירה, התקבלה.
יעקב ליצמן: אין נגד.
יעקב ליצמן: זה אושר פה אחד.
יעקב ליצמן: תקנות ביטוח רכב מנועי (הסדר ביטוח שיורי ומנגנון לקביעת התעריף), התשס"א-2001
יעקב ליצמן: עתה, תקנות ביטוח רכב מנועי (הסדר ביטוח שיורי ומנגנון לקביעת התעריף), התשס"א-2001.
צ' סמט: כשמדובר על ה"פול", מדובר על הסכם ביטוח או הביטוח השיורי שמשמעותו שכל מבוטח שאיננו יכול לקבל ביטוח בחברת ביטוח יכול ללכת אל ה"פול".
צ' סמט: הרי מדובר בביטוח חובה - ביטוח נפגעי גוף במקרים של תאונות דרכים.
צ' סמט: כאשר יש ביטוח חובה, כמובן שחובה ליצור זמינות מלאה לכל האוכלוסיה הרלוונטית, משום שהחוק כופה ביטוח זה.
צ' סמט: יש נהגים שחברות הביטוח מעריכות שהסיכון שלהם גבוה מאד, והן לא יכולות לקחת מהמבוטחים האלה מחיר כל כך גבוה שאכן יכול לשקף את הסיכון, ולכן הן מעדיפות לא לבטח אותם.
צ' סמט: לגבי אותם אנשים, אנו מצווים לדאוג לזמינות ביטוח, ולפיכך נוצר ה"פול".
צ' סמט: למעשה, ה"פול" הוא הסדר של ביטוח משותף של כל חברות הביטוח.
צ' סמט: זה הסדר, שקיים כבר כעשרים שנה.
צ' סמט: משמעות הסדר זה היא, שכל אותם נהגים בעלי סיכון גבוה שעוברים ל"פול" בעצם מבוטחים באיזה שהוא ביטוח משותף ששותפיו הם כל חברות הביטוח שפועלות בענף רכב חובה, כאשר חלקה של כל חברה הוא על-פי הפרופורציה של פעילותה באותו ענף.
צ' סמט: למעשה, זהו הסדר מקובל לגבי סיכונים גבוהים.
צ' סמט: בדרך-כלל, עושים "פול" של הרבה חברות, כדי לפרוש את הסיכון הגבוה באופן אחיד על כל החברות.
צ' סמט: ה"פול" במהותו הוא בדרך-כלל גוף הפסדי.
צ' סמט: מאחר ומגיעים אל ה"פול" כל הסיכונים הגבוהים מאד, בדרך-כלל גובים מהם מחיר שהוא נמוך מהסיכון שלהם.
צ' סמט: כלומר, בסופו של חשבון, ה"פול" משלם תביעות בהיקף יותר גבוה מאשר ההכנסות שלו מפרמיות.
יעקב ליצמן: למה לא לעשות זאת דרך החברות ולסבסד?
ח' עיר-שי: בעצם, זה דרך החברות.
יעקב ליצמן: זו כל חברה.
צ' סמט: כן.
צ' סמט: זה חוזר אל החברות.
ח' עיר-שי: זה הסכם של כל החברות.
ח' עיר-שי: הם הבעלים הגוף הזה.
צ' סמט: כן, הם הבעלים של הגוף הזה.
ג' לסט: ההפסדים מתחלקים בין החברות.
ג' לסט: צ' סמט: ההפסדים מתחלקים על-פי הפרופורציה של הפעילות בענף.
ג' לסט: לכן, בסופו של דבר, זה כן חוזר לחברות.
ג' לסט: זהו ביטוח משותף, שנעשה ע"י החברות.
ג' לסט: זו חברה, שקוראים לה "פול".
ג' לסט: בדרך-כלל, הסידור היום הוא שמי שמגיע ל"פול" משלם 25% יותר מאשר התעריף המתאים לקבוצת האוכלוסיה שלו בחברות הביטוח.
ג' לסט: וזאת, כדי לקחת ממנו מחיר מסויים מעבר למחיר של הסיכונים הרגילים, שהרי ידוע שהסיכון שלו יותר גבוה.
