GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ש' פינצ'י: נתקלים בבעיות פסיכולוגיות וצריך התערבות מקצועית - אנו יכולים לממן גם טיפולים פסיכולוגיים ויש לנו תקציב מיוחד למטרה הזו.
ש' פינצ'י: אנו, בנושא הזה, רגישים וגם נדיבים.
יורי שטרן: כל התקציב הוא בביטוח לאומי - כן?
ש' פינצ'י: זהו תקציב של משרד האוצר, והוא יוצא דרך ביטוח לאומי על-פי הכללים.
ש' פינצ'י: הבאתי רק שתי חוברות לגבי נספים ונפגעים.
ש' פינצ'י: יש כבר חוברות שיצאו השבוע ברוסית.
ש' פינצ'י: כל המשפחות קיבלו את החוברות גם בשפה הרוסית.
ישראל כץ: האם למשפחות הפצועים גם מגיע סכום כסף?
ש' פינצ'י: בהחלט, כן.
ש' פינצ'י: היו"ר ישראל כץ: האפשר גם שם לתת להם את המקדמה?
ש' פינצ'י: בימי חמישי, ראשון ושני כל המשפחות, בלי יוצאת מהכלל, כבר קיבלו בין 1,000 ל-3,000 שקל.
ש' פינצ'י: זו מקדמה על חשבון.
ישראל כץ: למרות שכאן זה יותר מורכב, מה מגיע להן?
רחמים מלול: אנו עדיין לא שמענו את הפרטים.
סופה לנדבר: הם קיבלו סכום של 10,000 דולר - כן?
ש' פינצ'י: מה זה 10,000 דולר?
סופה לנדבר: אתה אמרת: 21 אלף ועוד 21 אלף?
משה גפני: הוא דיבר על משפחות שכולות.
ש' פינצ'י: עברתי מנושא משפחות שכולות לנושא שאדוני שאל עליו - פצועים בבית-חולים.
ש' פינצ'י: לפצועים בבית-חולים מכוסות כל ההוצאות של בן המשפחה או יותר מבן משפחה אחד שנמצא ליד מיטת הפצוע.
ישראל כץ: מה מגיע לפצוע בממוצע?
סופה לנדבר: מה זה "כל ההוצאות" כאשר לאם לא היה כסף למונית כדי לעזוב את בית-החולים?
ש' פינצ'י: שמעתי זאת, ואני באמת יכול להצטער.
ש' פינצ'י: לא היתה סיבה שזה יקרה.
ש' פינצ'י: לכן, הכנסנו מקדמות.
ש' פינצ'י: כל ההוצאות - זה הוצאות נסיעה וזה גם הוצאות לינה בבית-מלון, אם צריך, אם גרים רחוק.
ש' פינצ'י: סגן שר בלי תיק י' שטרן: אבל, זה לא אובדן משכורת - נכון?
ש' פינצ'י: זה גם הפסד הכנסה.
ש' פינצ'י: משפחה שמקבלת הבטחת הכנסה תמשיך לקבל הבטחת הכנסה, ואין פה הפסד הכנסה.
סופה לנדבר: אלה רוב המשפחות.
ש' פינצ'י: נכון מאד.
ש' פינצ'י: הפעם נחשפנו למצוקות קשות חברתיות מעבר לפיגוע עצמו.
ש' פינצ'י: הפיגוע חשף בעיה חברתית קשה מאד.
סופה לנדבר: זו הבעיה.
ישראל כץ: מה קורה אם אין להם ביטוח לאומי?
ש' פינצ'י: אם הם מקבלים הבטחת הכנסה, הם ימשיכו לקבל הבטחת הכנסה.
ש' פינצ'י: אין פה הפסד הכנסה, וביטוח לאומי לא יתן משהו שהוא מעבר לביטוח לאומי שממילא כבר ניתן.
יעקב ליצמן: האפשר להגדיל להם, לפצועים, במקום הבטחת הכנסה?
ש' פינצ'י: אמרתי, שהפסד הכנסה מקבל האדם ליד מיטת הפצוע.
ש' פינצ'י: מה מקבל הפצוע?
ש' פינצ'י: הפצוע, שנמצא מאושפז, מקבל תגמול טיפול רפואי.
ש' פינצ'י: הצעירים שעכשיו מאושפזים ורובם פחות מגיל 18 - כל מאושפז יקבל בתקופת האשפוז 2,000 שקל בחודש כאשר הוא בטיפול רפואי ולא מסוגל ללמוד או לעבוד.
ש' פינצ'י: זה 2,000 שקל, כי המבוגר מעל לגיל 18 מקבל 4,000 שקל.
ש' פינצ'י: החוק אומר, שצעירים מתחת לגיל 18 מקבלים 50% - 2,000 שקל.
יורי שטרן: הם מקבלים את החלק היחסי.
ש' פינצ'י: לא.
ש' פינצ'י: זה 50% מ-4,000 שקל.
ש' פינצ'י: זהו סכום קבוע.
ש' פינצ'י: סגן שר בלי תיק י' שטרן: זה לחודש.
ש' פינצ'י: אם הוא נמצא חמישה ימים, זה שישית מחודש.
ש' פינצ'י: כלומר, זה יחסי.
ש' פינצ'י: זה תגמול טיפול רפואי אמיתי.
ש' פינצ'י: יוצא הפצוע מבית-החולים - נקבעים אחוזי נכות, ויקבל את הקיצבה בהתאם לאחוזי הנכות.
ש' פינצ'י: היום, אנו מדברים על קבוצת מאושפזים, והם תוך שבוע או שבועיים, הצעירים, יקבלו לחשבון הבנק שמסרו תגמול טיפול רפואי.
