GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי פורת: אני מקווה שיהיה לנו תקציב, לפחות החל מהחצי השני של השנה הזו, שאיתו ניתן יהיה איכשהו לשקם את ההריסות ולעמוד על הרגליים ולצאת לדרך המלך תוך כדי ביצוע תוכנית ההבראה, ואני מקווה שהאוצר הפעם כן יעזור לנו.
אורי פורת: הפרוגנוזה של רשות השידור שואפת לחידלון, ואני לא מעלה על דעתי שחברי הכנסת הנכבדים יתנו את ידם למהלך או להצבעה שמשמעותה חיסול רשות השידור הציבורי.
אורי פורת: בישיבה הראשונה של ועדת הכספים הועלתה כאן רשימה שלימה של התחייבויות שרשות השידור קיבלה על עצמה לפני שנתיים והיא כאילו לא קיימה.
אורי פורת: אנחנו הגשנו לכם רשימה והוכחנו ש-80% ממה שהתחייבנו קיימנו, למעט מקרה אחד וזה המקרה של האולפן בבאר-שבע שעליו אנחנו מרגישים אשמים בדיוק כמו חבר הכנסת שירי ויצמן שהעלה את הנושא הזה.
מיכאל נודלמן: לא הוא העלה את הנושא הזה, אלא חבר הכנסת פיני בדש בזמנו, ארבע-חמש שנים לפני כן.
אורי פורת: אני מדבר על השנה האחרונה.
ויצמן שירי: האם אני יושב על המנדט של הליכוד בתוך הסיעה?
אברהם הירשזון: זה לא עניין סיעתי.
אורי פורת: אין שום הצדקה שמבין כל אזורי הארץ לא יהיה אולפן טלוויזיה בבאר שבע, בירת הנגב.
אורי פורת: על זה לא היה אף פעם הויכוח.
אורי פורת: הקושי בביצוע המשימה הזו היה קושי יוניוניסטי.
אורי פורת: הוא לא קושי תקציבי, בוודאי לא קושי שקשור בקבלת החלטה מדינית.
אורי פורת: אנחנו רוצים שיהיה אולפן בבאר שבע בדיוק כמו שיש לנו אולפן בתל-אביב, בירושלים ובחיפה.
אורי פורת: לא יעלה על הדעת שכל אזור הנגב, שהוא אזור חשוב מאוד ושיש בו הרבה מאוד התרחשויות, בעיקר חיוביות, לא בא לידי ביטוי.
עופר חוגי: אמרו שיש שם אולפן ושהוא נסגר.
עופר חוגי: תסבירו למה הוא סגור?
אורי פורת: לפני שנה, כעת חיה, נסעה הנהלת רשות השידור יחד עם חבר הכנסת שירי ויצמן לבאר שבע, ויחד עם ראש העיר נפגשנו עם כל הכתבים המקומיים, ודיברנו על העוול שנעשה לנגב במשך שנים.
אורי פורת: דיברנו על הצורך לתקן את העוול הזה.
אורי פורת: הבטחנו והתחייבנו לתקן אותו בהקדם האפשרי, והדבר לא צלח.
אורי פורת: לא מפני שלא רצינו, לא מפני שאנחנו יודעים להבטיח ולא יודעים לקיים, אלא מכיוון שיש לנו במדינה הזו גם בעיה שנקראת יוניון.
אורי פורת: אנחנו את שלנו עשינו.
אורי פורת: אולפן יש, סיבים אופטיים שחוברו לאולפן, מצלמות יש, רק ועד ההנדסה אמר שבגלל איזה הסכם שיש לו מלפני שלושים שנה, כאשר עבדו בפילם, הם לא יאשרו להעביר שידור בסיב אופטי, שזו הדרך המודרנית והיעילה ביותר.
אורי פורת: זו הדרך גם המתוקנת והזולה ביותר.
אורי פורת: למרות שיחות שהיו לנו עם ההסתדרות שנתנה להם גיבוי והדבר הזה לא הצליח.
אורי פורת: אני רוצה לומר כאן כי הכאב של חבר הכנסת שירי ויצמן אינו שונה מהכאב שלנו, כאשר מדובר בקיפוח של בירת הנגב.
אורי פורת: אני אומר לכם, תוך חודשיים ימים יהיה שידור בסיב אופטי מהאולפן שלנו בבאר שבע.
אורי פורת: לא יעזור שום דבר לאף אחד.
אורי פורת: לא ליוניון, ולא להסתדרות מפני שאין לזה שום הצדקה.
אורי פורת: אם הטכנאים שלנו לא ירצו להפעיל את השידור בסיב אופטי, אנחנו ניקח טכנאים מקומיים מבאר שבע והם יפעילו את זה.
ישראל כץ: זו הודעה חד-משמעית לוועדה מטעמך כמנכ"ל רשות השידור?
אורי פורת: דיברנו עם האיגוד המקצועי שנותן להם את הגיבוי.
אורי פורת: ניסינו, השתדלנו, לא הצלחנו.
אורי פורת: נעבור לצורת טיפול אחרת.
אורי פורת: לא יכול להיות שאיזשהו איגוד מקצועי ינסה לכפות על איזשהי הנהלה לעבוד על פי כללים שהיו נהוגים לפני שלושים שנה, כאשר כל הציוד כבר השתנה.
אורי פורת: עכשיו זו בעיה שלנו.