ג' לסט: בתקנות, שהעברנו ושנכנסו לתוקף כבר ב-1 באפריל, נקבע שהתוספת בגין ה"פול" תהיה לפחות 25%, כאשר לגבי חלק מהמבוטחים התוספת היא של 35% לגבי אלה שאינם נהגים פרטיים אלא נהגים של פירמות וכן הלאה, והרי בעצם הנהגים האלה מסובסדים.
ג' לסט: אם ה"פול" מפסיד, פירושו של דבר שיתר המבוטחים משלמים יותר, משום שאת הפסדי ה"פול" אנו פורשים על הפרמיות של יתר המבוטחים, כי חברות הביטוח צריכות לקבל כיסוי להפסד הזה.
ג' לסט: הן לא צריכות לעשות עסקים ולהפסיד.
אמנון כהן: איך זה היום?
צ' סמט: זהו, בדיוק, המצב היום.
צ' סמט: הפסדי ה"פול" נפרשים על הפרמיות של האוכלוסיה הרגילה שמבוטחת בחברות הביטוח.
אמנון כהן: מה אתם מציעים עכשיו?
צ' סמט: אנו עושים כרגע פורמליזציה של הסדר ה"פול".
צ' סמט: הסדר ה"פול" מקובל, אך הוא לא קיבל פורמליזציה בתקנות.
צ' סמט: הוא פעל מכוח הסדר וולונטרי, אך זה לא תקין משום שיש חובה להפעיל את ה"פול".
צ' סמט: בעצם, מהתיקון שעשינו ב-1997 לחוק אנו קבענו שכל חברה שרוצה לקבל רישוי לפעול בענף רכב חובה חייבת להיות שותפה בהסדר ה"פול", אבל, לא קבענו תקנות ל"פול": איך הוא פועל?
צ' סמט: קודם כל, מבחינה ארגונית, כיצד הוא פועל?
צ' סמט: לכן, בתקנות האלה אנו מסדירים את דרך הפעולה של התאגיד הזה.
צ' סמט: בעצם, אנו קובעים שה"פול" יהיה תאגיד.
צ' סמט: היום, זה בעצם הסדר.
צ' סמט: בגדול, למעשה, אנו מייבאים את ההסדר הקיים מבחינת המבנה שלו, ואנו רק קובעים לו כללים באופן חוקי.
צ' סמט: אנו מאפשרים לחברות הביטוח, כפי שנעשה בעבר, להקים את ה"פול", ואנו נותנים להן גם זמן להקים את ה"פול" הזה, להקים את התאגיד הזה.
צ' סמט: רק במקרה שבמהלך תקופת המעבר חברות הביטוח אינן מקימות את ה"פול", אז אנו נכנסים ובעצם משרד האוצר הוא שמטפל בהקמת התאגיד הזה.
צ' סמט: זה לעניין הצד הפורמלי.
צ' סמט: אנו קובעים בתקנות כל מיני מגבלות לעניין שיתוף הפעולה בין חברות הביטוח.
צ' סמט: מאחר ומדובר בגוף בו חברות הביטוח משתפות פעולה, הן כולן שותפות בתאגיד הזה, היינו חייבים לקבוע מגבלות כדי שאותו שיתוף פעולה לא יגלוש לשיתוף פעולה בתחומים אחרים שהוא אסור מכוח ההגבלים העסקיים.
צ' סמט: לכן, אנו קובעים כל מיני סייגים, ואחד הסייגים למשל הוא שיהיה עורך-דין שיושב בכל ישיבות ה"פול" ומשגיח שהנושאים עליהם מדברים הם רק הנושאים עליהם הוחלט מראש, שאין גלישה לנושאים אסורים וכן הלאה, וכן סייגים נוספים.
צ' סמט: מאחר וה"פול" הופך להיות חברה שהיא בעצם חברת ביטוח, זה מאפשר לפיקוח על הביטוח להפעיל את כל הבקרות, הביקורות שלו והפיקוח שלו גם על הגוף הזה עם כל האורגנים שעומדים לרשותו.