ש' פינצ'י: וזאת, למרות, בעצם, שהם לא היו מפרנסים ולא הפסידו שום הכנסה.
ש' פינצ'י: החוק אומר, שהם יקבלו כל חודש - המאושפזים.
ש' פינצ'י: בני המשפחה - נכסה את כל ההוצאות בגין השהייה ליד מיטת הפצוע.
ש' פינצ'י: זה יכול להיות שכר דירה באיזו שהיא מלונית ליד "תל-השומר".
ש' פינצ'י: זה יכול להיות כיסוי של הכל.
ישראל כץ: הנקודה ברורה.
ישראל כץ: האם יש עוד משהו?
ש' פינצ'י: יש את שתי האוכלוסיות, הפצועים וההורים השכולים, ולא דיברנו על אלמנות ויתומים.
ש' פינצ'י: אבל, יש סדרה רחבה מאד של הטבות לגבי צרכים שמתעוררים.
ש' פינצ'י: נכה חוזר הביתה עם קטיעת רגל וגר בקומה שלישית - יש סיוע בירידה לקומה נמוכה יותר.
ש' פינצ'י: אם הוא לא יכול עדיין לחזור מיד הביתה וצריך איזה שהוא שלב ביניים - שכר דירה לשלב ביניים.
ש' פינצ'י: רכישת רכב - בודאי ובודאי לפי המצב הרפואי.
ש' פינצ'י: יש כאן רשימה מאד ארוכה.
סופה לנדבר: זה אחר כך.
ש' פינצ'י: נכון, זה אחר כך.
ש' פינצ'י: באותה תקופה ראשונה העובדים הסוציאליים שלנו ביקרו את כולם כבר בימי ראשון ושני, עמדו על הצרכים ונתנו מענה לכל, כולל הבאת אנשים מחוץ-לארץ וכיסוי הטסות אנשים.
ש' פינצ'י: הייתי בקשר עם הסוכנות היהודית, והבאנו מהרי אורל ומאיפה לא הבאנו.
ש' פינצ'י: כל ההוצאות של האנשים שמגיעים - ההטסה והשהייה שלהם כאן - מכוסות ע"י הביטוח הלאומי.
סופה לנדבר: אנו רוצים לא רק מקדמה.
סופה לנדבר: אנו גם רוצים מענק מיוחד.
סופה לנדבר: סגן שר בלי תיק י' שטרן: היושב-ראש, אני רוצה לשאול עוד לגבי זכויות הדיור.
ש' פינצ'י: אני מבטיח להעביר גם חוברות, ואתם תגידו למי, ברוסית ובעברית.
ש' פינצ'י: דיור - בדרך כלל, פה מצאנו אנשים שלא גרים בדירות משלהם.
ש' פינצ'י: כולם גרים בשכר דירה.
ש' פינצ'י: מהרגע הראשון התעוררה שאלת תשלום שכר דירה.
ש' פינצ'י: אנו יכולים לסייע בסיוע חלקי בתשלום אותו שכר דירה.
ש' פינצ'י: הרי הם שילמו את שכר הדירה.
ש' פינצ'י: הם, בהחלט, זכאים לקבל סיוע בתשלום שכר דירה.
סופה לנדבר: אתה בעצמך אמרת שמצב המצוקה מיוחד וקשה במיוחד.
סופה לנדבר: ביקשתי ממך לעשות סיור מיוחד בגלל הבעיה שהתגלתה.
ישראל כץ: דיון מיוחד.
סופה לנדבר: דיון מיוחד וגם סיור.
יוסף יצחק פריצקי: מגיעים עובדי רווחה מהר מאד, ובמובן זה יש להכיר להם תודה.
יוסף יצחק פריצקי: נניח, שעובד רווחה רואה שמשפחה זקוקה, למשל, לכסאות או למשהו, האם יש איזה שהוא מנגנון שעובד רווחה, באישור הממונה שלו, יוכל לקחת 400, 500 או 1,000 שקל, ואינני מדבר על סכומים גדולים, ולתת איזה שהוא משהו מיידי כדי לסייע?
ישראל כץ: אתה נכנס לדלת פתוחה תרתי משמע, כי היית בחוץ.
אמנון כהן: הוא ענה.
ש' פינצ'י: היתה בקשה, ואמרתי שאבדוק את האפשרות להקדים את המענק הזה כמה שאפשר.
משה גפני: ברצוני להצטרף לשאלת חבר-הכנסת פריצקי.
משה גפני: מאד יפה מה שביטוח לאומי עושה מבחינת צורת התשלומים.
משה גפני: אבל, חברת-הכנסת סופה לנדבר וחבר-הכנסת אמנון כהן העלו מצוקות מיידיות שהם לא עומדים בקריטריונים.
משה גפני: כלומר, יש מצב שאתה נכנס למשפחה שהבן, הבת, הבעל או האשה- - -
ישראל כץ: אגע בזה.
יוסף יצחק פריצקי: אדוני, תן לגמור את הדברים.
ישראל כץ: חבר-הכנסת פריצקי, עם כל הכבוד, ההתמדה בשהייה בתוך כתלי בית הישיבות היא חלק אינטגרלי מזכות האדם לדבר לאחר מכן.
ישראל כץ: ברגע שדיברו על הדברים ולא היית, עם כל הכבוד לא אחזור עליהם.
ישראל כץ: אסכם, ואם למרות הסיכום שלי עדיין תהיינה שאלות, חבר-הכנסת גפני ינהג בעניין הזה כמו שהוא נוהג בחדר בו מנהל את הישיבות בהרבה יותר תקיפות לבטח.
יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אני מוכרח לומר שההערה שלך גרמת לי אולי לשמוח על כך שחבר-הכנסת ליצמן הולך להיות היושב-ראש.
ישראל כץ: לכיוון הזה אני רוצה להובילך סוף-סוף.
ישראל כץ: דרך-אגב, אינני ממליץ לאנשים להתחיל להשתתף בדיון, לצאת ממנו ולחזור ולדרוש שכל הדיון יתחיל מהתחלה.
משה גפני: במקרה הזה, אינך מתכוון אלי.
יוסף יצחק פריצקי: אף אחד לא דרש.
ישראל כץ: קיבלנו הסברים ברורים לגבי זכויות המשפחות שקרה להן האסון ויש בהן הרוגים ונרצחים.
ישראל כץ: קיבלנו הסבר חלקי גם לגבי נושא הפצועים עד גיל 18 ומעל גיל 18 לגבי הדברים המגיעים להם.
ישראל כץ: הבעיה העיקרית שקיימת כאן כרגע היא נוכח תיאור המצוקות, וחברי-הכנסת סופה לנדבר, אמנון כהן, יוסי פריצקי, משה גפני, רחמים מלול, יעקב ליצמן וסגן השר יורי שטרן העלו זאת - הצורך המיידי בסיוע.
ישראל כץ: חבר-הכנסת פריצקי, כשלא היית, ארע כאן נס והצלחנו להבין את המצב.
ישראל כץ: אחרי מאמצים, למרות שלא היית, ביקשנו ונענינו.
אמנון כהן: בגלל שלא היית.
יוסף יצחק פריצקי: זה הנס.
ישראל כץ: התרומה היא תרומה חיובית.
ישראל כץ: אנו נענינו, וזה יבוצע גם מיידית.
ישראל כץ: אנו מדברים כרגע משפחות ההרוגים, כי, לצערנו, כאן הקריטריונים ברורים.
ישראל כץ: לגבי הפצועים, מדובר על אחוזי נכות ודברים שייקבעו בעתיד וזה עניין של ועדות ודברים אחרים לגבי הסיוע הרפואי המיידי.
ישראל כץ: חבר-הכנסת פריצקי, מגיעים סכומי כספים שבשנה הם כ-40 אלף שקל או דברים דומים לזה.
ישראל כץ: מ' גפני: 42 אלף שקל.
אמנון כהן: זה מחוץ לזה.
ישראל כץ: ביקשנו לתת מקדמה - להקדים את סכום, נניח 20 אלף שקל, ולתת אותו מיידית לאותן משפחות, כדי שלא יהיו כל מקרי קורעי הלב ששמענו כאן ולפחות בטווח המיידי המצוקה הכספית לא תהיה זו שתמנע רכישת שמלה, אירוח או כל הדברים האחרים, למרות שאנו מביעים הערכה לכל אזרח שבא ומסייע ומנדב אוכל ודברים אחרים, ויבורכו העושים זאת, וזה חלק מהמסורת שלנו כאן במדינה ומהמסורת היהודית הייתי אומר.
משה גפני: לגבי מה שהמדינה נותנת, זה לא פוטר כל אחד לעזור מכספו הפרטי.
ישראל כץ: הדברים האלה קורעי לב, ועם ישראל הוא עם רחום.
משה גפני: הוא חייב לעשות זאת.
ישראל כץ: הוא בא מרצונו ודאי בא ומשתתף, ואם זה ליד שכונת התקוה - לבטח הלב שם רחב מאד בלי פרופורציה ליכולת ואולי אף ההיפך.
ישראל כץ: חבר-הכנסת פריצקי, ברצוני שתהיה שותף לסיכום הזה שפנינו ונענינו.
ישראל כץ: אנו מחליטים, וקיבלנו כאן הודעה, שבאופן מיידי בעקבות הדיון המהיר הזה שיזמה חברת-הכנסת סופה לנדבר, המקדמות יועברו מיידית למשפחות.
ש' פינצ'י: אלה מקדמות על חשבון המענק שמגיע.
ישראל כץ: ודאי, שזה על חשבון המענק שמגיע.
ישראל כץ: הן יועברו באופן מיידי.
סופה לנדבר: מה לגבי הנפצעים?
ישראל כץ: זה חשוב, וגם בגלל זה היה שווה לכנס את הישיבה ולהעלות את הנושא הזה, כדי שהדבר הזה יקרה.
ישראל כץ: אם יש חומר בעברית או ברוסית, נא להעביר לחברי-הכנסת שמעוניינים בו.
סופה לנדבר: לא עשינו שום דבר.
יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להציע הצעה מעבר לזה.
יוסף יצחק פריצקי: אני מציע, שוועדת הכספים תקרא, תבקש, למשרד האוצר ומשרד ראש הממשלה להקים קרן לא גדולה ולא מדובר על הרבה כסף.
יוסף יצחק פריצקי: ברצוני להשאיר זאת לשיקול דעתו של עובד רווחה.
רחמים מלול: קרן מצוקה.
יוסף יצחק פריצקי: אני מדבר על כך שזה יהיה עד גג של 3,000 ש"ח למשפחה.
יוסף יצחק פריצקי: כל הרעיון הוא, שכאשר בא עובד רווחה למשפחה, יש לו כסף שהוא יכול לרכוש משהו.
אמנון כהן: יש לו 5,000 שקל לתת על המקום.
יוסף יצחק פריצקי: אינני מדבר על לתת.
