GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל פרנק: מאחר שזו חברה של פרויקט, ועדת ההיגוי היא זו שקובעת את המדיניות לפרויקט.
ניסן סלומינסקי: באופן תיאורטי יכולה לבוא גם חברה אחרת ולהגיד שהיא רוצה לעשות אותו דבר או שפטור ממכרז הכוונה שזה רק היא?
יצחק כהן: זה לא עמד במבחן אף פעם.
יצחק כהן: הקימו מסלול ואמרו: כזה ראה וקדש.
<מיכל פרנק: כמו שאמרנו זו חברה לתועלת הציבור.
<מיכל פרנק: זה לא ביזנס, אין פה רווח.
<מיכל פרנק: החברה לא עושה רווח וכמו שאמרנו התקורות שלה מאוד נמוכות, אבל התשומות שלה מצוינות.
<מיכל פרנק: אני תיכף אדבר ברמה המהותית, כי זאת זכות להיות שותפה לפרויקט הזה.
<מיכל פרנק: הוא מנוהל מבחינה מקצועית, תפעולית, חינוכית, בטיחותית, באמת בצורה יוצאת דופן, ואני מנהלת לא מעט.
<מיכל פרנק: רוב התקנה שעומדת פה בפניכם נמצאת אצלי.
<מיכל פרנק: ועדת ההיגוי קובעת את המדיניות.
<מיכל פרנק: חברי ועדת ההיגוי הם השר נפלתי בנט הוא היושב-ראש, היועצת המשפטית של משרד ראש הממשלה, חשב משרד ראש הממשלה והסמנכ"לית.
ניסן סלומינסקי: מה שנשאל כאן זה שתי שאלות.
ניסן סלומינסקי: תגלית עושה עבודה אדירה, אני לא אומר סתם, אבל באופן תיאורטי נניח תבוא עכשיו חברה אחרת ותגיד: אני מוכנה לעשות חלק מהדברים האלה - - -
אלעזר שטרן: ניסן, הבנתי את השאלה - - -
ניסן סלומינסקי: השאלה השנייה.
ניסן סלומינסקי: תוך כדי הדיבור שלך הבנתי ששר התפוצות הוא היושב-ראש.
ניסן סלומינסקי: חוץ מזה שהוא היושב-ראש, האם יש משהו שקשור למשרד שלו?
ניסן סלומינסקי: הבנתי שהכול מתנהל במשרד ראש הממשלה, אז חוץ מהיותו יושב-ראש, יש לו עוד משהו?
אלעזר שטרן: ניסן, אין לו זמן, הוא שר הדתות, התפוצות , ירושלים, הכלכלה.
אלעזר שטרן: איך אתה רוצה שיהיה לו זמן?
ניסן סלומינסקי: למה הוא נוסע לאוסטרליה, להביא אנשים או למקומות אחרים?
אלעזר שטרן: זה בשביל לרתום אותם לגרעין האירני.
ניסן סלומינסקי: שקט.
<מיכל פרנק: קודם כול ליושב-ראש בפני עצמו יש כוח ויש משמעות.
<מיכל פרנק: כמובן שאנחנו מתואמים עם היושב-ראש, מתאמים אתו את המדיניות, עובדים בצמוד למנכ"ל שלו ועם אנשי המקצוע של המשרד שלו בהרבה תחומים שמשיקים.
<מיכל פרנק: בגלל ההיסטוריה של הדברים שהשתנו ועברו ממקום למקום, יש שינוי, וגם בגלל הסכמות כאלה ואחרות.
<מיכל פרנק: ירושלים גם היתה אצלנו, אפילו אצלי, ועברה באופן מלא למשרד לירושלים והתפוצות.
<מיכל פרנק: זה לא המצב לעניין הזה, אבל יש מעורבות גדולה מאוד ושיתוף פעולה.
<מיכל פרנק: לשאלת המכרז.
<מיכל פרנק: ההתקשרות היא בהתאם לוועדת מכרזים בפטור למכרז, אבל מפורסמת לציבור אחרי קבלת הפטור להערות.
<מיכל פרנק: זאת אומרת, היה ויש ארגון שהיה רוצה להתמודד עם הסוגיה הזאת, עד היום הוא לא הגיע, ואני כן חוזרת לתשובה שלי שברמה המהותית - - -
יצחק כהן: ארגון עם בורד דומה?
אלעזר שטרן: איציק, צריך להביא סכום כסף כזה.
יצחק כהן: צריך כמה חברים טובים.
אלעזר שטרן: עזוב, באמת.
יצחק כהן: אנחנו שמים חצי מיליארד והם שמים חצי מיליארד.
אלעזר שטרן: הם שמים יותר.
אלעזר שטרן: הם שמים פי שניים.
ניסן סלומינסקי: על כל שקל הם שמים פי שניים.