אורי פורת: ניסינו, לא הלך.
אורי פורת: ננסה דרך אחרת ושם זה ילך.
אורי פורת: זאת ועוד, היו לנו פגישות גם עם היושב ראש, נחמן שי, ועם ראש העיר.
ויצמן שירי: לפני שאתה מגיע לדבר על הפגישה עם ראש העיר, אני רוצה שתחדד את העניין ובמידה ובכל זאת לא יסכימו הטכנאים מה יהיה?
ויצמן שירי: הרי גם אם משדרים בבאר שבע, מישהו בירושלים צריך לקבל את השידור.
ויצמן שירי: מה יהיה אם הטכנאים יחליטו שהם לא מקבלים את השידור של הסיב האופטי לאולפן בירושלים?
ויצמן שירי: מה אז עושים?
ויצמן שירי: אתה אמרת בצורה ברורה, במידה וזה לא יהיה, שמצידי יסגרו את כל רשות השידור.
ויצמן שירי: אני רוצה שזה יהיה בתוך הפרוטוקול.
אורי פורת: מי שמנהל את רשות השידור זוהי ההנהלה ולא ועדי העובדים, עם כל הכבוד לוועדי עובדים.
אורי פורת: לוועדי עובדים יש תפקידים חשובים מאוד, אבל התפקיד לנהל הוא בידי ההנהלה.
אורי פורת: אם הם לא ירצו לשדר, אז לא יהיה שידור בכלל.
ישראל כץ: ההודעה היא ברורה, כפי שאני הבנתי אותה.
ישראל כץ: בתוך חודשיים, לכל המאוחר, מודיע מנכ"ל רשות השידור בהתחייבות בלתי חוזרת, ייפתח שידור מבאר-שבע, כולל סיב אופטי וטכנאים ואלו יהיו טכנאים בדרך כזו או אחרת.
אברהם הירשזון: המשמעות של הדבר הזה שאם אין הסכם עם האיגוד המקצועי של רשות השידור, בעקבות ההחלטה הזו אתה סוגר את רשות השידור ומאפיל את כל המסך.
ישראל כץ: בהחלט, הרי מה האלטרנטיבה?
אבשלום וילן: כבר לא משנה אם נאשר לא נאשר, כי ברביעי לאוגוסט ערוץ 1 נסגר.
איתן כבל: מה עם האולפן בקריית שמונה?
איתן כבל: ישראל, תכניס לו גם את האולפן בקריית שמונה.
ישראל כץ: תאמין לי שאם יש צורך אנחנו גם נעשים חוקים בעניין הזה.
ויצמן שירי: לי יש התחייבות לפני שנה וחצי, בתקציב הקודם.
אברהם הירשזון: אם זה לא בוצע עד היום זה בגלל האיגוד המקצועי שהתנגד לעניין.
ויצמן שירי: מה זה מעניין אותי?
ויצמן שירי: שלא ייקחו אגרה מתושבי הנגב.
ויצמן שירי: אני מבקש התייעצות סיעתית בכל מקרה לפני ההצבעה.
ישראל כץ: 100%.
ויצמן שירי: חבר הכנסת הירשזון, אתה לא היית כאן לפני שנה וחצי בישיבת ועדת הכספים הקודמת.
ויצמן שירי: יש התחייבות כתובה של הוועד המנהל, של מנכ"ל רשות השידור, של הנהלת רשות השידור, ובא המנכ"ל לבאר שבע ואמר כאן שזה פשע ועוול.
ויצמן שירי: אני גם אומר להם: אם אתם לא מסוגלים לדאוג שיהיו חמש עובדים מתוך 1,600 עובדים, בנגב שזה 60%, כאשר חלק מהנגב זה גם גוש קטיף וגם 120 אלף בדוויים, וכן כל אזור רמת חובב, ואף אחד לא יודע מה קורה שם כתוצאה מזה שיש איזשהו ועד שהוא מנהל את רשות השידור.
ויצמן שירי: אני לא צריך לתת יד לתקציב רשות השידור.
ויצמן שירי: היה דיון במשרד של ישראל בעקבות בקשה שלך, היושב ראש, יחד עם המנכ"ל.
ויצמן שירי: הוא אמר שזה לא בסדר ושהוא מתחייב.
ויצמן שירי: אני אמרתי לו: גם אז התחייבת ועדיין אין כלום, והוא אמר שזה יהיה תוך חודש בצורה ברורה.
ויצמן שירי: אתם יודעים מה?
ויצמן שירי: אם אנחנו מחכים עשר שנים, נחכה עוד חודש, זו לא בעיה.
ויצמן שירי: אני רוצה אולפן בבאר שבע לא בגלל שאני רוצה להופיע בתוכניות.
ויצמן שירי: לא, חד וחלק.
ויצמן שירי: הוא ידע שבחיים לא הרמתי לו טלפון, ושיקום איזה כתב ויגיד שאני הרמתי לו טלפון.
ויצמן שירי: אני רק אומר שמי שגובה 40 מיליון שקל אגרה מתושבי הנגב, במיוחד כשיש בניין שמשלמים עליו שכירות וארנונה והוצאות חשמל.
ויצמן שירי: הבניין הזה סגור וכבר עשר שנים משלמים שכירות על הבניין הזה.
ויצמן שירי: אני לא רוצה להמשיך לדבר מה המשמעות של הדבר, כי בכל גוף ציבורי אחר מישהו היה צריך להסביר למה זה קורה.