יוסף יצחק פריצקי: אני מדבר על מישהו שבא ואומרים לו שאין שמלה, והוא אומר: "גבירתי, אל תדאגי.
יוסף יצחק פריצקי: אני אקנה לך" או "אין אוכל? - אני הולך לקנות".
רחמים מלול: זה כמו קופה קטנה.
אמנון כהן: הוא דיבר פה על כך שיש לגבי ניחום אבלים.
משה גפני: מענק אבל.
יוסף יצחק פריצקי: אינני יודע אפילו איך לקרוא לזה, כי לאו דוקא להרוגים אלא גם לנפגעים.
יוסף יצחק פריצקי: אינני מטיל ספק בשיקול דעתם של עובדי רווחה מקצועיים.
יוסף יצחק פריצקי: מבחינתי, אפשר לעשות זאת בפיקוח, ולא שיחתום על צ'ק סתם אלא שיהיו שתי חתימות ולא משנה.
יוסף יצחק פריצקי: תנו לעובד הרווחה את האפשרות, כשהם מגיעים שעה או שעתיים אחרי האירוע למשפחה, לתת משהו.
יוסף יצחק פריצקי: זה הרעיון, ואני חושב שעל זה אנו מדברים פה.
יוסף יצחק פריצקי: אני חושב, שלזה התכוונה חברת-הכנסת לנדבר.
יוסף יצחק פריצקי: אנו לא נפתור את מצוקת הדיור של העולים האלה ולא נעשה זאת.
יוסף יצחק פריצקי: אבל, תן איזו שהיא קרן.
יוסף יצחק פריצקי: על כמה כסף מדברים פה?
ישראל כץ: יש כאן עוד נתון, ואני רוצה לדעת אם אני קורא נכון.
ישראל כץ: חבר-הכנסת אמנון כהן, אתה יושב-ראש קרן יושב-ראש הכנסת סיוע לנזקקים, ואתה יכול לתת 1,500 שקל, ובאישור יושב-ראש הכנסת - 3,000 שקל.
ישראל כץ: למה לא להשתמש בזה?
אמנון כהן: בשמחה רבה.
ישראל כץ: היועצת המשפטית הפנתה את תשומת לבי.
ישראל כץ: בוא ונחליט, שכל המשפחות האלה יקבלו את אותם 3,000 שקל.
אמנון כהן: זה לא מיידי.
אמנון כהן: זה לוקח לפחות ששה עד שמונה חודשים.
סופה לנדבר: אם כך, אתה תצטרך לעשות זאת מיידית.
ישראל כץ: אנו באים בטענות לממשלה מדוע היא לא עושה מיידית.
ישראל כץ: בוא ונדאג לזה.
ישראל כץ: אני בטוח, שיושב-ראש הכנסת גם ימצא את הדרכים כדי שזה יהיה מיידי.
אמנון כהן: עלי זה מקובל.
ישראל כץ: האם אנו יכולים לרשום לפנינו שינתן מענק של 3,000 שקל באישור יושב-ראש הכנסת לכל אחת מהמשפחות?
אמנון כהן: סכום של 1,500 שקל הוא בסמכותי, ואם זה סכום של 3,000 שקל - יש צורך באישור יושב-ראש הכנסת.
יורי שטרן: האם אתה יכול להוציא מיד מה שנמצא בסמכותך?
אמנון כהן: שום דבר הוא לא מיידי.
אמנון כהן: אלה ועדות, יש עובדים סוציאליים וכו'.
יוסף יצחק פריצקי: אנו חוזרים בדיוק לאותה עמדה.
יוסף יצחק פריצקי: אמנון כהן: אני לא מחליט.
סופה לנדבר: עובדים סוציאליים צריכים למלא את הטפסים, וזו תהיה בעיה.
יוסף יצחק פריצקי: למען ה', אינני מבין איך אי אפשר שתהיה קופה קטנה.
ישראל כץ: חבר-הכנסת פריצקי, כבר פתרנו גם את זה.
ישראל כץ: יש קרן, שאנו לא יודעים עליה.
סופה לנדבר: כולנו יודעים.
סופה לנדבר: אבל, זה 'מת'.
סופה לנדבר: עד שמקבלים, עוברות שנה או שנתיים.
משה גפני: מי לא יודע?
יוסף יצחק פריצקי: כולם יודעים, ולא זה העניין.
ישראל כץ: חבר-הכנסת אמנון כהן, אני מבקש, בשם הוועדה, שתפנה ליושב-ראש הכנסת, ואם צריך גם אני אדבר איתו, כדי שידאגו לביצוע מיידי.
סופה לנדבר: למה שלא נצביע עבור ההצעה של חבר-הכנסת פריצקי?
סופה לנדבר: נקים זאת.
סופה לנדבר: הוא אומר דבר נכון.
ישראל כץ: מה שהוא הסביר כאן - אנו יכולים להצביע על כל הצעה.
יוסף יצחק פריצקי: אני מדבר איתך לא פוליטית.
ישראל כץ: אני הואשמתי בפופוליזם ולא אתה, ואין בעיה.
ישראל כץ: אני מוכן להצביע על כל דבר.
סופה לנדבר: אנו לא מסכימים, שאתה פופוליסט.
סופה לנדבר: היו"ר ישראל כץ: אני מוכן להצביע על כל דבר.
סופה לנדבר: אבל, כשהוא תיאר כאן בדיוק את סמכויות העובדים הסוציאליים שיש להם סמכות לקבל החלטות שעולות כסף, זה דרך אגב בדיוק מה שאתה אומר.