יצחק כהן: התקציב סך הכול מיליארד וחצי?
<מיכל פרנק: קודם כול, גדלנו מאוד, התקציב גדל מאוד - -
יצחק כהן: בעקבות תלמידי חו"ל של ישיבת מאיר.
<מיכל פרנק: - - אתגרנו את החברה, אתגרנו עוד יותר את הפילנתרופיה.
<מיכל פרנק: אמרנו שנגדיל את ההשקעה הממשלתית בגלל הצלחת הפרויקט, כדי להגיע לשיעור כמה שיותר גבוה מצעירי העם היהודי בשל ההצלחה, אבל כנגד זה גם הפילנתרופיה צריכה להוכיח את זה.
<מיכל פרנק: אגב, זה אחד הארגונים היחידים שבשנים הקשות שבהן כל הפילנתרופיה היהודית למטרות יהודיות וישראליות ירדה, בתגלית זה רק עלה.
ניסן סלומינסקי: מי אחראי על מציאה, גידי?
<גידי מרק: הכול ביחד.
<מיכל פרנק: לא שגידי לא עושה עבודה - - -
אלעזר שטרן: לא גידי, אבל גידי.
<מיכל פרנק: תנו לי.
<מיכל פרנק: שאלתם, אני אענה.
<מיכל פרנק: בקיצור, אנחנו שמים מקסימום שליש.
<מיכל פרנק: ייאמר לזכות הפרויקט שאנחנו תמיד מתחת לשליש, לא בגלל שאנחנו לא שמים את חלקנו, אלא בגלל שהם תמיד מצליחים לגייס יותר כסף.
<מיכל פרנק: הפילנתרופיה – יש קרן שנקראת "פאונדיישן", היא לא קשורה, היא חברה אחות בארצות-הברית שהיא מגייסת את הכספים הפילנתרופיים, בעיקר לצערי מיהדות ארצות-הברית, יש ניסיונות רבים גם ממקורות אחרים.
<מיכל פרנק: יש לנו התחלה בזכות גידי של פילנתרופיה ישראלית שמשתתפת בפרויקט.
<מיכל פרנק: מאיר שמיר, ייאמר לזכותו, ארגן קבוצה יפה וזה גם הולך וגדל.
<מיכל פרנק: בפילנתרופיה הזאת יש המייסדים שבאו עם הרעיון ושמו את כספם האישי, כבר מיליונים, אם לא עשרות מיליונים במהלך השנים.
<מיכל פרנק: יש קבוצה עצומה – כמה תורמים יש לפאונדיישן היום?
<גידי מרק: היום כבר 30,000 או 25,000.
<מיכל פרנק: 25,000 תורמים, שחלקם בינוניים.
ניסן סלומינסקי: הגוף הזה נמצא בארץ או בחוץ לארץ?
ניסן סלומינסקי: האם יש לו אנשים שעובדים בשכר?
<מיכל פרנק: הגוף שמגייס הוא גוף זר.
<מיכל פרנק: לי אין שום התקשרות אתו, אבל במידה מסוימת הוא כמו שותף שלי.
<מיכל פרנק: זאת אומרת, הוא מזרים כסף.
<מיכל פרנק: ההתקשרות שלי עם החברה לתועלת הציבור הישראלית, הם מגייסים כסף בחוץ-לארץ כמובן, כי להם יש זכות לפטור ממס, מה שלא היה אפשרי - - -
ניסן סלומינסקי: נניח גם - - -
<מיכל פרנק: יש להם מנגנון שלהם שממומן על-ידי התורמים שלהם.
ניסן סלומינסקי: גם הפדרציות מגייסות כסף - - -
יצחק כהן: גידי, כמה התקציב כולו?
ניסן סלומינסקי: רב יצחק, שנייה.
יצחק כהן: אני מדבר עם גידי.
ניסן סלומינסקי: נעשה דיון מסודר.
ניסן סלומינסקי: הפדרציות לדוגמה, מה שנקרא "הסוכנות", מגייסות כסף, אבל 90% מזה נשאר שם, רק 10% עובר לישראל.
ניסן סלומינסקי: השאלה בקרן הזאת, מה היחס בין מה שמגייסים לבין מה שבאמת הולך לפרויקט?
ניסן סלומינסקי: האם יש שליטה על זה?
ניסן סלומינסקי: האם מישהו יודע?
<מיכל פרנק: קודם כול, גידי הוא לא המנכ"ל של הקרן, ולא במקרה, ואני לא אחראית על הכסף שמגיע.
<מיכל פרנק: כל מה שאני יכולה להגיד שהכסף – אם תאשרו אותו, כי נכון לעכשיו אני לא עומדת בהתחייבות החוזית של הממשלה כלפיהם – אנחנו שמים את הכסף בדיעבד אחרי שהכסף גויס מתרומות והגיע נטו לחברה.