ויצמן שירי: אני רוצה אולפן בבאר שבע.
ויצמן שירי: שלא נדע מצרות, אבל כאשר היה הפיגוע בתל-אביב ידעו כולם לשדר לעולם לאחר שבע דקות.
ויצמן שירי: בנגב זה לא קורה משום שלוקח ארבע שעות, במקרה הטוב להוריד ניידת לנגב, ואז כבר כל הסיפור איבד מהאפקט שלו.
ויצמן שירי: אף אחד לא עושה לי טובה.
ויצמן שירי: למעשה, אני חבר הכנסת היחיד במדינת ישראל שקיבל מנדט נטו מתושבי הנגב.
ויצמן שירי: אני לא חייב לא לממשלת ברק, לא לממשלת שרון ולא לוועדה.
ויצמן שירי: אני חייב רק לתושבי הנגב.
ויצמן שירי: אני דורש דברים הגיוניים.
ויצמן שירי: לא ביקשתי ערוצים שקשורים בי ובפוליטיקה שלי.
ויצמן שירי: לכולם יש עניין כאן בחבל ארץ שלם שבו יש עולים חדשים, מצביעי ש"ס וליכוד, קצת מצביעי מר"ץ, בדווים ואנשי מפלגת העבודה.
אברהם הירשזון: אני אצביע היום בעד התקציב, אבל למרות הכל אני מזהיר אותך ואומר לך שזה לא יהיה בעוד חודשיים.
ויצמן שירי: אני נתתי פעם אחת לחי אחת, לגבי הלחי השנייה אלוהים גדול.
ויצמן שירי: היות ולפני הדיון בוועדה דיברתי עם כל האנשים שלנו, מהן הסיבות האמיתיות שאני מצביע נגד התקציב.
ויצמן שירי: היות ואני ישבתי איתכם וקיבלנו כל מיני התחייבויות, אני מבקש לא להצביע.
ישראל כץ: יהיה פסק זמן להתייעצות בכל מקרה.
אבשלום וילן: אני מנסה להוריד קצת את הווליום ולחפש מוצא.
אבשלום וילן: כבוד היושב ראש, אני מרגיש שאנחנו נמצאים במדינת עולם שלישית בכל מה שקשור לרשות השידור.
אבשלום וילן: האם אותנו אתה צריך לשכנע שצריך רשות שידור ציבורי ושהרייטינג של ערוץ אחד עלה עכשיו?
אבשלום וילן: אתם יודעים מה?
אבשלום וילן: להצלחה של הערוץ בחודשים האחרונים אחראים כולם, גם העובדים וגם המנהלים.
אבשלום וילן: מבחירות שנת 99, כל פעם שהנושא הזה עולה כאן בוועדה, אנחנו באים ואומרים שצריך כמה מאות עובדים לפנסיה מכובדת.
אבשלום וילן: כולם יודעים שהרשות חולה.
אבשלום וילן: יש דרישה מהאוצר להשתתף בתוכנית הבראה ודורשים להקציב תקציבים כפי שצריך.
אבשלום וילן: אני הלכתי למנכ"ל ודיברתי על נושא הספורט, והוא אמר לי: אין לי גרוש.
אבשלום וילן: הייתה הקצאה של 12 מיליון שקל.
אבשלום וילן: עובדה שבכל אופן נמצאו פה 45 מיליון.
אבשלום וילן: עכשיו בא האוצר ולוקח את זה ומודיעים לנו על קיצוצים.
אבשלום וילן: אני בעד אולפן בבאר שבע.
אבשלום וילן: אני לא מוכן שתהיה פה אווירת שוק.
אבשלום וילן: בושה וחרפה איך שהעסק הזה מתנהל.
אבשלום וילן: בישיבה הקודמת אמרנו תביאו רואה חשבון ונגיע להסכם, אבל לא רוצים.
אבשלום וילן: מה קרה כאן?
אבשלום וילן: קודם כל היה ריב בין יושב הראש והמנכ"ל.
אבשלום וילן: אני שומע שבכלל לא פותחים בפני רואה החשבון את הספרים.
אבשלום וילן: אם גוף ציבורי לא עובד על פי החוק אז זו עבירה.
מוטי לוי: זה לא נכון שלא פותחים לו את הספרים.
מוטי לוי: פותחים בפניו את כל הספרים ונותנים לו את כל הנתונים שהוא צריך.
אבשלום וילן: היו פה רמזים שלא הוכחשו.
אבשלום וילן: כבוד המנכ"ל, שנה אחרי שנה אתה מופיע פה.
אבשלום וילן: אתה אומר: ידיי כבולות, ידיי כבולות.
אבשלום וילן: שר האוצר אומר שלא מעניין אותו כלום.
אבשלום וילן: בממשלה כולם בובות.
אבשלום וילן: שני נציגי מר"ץ מוכנים לתמוך בתקציב בתנאי אחד שיבוא הנה שר האוצר ויגיד: חברים יקרים, אני מקבל ברצינות את מה שהוועדה הזו דורשת במשך שנתיים.
אבשלום וילן: גמרנו עם המריחות, גמרנו עם העולם השלישי.
אבשלום וילן: כאן זה לא כמו במדינות דרום אמריקה שבהן מורידים ידיים בכוח.
אבשלום וילן: שר האוצר צריך לומר: אני מוכן לשים כסף לתוכנית הבראה.