סופה לנדבר: אין לי בעיה לקבל החלטה, אבל זה מה שקיים.
יוסף יצחק פריצקי: האם זה מה שקיים?
יוסף יצחק פריצקי: האם היום עובד רווחה נכנס למשפחה ויכול לעשות זאת?
ש' פינצי: הוא לא יכול להחליט שהוא מוציא 400 שקל ובמקום הוא חותם על הצ'ק.
ש' פינצי: כמו שאמרתי, יש מסגרת ויש כללים שלדעתנו הם יחסית די נדיבים, אבל זה לא מהיום למחר.
ש' פינצי: מענק אבל מגיע תוך יומיים עם צ'ק של 5,000 שקל למשפחה אבלה.
ש' פינצי: אם הוא רואה משפחה בלי רהיטים, אין לו תקציב להוציא.
ש' פינצי: זה לא בסמכותו, וגם אין לו תקציב להוציא.
ישראל כץ: מה לגבי פסיכולוגים או אחרים?
ש' פינצ'י: טיפול פסיכולוגי - כן.
ישראל כץ: מה כן עוד?
ש' פינצ'י: אם צריך סיוע בתשלום שכר דירה - בהחלט כן.
ש' פינצ'י: אם יש צורך יותר מאוחר לעבור דירה - בהחלט כן.
ש' פינצ'י: אם נכה חוזר הביתה ומדובר בסיוע ברכישת רכב - בהחלט כן.
ש' פינצ'י: אלה דברים באמת משמעותיים.
ש' פינצ'י: נכה נכנס פעם ראשונה לדירה והוא ממש לא ערוך לכך שתוך יומיים שלושה ימים- - -
ישראל כץ: זה החוק.
ישראל כץ: החוק קיים.
אמנון כהן: מה שאתה אומר לא ישים.
אמנון כהן: אני אומר לך, שעד שיקימו קרן וכו' יעבור זמן.
סופה לנדבר: יקימו.
אמנון כהן: לגבי קרן יושב-ראש הכנסת, אבקש ממנו.
ישראל כץ: אנו מחליטים על זה.
מוסי רז: האם זה רק לקרבנות הפיגוע הזה?
יוסף יצחק פריצקי: לא, חס וחלילה.
ישראל כץ: למעשה, אנו מחליטים שתי החלטות: אחת - מקדימים את המענקים, שניה - כל משפחה מקבלת 3,000 שקל באישור יושב-ראש הכנסת.
אמנון כהן: צריך, שזה יהיה מיידי.
סופה לנדבר: מה זה המדינה לא יכולה להקים לה קרן של כמה מליונים?
אמנון כהן: מה כמה מליונים?
יוסף יצחק פריצקי: זה אפילו לא מליונים.
סופה לנדבר: אז, לא מליונים.
סופה לנדבר: אבל, זה לא פופוליזם.
ישראל כץ: דיברתי על עצמי בהקשר של פופוליזם, ולא עליכם.
ישראל כץ: יש לי הצעה: חברת-הכנסת לנדבר, אני מטיל עלייך, בשם הוועדה, להיות בקשר עם הגורמים הועסקים בזה כדי לבדוק האם יש תחומים שאולי כרגע לא מטופלים ואין תיקצוב לטפל בהם במסגרת הקיימת.
ישראל כץ: אם תאתרי דברים כאלה, תביאי אותם לפני הוועדה ואנו נקבל החלטות בהתאם.
ס' אלחנני: מר פינצ'י, המקומונים התל-אביביים כיסו זאת הרבה יותר מאשר מקום אחר.
ס' אלחנני: אחת הבעיות, שנוכחתי מתפקידי פה שהיא קיימת בכל חוגי האוכלוסיה, היא איך לדעת מה מגיע לך והתירגום.
ס' אלחנני: אתה צריך איש אחד למשפחה שיהיה איש הקשר כדי לדעת.
ס' אלחנני: המלים שאמרת כאן לא מובנות.
ס' אלחנני: צריך מי שמתרגם גם את השפה.
ס' אלחנני: ש' פינצ'י: הפעם גם דאגנו.
ס' אלחנני: הייתי עם מנכ"ל הביטוח הלאומי בבית-חולים "איכילוב" ביום ראשון לפני שבוע ויומיים.
ס' אלחנני: מנכ"ל הביטוח הלאומי יחד איתי והמנהלת המקומית שלי בתל-אביב כינסנו את כל המשפחות בבית-החולים "איכילוב" בשני מוקדים, והסברנו זכויות.
ס' אלחנני: אני יודע, שזה לא מספיק.
ס' אלחנני: עובדות השיקום שלנו ישבו עם כל משפחה ראשית - על זכויות, ושנית - הן שמעו בעיות, והשאירו חוברות כי זו תקופה קשה ולא קולטים זכויות והאנשים בהלם ולא קולטים זכויות.
ס' אלחנני: אחרי יומיים כבר היו לנו חוברות ברוסית, והנה הן כאן.
ס' אלחנני: אי אפשר לקרוא באותו רגע שהעובד הסוציאלי מדבר איתך, כי אתה מבולבל, מתרגש ואינך מרוכז וקורה משהו נורא.
ס' אלחנני: אתה בא הביתה וקורא זאת.
ס' אלחנני: החוברות הן בידי האנשים.
ס' אלחנני: הם יבואו הביתה ויקראו זאת בנחת.
ס' אלחנני: העובד הסוציאלי עומד לרשותם עם כרטיס ביקור ופלאפון 24 שעות, ולכל משפחה יש אחד.