<מיכל פרנק: אנחנו משלמים כסף פר משתתף.
ניסן סלומינסקי: אני שואל על גיוס הכסף.
<מיכל פרנק: אני מניחה שהם מרוויחים הרבה יותר מגידי, ודאי כמה עשרות פעמים יותר ממה שאני מרוויחה.
ניסן סלומינסקי: לא המשכורת שלהם.
ניסן סלומינסקי: מישהו יודע - - -
<גידי מרק: אנחנו יודעים.
<גידי מרק: אני.
ניסן סלומינסקי: אם כך, תן תשובה שנדע.
ניסן סלומינסקי: אני יודע שבאיסוף כספים בארצות-הברית רק 10% להערכתי, אולי טיפה יותר, מתגלגל לארץ, רוב הכסף נשאר לפעילות בארצות-הברית.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע בדיוק על הקרן הזאת.
ניסן סלומינסקי: תספר לנו איך זה הולך.
<גידי מרק: אני לא יודע כמה יצא השנה, אני מניח שזה יהיה משהו בסביבות 47 מיליון דולר, אני לא בטוח.
<גידי מרק: צריך לבדוק את המספרים.
<גידי מרק: 47 מיליון דולר, כאשר מתוכם נקבל לפחות 35 מיליון דולר.
<גידי מרק: בסך הכול כשמסתכלים על מדד גיוסי כספים, ההוצאות מול ההכנסות, הקרן הזאת היא אחת היעילות.
ניסן סלומינסקי: כלומר, 47 ו-35.
ניסן סלומינסקי: כלומר, 12 מיליון נשארים שם.
<גידי מרק: כן, מתוכם 5 מיליון השאירו השנה בתור רזרבה שאולי תצא לתרומה, כדי שתהיה קרן קיימת למקרה שנראה עלייה בביקוש בעלייה לארץ.
אראל מרגלית: כמה מייסדים יש לקרן?
<גידי מרק: יש בורד.
<גידי מרק: אלה המייסדים הגדולים שלנו.
אראל מרגלית: מי הם?
אלעזר שטרן: סטיינהרדט, ברונפמן, שוסטרמן.
<גידי מרק: זה התחיל מ-15 פילנתרופים יהודים, שכל אחד התחייב על מיליון דולר לשנה במשך חמש שנים, והכוונה היתה להתחיל בפיילוט לחמש שנים.
<גידי מרק: כבר בשנה השלישית ראו שהביקוש הוא אין-סופי והחליטו להמשיך את זה לשנים יותר רבות, ואז הקימו את הקרן הזאת בצורה המקצועית שלה, והיום היא גדלה כל שנה בממוצע של 5 מיליון דולר.
<גידי מרק: כשכל הקרנות האחרות נפלו ב-2008, המשכנו לגדול, ואני מניח שגם נמשיך לגדול.
ניסן סלומינסקי: אתה אומר שיש ביקורת שלכם גם על זה וגם על זה.
<גידי מרק: בשנים האחרונות התחלנו לראות יותר ויותר מהבוגרים שלנו שמתחילים לתת לנו כסף, וזאת ההשקעה הגדולה.
<גידי מרק: אתה שואל כמה הם משלמים?
<גידי מרק: הם ישלמו.
<גידי מרק: אנחנו כבר רואים ש-46% כבר נותנים.
ניסן סלומינסקי: שאלתי על הקרן, רציתי לדעת שיש לכם מעקב.
אלעזר שטרן: השאלה כמה נשאר בארצות-הברית.
אלעזר שטרן: חלק ממה שנשאר בארצות-הברית זה לא למנגנון, זה לפעילויות המשך.
ניסן סלומינסקי: למנגנון נשאר סכום.
אלעזר שטרן: נכון, אבל לא 45 - - -
ניסן סלומינסקי: לא, 12 מיליון, ההפרש בין 47 ל-35.
<גידי מרק: אני צריך לבדוק את המספרים היטב.
<גידי מרק: עד כמה שזכור לי למנגנון הולכים 7 מיליון דולר, חוץ מזה יש ארגון שנקרא "נקסט", שהוא שייך לבורד של הפאונדיישן, והם מוציאים בערך 3-2 מיליון דולר לפעילויות המשך, בעיקר ארוחות שישי, שזה דבר שהם מנסים עכשיו להכניס בצורה יותר חזקה ללוח השנה היהודי של המשתתפים שלנו.
<גידי מרק: צריכים להבין שחלק גדול מהמשתתפים שלנו באים מבתים שהם לגמרי-לגמרי לא גדלו בהם כיהודים.
<גידי מרק: אנחנו אומרים להם שהם יהודים, גם כשאבא וגם כשאימא, כששניהם יהודים.