אבשלום וילן: אני רוצה רשות ציבורית צודקת.
אבשלום וילן: אני אתן ביניים מימון עד שהוא יסתדר ואני רוצה לראות תוכנית הבראה.
אבשלום וילן: הוא צריך להיות גבר במובן החיובי של המושג ושיבוא לטפל בבעיות.
אבשלום וילן: אדוני היושב ראש, אני דורש ממך שיבוא הנה מחר שר האוצר ויגיד: אני מוכן ללכת לתוכנית הבראה, אני מוכן להתייחס לדרישות שלכם ברצינות ואז נצביע פה אחד בעד התקציב.
אבשלום וילן: אף אחד לא רוצה להחזיק פה בני ערובה.
ישראל כץ: אנחנו לא יכולים לכפות על שר האוצר להגיע.
עופר חוגי: אם הוא לא יבוא לפה, אנחנו נצביע נגד כל בקשה שלו ונפיל אותה.
עופר חוגי: אנחנו נדאג שיהיה פה רוב להפיל כל הצעה שלו.
אבשלום וילן: אני נגד השיטה הזו.
אבשלום וילן: אני חושב שבקשות ענייניות צריך להעביר, אלא שאי אפשר לעשות לנו כיפוף ידיים.
ישראל כץ: סליחה, אני רוצה לעשות היום את כל הרביזיות שתקועות.
ישראל כץ: זה נגד בגלל זה ואתה נגד בגלל זה, וכך נראים הדברים בשיתוף פעולה.
עופר חוגי: אם שר האוצר צוחק עלינו, אנחנו נצחק עליו פעמיים.
ישראל כץ: אני מציע לא להשתמש בביטויים כאלה.
אבשלום וילן: שר האוצר צריך להתייחס פעם אחת ברצינות לנושא רשות השידור.
אבשלום וילן: אין כאן עניין מפלגתי ולאף אחד משרי האוצר הקודמים ולשר האוצר הנוכחי לא איכפת מרשות השידור וככה זה נראה.
ישראל כץ: אני לא רוצה לחזור לדברים שלי מתחילת הדיון שכוונו בדיוק לעניין הזה.
ישראל כץ: כל אחד צריך לחשוב בדיוק על המשמעויות של העמדות שלו.
ישראל כץ: אם העניין הזה יידחה ביומיים אז זה יהיה חמור, ואם זה יידחה ביותר זמן אז יכול להיות שכבר לא יהיה שידור ציבורי.
אבשלום וילן: למאבטחים אין ביטוח חיים.
אבשלום וילן: ב-120 אלף שקל אפשר לפתור את הבעיה.
אבשלום וילן: מאבטחי רשות השידור, שנלקחו מחברה פרטית, יוצאים לשטח מבלי שיהיה להם ביטוח חיים.
אבשלום וילן: המאבטחים האלה שבתו כי החברה הפרטית לא רוצה לבטח אותם.
אבשלום וילן: יכול להחליט מנכ"ל רשות השידור שהוא לא מעסיק חברה פרטית שלא נותנת ביטוח חיים למאבטחים.
אבשלום וילן: לכתבים יש ביטוח חיים, אבל ילדים שעומדים בקו האש הראשון לא מבוטחים למרות המצב הביטחוני במדינת ישראל, ואחר כך יקימו על כך ועדת חקירה.
אבשלום וילן: ב-24 שעות אפשר לפתור את הבעיה הזו.
אבשלום וילן: במקום לטפל בשטויות שיטפלו בדברים הרציניים.
ישראל כץ: אני מציע שהשרה דליה איציק תאמר את דברה.
דליה איציק: אדוני יושב ראש ועדת הכספים, אדוני יושב ראש הוועד המנהל של רשות השידור, אדוני המנכ"ל, חבריי חברי הכנסת.
דליה איציק: אין מדינה אחת בעולם שהאוצר פקס שולח לחברי ועדת הכספים, שולח לחברי הממשלה או שולח ליושב ראש הוועד המנהל ולמנכ"ל רשות השידור, ומעניש אותם על כך שרחמנא ליצלן יש קצת יותר כסף ברשות השידור.
דליה איציק: וראה איזה פלא, כל אחד מכם כאן יושב ומידי פעם מאשר, ולא מידי פעם, יש כאלה שלוחשים שיותר מידיי פעמים אנחנו מאשרים מקומות תקציביים גרעוניים גם של ראשי ערים וגם של רשויות, מבלי להניד עפעף ולא מענישים אותם.
דליה איציק: אף אחד לא מקים ועדת חקירה למה הם גרעוניים.
עופר חוגי: יש ועדה קרואה להרבה ראשי רשויות.
דליה איציק: העובדה היא שיש כאן רצון להקים ועדת בדיקה או חקירה על זה שיש פה יותר כסף, מוזרה מאוד בעיניי.
דליה איציק: אין צל של ספק שחלק מהטענות שלכם צודקות, וחלק מהטענות שלכם ראיות.
דליה איציק: אבל, את מי אתם מענישים?
דליה איציק: האם אתם מענישים את רשות השידור?
דליה איציק: האם אתם חושבים שלנחמן שי יש כוח מול פקידי האוצר?
דליה איציק: האם לכם יש כוח מול פקידי האוצר?
דליה איציק: תסתכלו לי בעיניים, האם לי יש כוח מול פקידי האוצר?