ס' אלחנני: בכל משפחת חללים היה ביקור של עובד סוציאלי ומתורגמן.
ס' אלחנני: אין לנו עובדות סוציאליות שמדברות רוסית, אך תמיד צורף מתורגמן.
ס' אלחנני: מה עם העובדים הלא חוקיים?
ס' אלחנני: היו שם כמה לא חוקיים.
ס' אלחנני: מה קרה איתם?
ש' פינצ'י: יש בעיה עם הלא חוקיים.
ש' פינצ'י: יש פה שתי שאלות: אם הוא נכנס לארץ כדין והאם יש לו אישור לשהייה בארץ.
ש' פינצ'י: החוק אומר שזכאי מי שנכנס לארץ כדין, וזה המבחן.
ש' פינצ'י: אם הם נכנסו לארץ כדין, הם תחת המטריה שלנו.
ש' פינצ'י: זו התשובה.
סופה לנדבר: מה קורה אם זה לא כך?
ש' פינצ'י: היתה בעיה, שמישהו נכנס בזהות מזוייפת, וזה מה שגילינו באותו יום כשהארון היה על המטוס ואנו מימנו את ההטסה ואת הכל.
ש' פינצ'י: לפתע הסתבר שהוא נכנס לארץ בזהות מזוייפת.
ש' פינצ'י: אמרנו שלא נשלם קיצבה חודשית כי הוא לא נכנס כדין, אך את ההוצאות החד-פעמיות כמו מענק אבל והטסה כיסינו.
ש' פינצ'י: זו היתה ההחלטה.
סופה לנדבר: אני גם יודעת, שהבאתם לו צ'ק.
ש' פינצ'י: נכון.
ש' פינצ'י: התלבטנו אם לתת את הצ'ק או לא, ואמרנו שלא נהיה קטנוניים וניתן את הצ'ק.
ש' פינצ'י: כאמור, אני מבטיח לשלוח חוברות.
רחמים מלול: אני רואה, שפחות או יותר בעניין נפגעי פעולות איבה הביטוח הלאומי פועל די יפה ומכסה בצורה די הוגנת ודי סבירה את כל ההוצאות.
רחמים מלול: מה קורה למשל עם נפגעי אסון ורסאי?
רחמים מלול: האם לא רק שהם נפלו בין ההריסות, הם נופלים גם בין הכיסאות?
רחמים מלול: האם צריך הצעת חוק מיוחדת עבורם, כפי שראיתי שמתחילים ליזום פה בכנסת?
רחמים מלול: האם הביטוח הלאומי לא מכסה דבר כזה?
רחמים מלול: האם לא עלה על דעת הביטוח הלאומי הדבר הזה?
משה גפני: ביטוח לאומי זה חוק.
משה גפני: א' בן-דרור: זה לא בתחום ביטוח לאומי, כי זו לא פעולת איבה.
ש' פינצ'י: אענה.
ש' פינצ'י: אולי צריך הצעת החוק מיוחדת.
רחמים מלול: אותן משפחות נפגעים צריכות להמתין עד שייחקק חוק בכנסת, כשלפעמים זה אורך חצי שנה עד שנה.
ש' פינצ'י: אני מכיר אישית כמה משפחות שנפגעו שם, והסיפורים עצובים.
ש' פינצ'י: הביטוח הלאומי נותן את הפתרונות לפי כללי הביטוח לאומי, וזו לא פעולת איבה.
ש' פינצ'י: זו מערכת אחרת לגמרי של חוקים.
רחמים מלול: האם זה מכסה פחות או יותר כמו שזה מכסה פה?
ש' פינצ'י: זה ממש רחוק.
ש' פינצ'י: ביטוח לאומי פועל על-פי חוק.
רחמים מלול: אם כך, מה נפקא מינא?
רחמים מלול: האם האסון שם פחות מזה?
יוסף יצחק פריצקי: ודאי שיש נפקא מינא ולא מבחינת האסון.
יוסף יצחק פריצקי: נניח שקבוצת אנשים הולכת ונפער בור כי בנו כביש לא טוב.
יוסף יצחק פריצקי: האם אין הבדל בין זה לבין פיגוע?
יוסף יצחק פריצקי: ! יש הבדל.
יוסף יצחק פריצקי: כאן יש מישהו אחראי שצריך לשלם וצריך שיהיה ביטוח.
משה גפני: חבר-הכנסת פריצקי, אתה משפטן.
משה גפני: מה זה משנה נפקא מינא או לא נפקא מינא.
משה גפני: ביטוח לאומי פועל על-פי חוק.
משה גפני: אם אנו סבורים שאסון ורסאי, מבחינת נפילת המשפחות בין הכסאות והמצוקה שלהן, דומה לנפגע פעולות איבה- - -
ש' פינצ'י: הוא לא דומה.
משה גפני: מה שאתה אומר לא רלוונטי.
משה גפני: אנו צריכים להחליט.
משה גפני: ס' אלחנני: לא יהיה יותר ביטוח במדינת ישראל.
ישראל כץ: זה לא נושא הדיון.
רחמים מלול: חברת-הכנסת סופה לנדבר העלתה את הנושא הזה, וזה נושא קרוב ללבה.
רחמים מלול: אני חושב, שיש את כל הנושא של הנפגעים באסון ורסאי.
ס' אלחנני: אתה יכול אולי להוסיף פרמיה ולהקצות לביטוח לאומי סכום.
ס' אלחנני: ממה המענק?
יוסף יצחק פריצקי: בעלי האולם.
ישראל כץ: חבר-הכנסת פריצקי, אני מבקש לסכם את הנושא.
ישראל כץ: חברת-הכנסת לנדבר העלתה נושא הקרוב ללב כולנו, והיא מטבע הדברים עסקה בו יותר.
ישראל כץ: יש כאן אירוע טראומטי בקנה מידה לאומי, וראש הממשלה הגדירו כאסון לאומי.
ישראל כץ: אנו את חלקנו הצנוע מאד לסיוע לאותן משפחות משתדלים לעשות בדיון.
ישראל כץ: ברצוני, שוב, לסכם את שלושת הדברים עליהם אנו מחליטים.
ישראל כץ: ראשית, יוקדמו הכספים שמגיעים, ויוקדמו כמענקים מיידיים לאותן משפחות - לפחות חלק מאותם כספים.
ישראל כץ: קיבלנו את הסכמת המדינה לנושא.
ישראל כץ: שנית, ינתן, בטיפול של חבר-הכנסת אמנון כהן, יושב-ראש הוועדה לפניות הציבור, מענק בסך 3,000 שקל באישור יושב-ראש הכנסת לכל אחת מהמשפחות הנ"ל.
אמנון כהן: להורים שכולים.
ישראל כץ: להורים השכולים.
סופה לנדבר: להורים השכולים ולאלה שנפצעו.
ישראל כץ: אנו לא עוסקים כרגע בפצועים.
אמנון כהן: אני לא יכול.
אמנון כהן: ס' לנדבר: אל תהיה קמצן.
יוסף יצחק פריצקי: היא אמרה זאת מנהמת לבה.
אמנון כהן: אנו ברוטציה עם גברת סופה לנדבר, ולכן אני מטפל באלה, והיא תטפל בשאר.
אמנון כהן: אל תהיי קמצנית.
סופה לנדבר: תכניס בסיכום, שוועדת הכספים מבקשת לגבי אלה שנפצעו ונפגעו.
ישראל כץ: אני לא מכניס זאת.
ישראל כץ: שלישית, הוועדה מטילה על חברת-הכנסת סופה לנדבר להיות בקשר עם הגורמים המוסמכים - וגם חבר-הכנסת פריצקי ביקש זאת - כדי לבדוק האם יש תחומים שכרגע אינם מטופלים דיים בהתאם לחקיקה.
ישראל כץ: אם כן, לבוא ולהמליץ בפני הוועדה על קבלת החלטות בנושא הזה.
ישראל כץ: אלה שלושת הדברים, שאני מבין שפה אחד אנו מחליטים עליהם.
רחמים מלול: תעשה זאת גם לנפגעי ורסאי.
ישראל כץ: הערה אחת לגבי הפצועים - הכאב הוא כאב, והם חלק מהאסון.
ישראל כץ: לגבי פצועים, המצב שונה.
ישראל כץ: לגבי פצוע, יש הליך של קביעת זכויות שאותו פצוע עובר אותו מול המדינה.
ישראל כץ: לא מדובר באותם קריטריונים, ומצב כל אחד שונה מזה של האחר.
ישראל כץ: אנו גם לא יכולים לקבל החלטות על דברים שעדיין לא הוגדרו.
ישראל כץ: לכן, אנו לא יכולים כוועדה היום לקבוע קביעות מוחלטות בנושא.
ישראל כץ: אם יש דרכים לסייע לאותן משפחות, בבקשה, וכל אחד שיכול - יבורך על הנושא הזה.
משה גפני: וזאת, אלא אם כן תגיעי למסקנה שיש מי שנופל בין הכסאות.
ישראל כץ: (פניות מס' 34 ו-35 לוועדה)
ישראל כץ: יש לפנינו העברות שהן גם מעוכבות.
עופר חוגי: חבר-הכנסת אמנון כהן, חבל להתחיל.
משה גפני: אדוני יושב-ראש הוועדה, נעשה פה מעשה לא הגון מצד משרד האוצר בקנה מידה לאומי.
משה גפני: לא אחזור על כל נאומי שכולם כבר מכירים אותו בעל-פה.
משה גפני: ראש הממשלה מכיר אותו וגם שר האוצר מכיר אותו.
ישראל כץ: גבירתי היועצת המשפטית, יכול להיות שההערות האלה מכוונות גם אלייך.
ישראל כץ: לפי מה שאני מבין, הוא בא לתאר איזה שהוא חסך לא תקין בנוהל שבין קבלת החלטות בכנסת לבין ביצוען.
ישראל כץ: חבר-הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הפנים, רוצה כרגע להתייחס לנושא הזה.
משה גפני: לא אחזור על כל נאומי, וכבר אמרתי זאת לראש הממשלה, לשר האוצר וגם לך, יושב-ראש הוועדה, וגם חבריי אמרו זאת.
משה גפני: אנו נכנסנו למין אדישות.
ישראל כץ: הסבר מה קורה.
משה גפני: אני פטור מלהסביר לחברי הוועדה, שהיינו פטריוטים והסכמנו להעביר את תקציב המדינה כשחתכו לנו בבשר החי, שמתקציב פעולות החינוך העצמאי, למשל מתוך תקציב של 44 מליון שקל שיש כל שנה, אז השנה בתקציב יש 17 מליון שקל; זה לא שיש 44 מליון שקל והורידו שני מליוני שקלים ויוסיפו, אלא מתוך 44 מליון שקל יש בתקציב 17 מליון שקל.
משה גפני: כלומר, קיצצו.
משה גפני: מה שמשרד האוצר הודיע שהוא מוסיף 25.5 מליון שקל, הוא הוסיף יותר ממה שיש בתקציב עצמו.