ויצמן שירי: לנו יש.
ויצמן שירי: בוודאי שיש לנו כוח.
דליה איציק: לא אמת.
אבשלום וילן: שרי אוצר שהם פקידים ממונים מנהלים את מדינת ישראל?
אבשלום וילן: לפי דעתי, את וחברייך לא יכולים לשבת יום אחד בממשלה כזו, אם פקידים שהם לא גוף נבחר ציבורי מנהלים באמת המדינה.
אבשלום וילן: את אומרת כאן דבר חמור מאין כמוהו.
אבשלום וילן: שר האוצר מפעיל אותם, בלעדיו אין להם מטרייה.
דליה איציק: חבר הכנסת וילן, אני מאוד מתנצלת על כך שאני מגלה לך סוד שכבר קיים 53 שנה.
דליה איציק: בקדנציה הקודמת אתם הייתם בשלטון הזה שהאוצר עשה כבתוך שלו.
דליה איציק: מכל מקום זו סוגיה אחרת.
דליה איציק: למה נדרשתי לה?
דליה איציק: נדרשתי לה בשל סיבה אחת.
דליה איציק: יש עכשיו אופציה אחת והיא להרוס את השידור הציבורי.
דליה איציק: זה להיות או לחדול.
דליה איציק: מדוע?
דליה איציק: במשך השבוע האחרון אין כבר ביפרים לעובדי הרדיו כי אנשי השירותים למינהם לא מוכנים יותר לשלם.
דליה איציק: הספקים לא מוכנים.
דליה איציק: התקופה היא לא תקופה כל כך שקטה כפי שידוע לכם.
דליה איציק: הרי מה הכוח של כולנו להתערב ברשות השידור?
דליה איציק: אנחנו משלמים מניה.
דליה איציק: אנחנו משלמים אגרה שהיא מניה.
דליה איציק: יש לנו מניות.
דליה איציק: הרי אתם לא הייתם מעיזים להגיד מילה על הערוץ השני, אף על פי שהם קנו את הזיכיון הזה, ואף אחד מאיתנו לא מעיז לצייץ.
דליה איציק: כי הם עושים כבתוך שלהם בגלל שהמחוקק בשיטתו איפשר להם.
דליה איציק: ופה, כל אחד עושה את החשבונות שלו.
דליה איציק: חלק מהחשבונות האלה הם מערכתיים והם ראויים, וביננו לבין עצמנו, חלק מהחשבונות הללו הם לא בדיוק מי יודע מה.
דליה איציק: עכשיו יש שתי אופציות.
דליה איציק: אופציה אחת היא להגיד לאוצר: סליחה חברים, אנחנו לא נותנים לכם לנהל את העסק.
דליה איציק: אני מציעה שתעשו את זה עם התקציב שלי במשרד המסחר והתעשייה.
דליה איציק: קחו את התקציב הזה ותתחילו לטפל בו מאפס.
דליה איציק: אני מתנדבת לבוא לפה בכל שעה שתקראו לי ואם יש צורך אז גם שבוע שלם אני מתנדבת לעשות רק את זה.
דליה איציק: אני מציעה לקחת משרד אחר.
דליה איציק: הניחו עכשיו לרשות השידור.
דליה איציק: כפי שאתם יודעים, בעוד שבועיים אני כבר לא אכהן בתפקיד הזה.
דליה איציק: אני מסתכלת על הנושא הזה בזווית ראייה של אימא ושל מחנכת.
דליה איציק: השידור הציבורי מאוים.
דליה איציק: לא נעים לי להגיד, אבל אנחנו רואים פעם אחר פעם שידורים שהם תת רמה והם בעיקר לא בערוץ הראשון.
דליה איציק: מה אפשר לעשות?
דליה איציק: אבל עם עובדות אי אפשר להתווכח.
דליה איציק: הערוץ הראשון מכה שוק על ירך את הערוץ השני במשך חודשים רבים בתנאים לא תנאים.
דליה איציק: גם כשמבקרים מותר להגיד חצי מילה טובה.
דליה איציק: מותר לנו, אנחנו אנשי ציבור.
דליה איציק: מותר לנו גם לטפוח על השכם.
אבשלום וילן: למה רואה חשבון שמונה לא מגיש דו"ח אחרי שלושה חודשים?
עופר חוגי: את יודעת כמה כוח אדם יש לערוץ השני מול הערוץ הראשון?
עופר חוגי: תבדקי מהו כוח האדם אחד מול השני.
דליה איציק: עופר, תאמין לי שאני ממש לא צריכה את העזרה שלי.
דליה איציק: תאמין לי שאני שוחה בנושא הזה קצת כמוך.
עופר חוגי: אבל שנתיים לא עשיתם כלום.
דליה איציק: יש הרבה אבטלה ברשות השידור.
דליה איציק: יש אבטלה גלויה, לא סמויה.
דליה איציק: כל אחד יודע היכן האבטלה, גם המנכ"ל וגם יושב הראש.
דליה איציק: יש תוכנית הבראה ברשות השידור, אבל מי שהפריע לה היה בעיקר האוצר ולא מישהו אחר.
דליה איציק: זה לציטוט ולהקלטה.
דליה איציק: אני מתכוונת לאוצר לדורותיו, על כל מפלגותיו.
דליה איציק: במשך שנים השידור הציבורי עניין את האוצר כשלג דאשתקד.