משה גפני: סתם לשם משל: בשעות החינוך העצמאי היה צריך להוסיף 2,500 שעות, וכבר במשך עשר שנים מוסיפים את 2,500 השעות.
משה גפני: מה שקורה במשרד החינוך זה כך: עד נכון לרגע זה, ואנו ב-12 ביוני, אין שעות של החינוך העצמאי.
משה גפני: אין הסעות.
משה גפני: המובילים או חברת "אגד" באים למרכז החינוך העצמאי, והמנהלים כבר לא יכולים לשבת במשרד כיון שמאיימים עליהם באופן אמיתי.
משה גפני: שר האוצר אמר: "יש תקציב מדינה".
משה גפני: לגבי תרבות חרדית, אנו נמצאים במשרד החינוך, ואנו ב-12 ביוני, ועד נכון לרגע זה לא הועבר שקל אחד.
עופר חוגי: אין כסף בתקנה.
עופר חוגי: מ' גפני: מה זה מעניין אותי בכלל?
עופר חוגי: לגבי הסמינרים עליהם דיברנו כל הזמן והבנות שצריכות ללמוד, בשנה שעברה בוועדת הכספים, ויושב פה חבר-הכנסת פריצקי שזוכר זאת לבטח, 11 מליון שקל משרד החינוך לא העביר.
עופר חוגי: הוא שיחק פה עם יושב-ראש הוועדה, אלי גולדשמידט, ועם כולנו ועוד פעם ועוד פעם ובשלושה מליוני שקלים, בחצי מליון שקלים ובששה מליוני שקלים, עד שאילצו אותו להעביר.
עופר חוגי: בייגה שוחט אילץ אותו להעביר - בסדר.
עופר חוגי: הגיע סוף השנה, והם אמרו: "אנו כבר לא יכולים.
עופר חוגי: כבר אין ועדה".
עופר חוגי: היה כאן ניסן רז וכולם.
עופר חוגי: קיבלנו מכתב מהעוזר של בייגה שוחט, שזה הופך להיות עודפים מחוייבים וזה, סכום של 11 מליון שקל, יעבור בתחילת שנת 2001.
עופר חוגי: יש גם 11 מליון שקל של השנה, שגם זה יצא החוצה.
עופר חוגי: זה כבר 22 מליון שקל.
עופר חוגי: נכון לרגע זה, לא הסכום של 11 מליון השקל של השנה שעברה נמצא ולא הסכום של 11 מליון השקל של השנה.
ישראל כץ: כשישבתי עם שר האוצר, הבנתי שהדברים סוכמו.
יוסף יצחק פריצקי: למה אתם בקואליציה בכלל?
משה גפני: אתמול שאל אותי חבר-הכנסת בוים למה אני מצביע נגד חוק הגליל, והרי אני בעד חוק הגליל.
ישראל כץ: האם הוא שאל אותך דבר כזה?
משה גפני: כן, בגלל שהוא הבין שאני כבר על סף התפוצצות.
משה גפני: אמרתי לו: "בסדר.
משה גפני: עדיין לא החלטנו על משבר".
יוסף יצחק פריצקי: מתי מחליטים על משבר?
משה גפני: יכול להיות, שבעוד יומיים.
משה גפני: אני מתחיל לחשוש, ואמרתי זאת גם לחבריי, שאנשים לא יאמינו לנו.
משה גפני: הרי אנו הסחטנים הכי גדולים במדינה, הבריונים הכי גדולים.
משה גפני: יש לנו את כל התפקידים בממשלה.
יצחק סבן: החלפנו אתכם.
משה גפני: הכל יש לנו.
משה גפני: יש מין שקט כזה, כאילו לא מעבירים את הכסף והכל בסדר.
משה גפני: היושב-ראש ישראל כץ, זו שחיתות של משרד האוצר של משרד האוצר ונבזות שאין דוגמתה.
משה גפני: מתעללים בילדים, בתלמידות ובציבור החרדי.
משה גפני: לא אתן להעביר פה אפילו העברה אחת.
משה גפני: משחקים איתי פה עם העברות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, עם סיפור של משרד התשתיות ועם סיפורים של משרד הפנים.
משה גפני: האם הם חושבים שאנו נמצאים פה באוגנדה?
משה גפני: העברה אחת לא תעבור.
עופר חוגי: בנוסף, אנו ביקשנו ששר האוצר יבוא לכאן.
עופר חוגי: שר האוצר מצפצף על כל העולם.
ישראל כץ: יש רק הערה אחת שארצה להעיר שקשורה לכל הדברים.
ישראל כץ: חבר-הכנסת גפני, אני בטוח שהדברים נאמרים מנהמת לבך.
משה גפני: היושב-ראש ישראל כץ, אקח אותך לבתי-הספר ותראה.
משה גפני: רשת הגנים אצלנו קרסה.
משה גפני: בבתי-הספר אין יותר הסעות.
משה גפני: לא משלמים שכר דירה על מבנים שהמדינה לא בונה.
משה גפני: אחרי זה אני עוד צריך להסתכסך עם לימור לבנת, שאומרת לי: "האם אתה נגד משרד החינוך?".
משה גפני: בשביל מה אני נמצא פה בבניין?
משה גפני: האם אני כאן כדי להצביע נגד חוק הגליל?
ישראל כץ: גם זה חשוב.
משה גפני: האמן לי, שלא ישנתי בלילה.
ישראל כץ: לא צריך להוכיח שאני מסכים עם דבריך.
מוסי רז: אנו נגיש אי אמון - האם תצטרפו אלינו?
משה גפני: חכה עוד יומיים.