דליה איציק: מי שירק שם דם זה אני בעיקר.
דליה איציק: זה לא אומר שהנהלת רשות השידור עשתה את כל שיעורי הבית, וזה לא אומר שהנהלת רשות השידור עשתה את כל המוטל עליה.
דליה איציק: היא יכלה לעשות הרבה יותר.
דליה איציק: היא הייתה יכולה לעשות ולהגיע למצב שלא היינו צריכים להידרש לו עכשיו.
דליה איציק: בגלל זה, לא צריך ברגע זה לומר להם: חברים, לכו הביתה.
דליה איציק: אני רוצה לבקש מכם להיות מספיק אחראים.
דליה איציק: בפתח ישנו ערוץ שלישי שמבטיח לנו הבטחות.
דליה איציק: אני רוצה להזכיר לכם אילו הבטחות הבטיחו לנו כאשר הקימו את הערוץ השני.
דליה איציק: אמרו לנו שתהיה תחרות ושזה ישביח את הערוץ הראשון.
דליה איציק: לא רק שזה לא השביח, זה רק גרם לתחרות איומה כאשר הרייטינג הוא האל שלנו.
דליה איציק: זה הולך עכשיו להיות כך עם הערוץ השלישי, אבל זה יהיה פי כמה יותר גרוע.
דליה איציק: אתם יודעים כמה פעמים אומרים לי שיש להפריט את הערוץ הראשון?
דליה איציק: נמכור את זה לזכיינים, נרוויח הרבה כסף.
דליה איציק: מי צריך רדיו ממלכתי?
דליה איציק: מי צריך טלוויזיה ממלכתית?
דליה איציק: הרבה חברים בבית הזה, ההפרטה הפכה להיות האלוהים שלהם.
דליה איציק: אל תשחקו לידיים, כי אנחנו רואים ראייה אחת.
דליה איציק: במובן אחד אנחנו רואים עין בעין והוא שהשידור הציבורי הוא משמעותי מאוד.
דליה איציק: אתם מדברים על הבודק, נכון שהיו בעיות, זה לא סוד.
דליה איציק: אני ואם זה לא קרה, זה יקרה.
דליה איציק: על אחריותי שזה יקרה.
דליה איציק: אבל זה לא הסיפור.
דליה איציק: בואו נהיה אחראים.
דליה איציק: נניח שהאוצר לא היה מספיק אחראי.
דליה איציק: האם אנחנו צריכים להיות שותפים שלו בעניין הזה?
דליה איציק: אני מציעה שתתפסו את המשרד שלי כבן ערובה ואני אגב מתייחסת לזה בכל הרצינות.
דליה איציק: אני מציעה לכם בהזדמנות החגיגית הזו לא לעשות חשבונות פרטיים.
דליה איציק: אני גם מכירה כמה חשבונות של כמה מחבריי פה.
דליה איציק: זה רוצה תוכנית מסורתית, והשני רוצה רדיו מסורתי.
דליה איציק: העובדה שאנחנו יכולים להתערב ברשות השידור היא חשובה בשל העובדה שאנחנו משלמים אגרה שהיא מניה.
דליה איציק: צריך לאשר את האגרה הזו.
דליה איציק: צריך לנזוף באוצר.
דליה איציק: צריך לקרוא לו פעם אחת ולעשות שם סדר.
דליה איציק: ברשות השידור היו 40 מיליון שקל.
דליה איציק: יואל שיושב כאן
דליה איציק: בפקס הסביר לי שהוא לוקח 20 מיליון שקל כי האגרה של כל אחד מאיתנו הלכה לביטחון.
דליה איציק: לציבור לא אומרים את האמת.
דליה איציק: לא אומרים לו שאת הכסף שהוא שילם בעד האגרה הועבר לביטחון, ואתה אדוני המנכ"ל, תהיה בעונש על כך שהשארת קצת יותר כסף.
דליה איציק: זה לא מינהל תקין, זה לא ראוי וזה לא בסדר.
ויצמן שירי: אני לא הבנתי בדיוק את העניין הזה.
דליה איציק: אני אסביר לך.
דליה איציק: היה עודף ברשות השידור, ויואל נווה שלח פקס.
דליה איציק: האם אני צודקת, יואל?
יואל נווה: ממשלת ישראל.
דליה איציק: לא ממשלת ישראל, יואל נווה.
יואל נווה: ממשלת ישראל החליטה לפני אישור תקציב רשות השידור, במסגרת ההחלטות על שינויים בתקציב 2001, שבמידה רבה ובמוקדם יביאו את תקציב הביטחון והנושא יגיע לוועדת הכספים, להעביר 20.3 מיליון שקל מהתקציב שייועד להשתתפות הממשלה בהנחות שהרשות נותנת על פי חוק אזרחים ותיקים לייעוד אחר, מתוך ההנחה שברשות השידור יימצא גם בשנת 2001 עודף מעבר למה שמתואר פה.
דליה איציק: במילים לא פרלמנטריות, האוצר פשוט זינב לו את הכסף, אף על פי שהכסף הזה הוא אגרה של האזרחים.
דליה איציק: לקחו את האגרה של האזרחים ונתנו אותה לייעוד אחר.
יואל נווה: זה לא נכון.
יואל נווה: זה לא אגרה.
דליה איציק: זו כל האמת, מתקציב כזה או אחר.
דליה איציק: אגרה היא לא תקציב של האוצר.
דליה איציק: יש הרבה מה לעשות ברשות השידור.
דליה איציק: בסך הכל, רשות השידור אין לה במה להתבייש.
דליה איציק: לפיכך, אני מציעה לשים את הכל בצד.
דליה איציק: יש לכם הרבה הזדמנויות לעשות חשבונות עם האוצר.
דליה איציק: תמצאו הזדמנות אחרת, שימו את כל הדברים האחרים בצד.
דליה איציק: בואו נאשר את התקציב לשנה הזו.
ישראל כץ: לפני המשך הדיון, אני רוצה להודיע כי אנחנו נשתדל לקיים את ההצבעה בשעה 1:00, ובשעה 1:30 נעשה את הרביזיות על כל מה שמונח בוועדה.
נחום לנגנטל: באין ספור דיונים שהיו כאן בוועדה ובהצעות סדר במליאה דיברתי על כך שהשידור הציבורי הוא דבר מאוד חשוב ולכן צריך מאוד לעזור לו.
נחום לנגנטל: בשלב מסוים הקפדתי לא לתפוס פוזיציה במריבות האישיות שהיו קיימות בתוך רשות השידור.
נחום לנגנטל: וכאשר פעם אחת אני מעדתי ודיבר איתי המנכ"ל בטלפון, מייד הוראתי להוציא הודעה הפוכה לגמרי, עם התנצלות שלי.
נחום לנגנטל: אני לא רוצה לתפוס צד בשאלה מי טוב ומי לא טוב, מי אשם ומי לא.
נחום לנגנטל: כל זה לא שייך בכלל לעניין.
נחום לנגנטל: אדוני היושב ראש, זכותך כמובן לקיים את הדיון במליאת הוועדה.
נחום לנגנטל: זכותך כיושב ראש לקבוע את סדר היום של הוועדה ואת זמני הדיונים.
נחום לנגנטל: לדעתי, אני חושב שהשתמשת כקרדום לחפור בעניין הזה של סמכותך כיושב ראש.
נחום לנגנטל: אין לי ספק שברשות התקנון.
נחום לנגנטל: אני רק אומר לך שאל תלין אם אחר כך חברי כנסת יכתבו מכתבים לכל מיני אנשים.
נחום לנגנטל: באופן עקרוני, אין להם ברירה.
נחום לנגנטל: הם מרגישים שאם אין דיון כאן ומונעים מהם את אפשרות הדיון בוועדה, אז לא נותר להם אלא לעשות את מה שהם עושים.
נחום לנגנטל: זו זכותם.
ישראל כץ: כמה שאני לא אחפור עם אותו גרדום שאתה מדבר עליו, אני לא אגיע לעומק החפירות שאתה כבר עשית בעניין.
ישראל כץ: אני רק דיברתי רק על המסגרת העקרונית של ועדת הכספים וועדות המשנה.
נחום לנגנטל: אני שאלתי את היועצת המשפטית.
נחום לנגנטל: אני לא עשיתי דבר אחד בלעדיה כאן.
נחום לנגנטל: היא יכולה להעיד על זה.
נחום לנגנטל: היא אמרה לי מה לעשות ומה לא לעשות.
נחום לנגנטל: לא עשינו שום דבר בלעדיה כאן בעניין הזה, אבל אתה מנעת מאיתנו את הדיון.
נחום לנגנטל: הדיון פה הוא לא דיון אם יש פה בעיות משפטיות כמו שאתה אמרת, או לא.
נחום לנגנטל: הוועדה היא לא טריבונל שיפוטי.
נחום לנגנטל: היא טריבונל שהיא לא שיפוטי.
נחום לנגנטל: אם יש בעיות שיפוטיות אז כל אלה שאמונים על חוק במדינת ישראל צריכים לעשות מה שצריך.
נחום לנגנטל: אנחנו לא עוסקים בנושא השיפוט, אלא בפיקוח המהותי של מה שאנחנו חושבים שיש לדון בו, וזה מה שעשינו כאן.
נחום לנגנטל: לא הייתה בעיה רק בעודף התקציבי.
נחום לנגנטל: אנחנו גם כתבנו את הדברים בכתב.
נחום לנגנטל: אחת מהעילות הייתה גם על הדבר הזה, על ה-50 43 מיליון.
נחום לנגנטל: אנחנו אמרנו שזו סטייה גדולה מאוד מתכנון תקציבי שהיא מגיעה כמעט ל-18% מהתכנון המקורי.
נחום לנגנטל: אמרו מה שאמרו, זו לא הנקודה המרכזית.
נחום לנגנטל: דיברנו, אמרנו, זה חלק מהעניין.
נחום לנגנטל: למיטב ידיעתי, עד לרגע זה לא נעשה משא ומתן רציני עם העובדים.
נחום לנגנטל: על מה נלין על האוצר שהוא לא בסדר?
נחום לנגנטל: לא יודעים בכלל מה העובדים אומרים ומה ההנהלה אומרת.
נחום לנגנטל: לא היה מגע בעניין הזה בכלל.
אורי פורת: זה לא נכון.
נחום לנגנטל: הרי העובדים אמרו את זה כאן.
נחום לנגנטל: בואו ניתן את הזכות הלגיטימית לכל אדם לומר את מה שיש לו לומר.
נחום לנגנטל: אנחנו אמרנו שצריך להיות בודק.
נחום לנגנטל: אדוני היושב ראש, בשעה שאתם ישבתם בחדר שלך היה פה בודק.
נחום לנגנטל: אני כמובן לא אסבך אותו ואשאל אותו מה הממצאים שלו, מה הוא עשה?
נחום לנגנטל: אני רק אשאל אותו דבר אחד: האם אתה מרגיש שעבודתך היא חופשית לחלוטין ושמשתפים איתך פעולה כמו שצריך?
נחום לנגנטל: אמר לי המבקר שאין לו שיתוף פעולה מלא.
נחום לנגנטל: חבל שבזמן הזה שעבר מהחלטת הוועדה שהייתה כאן, עם החלטת הוועד המנהל, לא הייתה מספיק אפשרות לבודק לעשות את הבדיקה.
ישראל כץ: הוועדה לא אמרה מילה אחת על בודק.
ישראל כץ: אני בדקתי בתקנון הוא קיים ואפשר גם ללכת ולהביא אותו.
ישראל כץ: אנחנו ניסחנו כאן את ההחלטה שלנו.
ישראל כץ: אנחנו לא התערבנו בעניינים הפנימיים של רשות השידור.
נחום לנגנטל: אנחנו אמרנו שזה לא יפה שחלק מוועדת הכנסת ייקחו בורר לשם, ולכן שמחנו שהוועד המנהל אמר שהוא ייקח את זה על עצמו.
נחום לנגנטל: יש בזה משהו שהוא לא בסדר, כי בסופו של דבר רואים שהבדיקה לא נעשתה.
נחום לנגנטל: אדוני היושב ראש, כדי שהם יוכלו לפעול יש לאשר את האגרה כפי שהם מבקשים.
נחום לנגנטל: אם נאשר את האגרה כפי שהם מבקשים לא תהיה להם בעיה והאוצר לא יצטרך לתת להם מימון ביניים.
נחום לנגנטל: שנית, יש לאשר תקציב כפי שדורש המנכ"ל על מנת לא להחשיך מסך ועל מנת שהעובדים לא יקופחו בפרנסתם.
נחום לנגנטל: אבל, אנחנו צריכים להמשיך לבדוק את הדבר הזה, ולא באישור של כל התקציב, כמקשה אחת, היום.
נחום לנגנטל: אנחנו נפגשנו עם השרה הממונה ואמרנו: תציעו כזו הצעה בממשלה, ולכשיגיע הדבר הזה אלינו נגיד כן או לא.
נחום לנגנטל: לדעתנו, היינו אומרים כן לכזה דבר.
נחום לנגנטל: אבל, משלא באה הצעה כזו לידינו כרגע, אז היא גם לא עומדת על הפרק.
נחום לנגנטל: אין לי ערובה שהבדיקה הולכת להתבצע ושכשנבוא לדון בסעיף בעוד חצי שנה, בדיון בתקציב 2002 שאכן יהיה לנו ספר שנוכל לבדוק אותו ביסודיות וברצינות.
נחום לנגנטל: לכן אני אמרתי שאין לי ברירה, אני צריך להצביע נגד התקציב.
נחום לנגנטל: אני באופן אישי פתוח לשמוע הצעות שונות ולו בכדי שהשידור הציבורי ימשיך וכדי שהעובדים לא יקופחו, ושהמסך לא יוחשך.
נחום לנגנטל: אבל להביא את אותו הדבר as is ולהגיד: תצביעו, כי אחרת זה יוחשך, אז זה אקדח על הרקה שלנו ואני לא מרגיש נוח עם הדבר הזה.
דוד גלנוס: אני מבקש בשם העובדים זכות דיבור לפני ההצבעה, מפני שאומרים פה כל מיני דברים.
דוד גלנוס: אין לי איגוד מקצועי, אין לי הסתדרות.
דוד גלנוס: אין שום דבר.
ישראל כץ: אנחנו נשמח לשמוע אתכם.
איתן כבל: אולי יש לי יתרון בזה שלא עסקתי בנושא רשות השידור.
איתן כבל: אבל יחד עם זאת, כמי שעוקב מהצד כמו כל אזרח, כאשר אני שומע את ההנהלה ואת האחרים ואת חברי הכנסת, אני די נבוך.
איתן כבל: אני בעד שידור ציבורי ברמה העקרונית.
איתן כבל: זו תפיסת עולם.
איתן כבל: אבל כשאני שומע את מנכ"ל הרשות ואת האחרים אני נזכר בימיי בטירונות כאשר עולות הטענות של: שתו לי, אכלו לי.
איתן כבל: זאת אומרת, הטירון אף פעם לא אשם.
איתן כבל: אני רוצה לתמוך ולעזור.
איתן כבל: אני רוצה שהאצבע תסייע לקידום השידור הציבורי במדינת ישראל כי אני מאמין בו.
איתן כבל: אבל, מה אני כאזרח מקבל תמורת 517 ₪ האלה?
איתן כבל: עם כל הכבוד לחברי שירי ויצמן, עכשיו לא מעניין אותי האולפן בבאר-שבע ולא כל הסחר מכר מה יהיה או לא יהיה.
איתן כבל: אני מתרשם כי גם אם נאשר עכשיו את התקציב, המקרה הזה יחזור על עצמו וזה רק עניין של זמן.
איתן כבל: אני כאזרח חייב לשלם את הסכום של 517 ₪ עבור האגרה.