<גידי מרק: הם אומרים: אני אפילו לא ידעתי שאני נחשב יהודי, כי אני לא הולך לבית הכנסת.
<גידי מרק: עכשיו אנחנו מתחילים בקמפיין בקמפוסים, פשוט לעמוד בפני האנשים האלה ולהגיד להם: חברים, אתם יהודים והמקום שלכם זה להגיע לישראל.
<גידי מרק: אתם מביאים אותם שלא לשמה, ואתה רואה שאנשים נשארים בארץ.
<גידי מרק: כ-40% או נשארים או באים פעם נוספת אחרי ההגעה לארץ.
<גידי מרק: בכל מקום שאתה הולך אתה שומע היום צעירים שמסתובבים עם מבטא אמריקני, אלה בוגרי תגלית, בעיקר בחוף בתל-אביב, אבל גם בהרבה מאוד מקומות.
<גידי מרק: אני רואה עכשיו שבממשלה יש הרבה בוגרי תגלית.
אראל מרגלית: יש גם בהיי-טק הירושלמי.
יצחק כהן: ליצמן בוגר תלמידי חו"ל.
יצחק כהן: זה תקציב שקוצץ.
אלעזר שטרן: לא הבנתי מה הבעיה של תלמידי חו"ל.
סתיו שפיר: הם מעורבים עמוק פוליטית.
ניסן סלומינסקי: מותר לאדם להיות מעורב פוליטית, אם הוא נותן לדברים חשובים.
אלעזר שטרן: זה לאורך הרבה שנים, לא משנה מי המפלגה.
אלעזר שטרן: אגב, חלקם מעורבים פוליטית, אבל לא מעורבים בביזנס.
ניסן סלומינסקי: אם הוא נותן לדברים חשובים, מה - - -
יצחק כהן: מה פה יותר חשוב מתלמידי חו"ל של הישיבות?
ניסן סלומינסקי: זה לא קשור עכשיו.
ניסן סלומינסקי: אל תערבב.
ניסן סלומינסקי: זו לא המטרה של הדיון עכשיו.
ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו באים ללמוד על תגלית ואחר-כך על מסע.
ניסן סלומינסקי: יש לי רק שתי שאלות, אחר-כך אחרים ישאלו.
אראל מרגלית: זה פרויקט ענק.
ניסן סלומינסקי: זה פרויקט חשוב מאוד, ואם בעשרה ימים שהחבר'ה נמצאים פה הם מצליחים להביא נתונים כאלה, הייתי אולי מעביר לכם את כל מערכת החינוך בישראל שתביאו בעשרה ימים הישגים כאלה.
ניסן סלומינסקי: החברות שעוסקות בזה – כבר דיברתי אתך אתמול, קיבלתי כמה תלונות מחברות שנמצאות בארץ שרוצות להיות שותפות בפרויקט הענק הזה והן לא מצליחות.
ניסן סלומינסקי: הם אומרים לי שזה נעשה כך: נניח יש איזה קריטריונים, הם ניגשים, ואומרים להם: מי שיכול להשיג שלושה אוטובוסים, אני לא יודע בדיוק מה.
ניסן סלומינסקי: כשמצליחים להגיע לזה, מעלים את הרף לעשרה אוטובוסים.
ניסן סלומינסקי: אחר-כך כשמגיעים לעשרה, מעלים את הרף ל-30 והם לעולם לא מצליחים להיכנס לזה, ויש קבוצה מסוימת קבועה שרק היא יכולה להיות.
ניסן סלומינסקי: אני אומר מילים שאני לא יודע, אבל אמרו לי.
יצחק כהן: כבר צובעים בילד אין את האוטובוסים בצבע של תגלית.
ניסן סלומינסקי: השאלה אם זה כך.
ניסן סלומינסקי: בתוך האתרים שאמרתם, רציתי לדעת לדוגמה האם מי שרוצה, יש לו אופציה להגיע נניח למערת המכפלה?
<גידי מרק: אם הקבוצה מגישה בקשה.
<גידי מרק: כל מקום שמאושר מבחינה ביטחונית מאושר מבחינת תגלית.
ניסן סלומינסקי: אמרו לי שיש לכם חסם במנהרות, שיש שם שלג כל השנה והם לא עוברים את המנהרות לכיוון גוש עציון.
ניסן סלומינסקי: שם זה נעצר.
<גידי מרק: כבוד היושב-ראש, כל מה שמאושר מבחינה ביטחונית מאושר בתגלית.
ניסן סלומינסקי: באופן תיאורטי אם יש אוטובוס שרוצה או קבוצה, הם יכולים להגיע גם למערכת המכפלה או לגוש עציון.
סתיו שפיר: זה מה שמפריע לך בסיפור, שיגיעו למערת המכפלה?
ניסן סלומינסקי: שאלתי, אני לא מכיר את זה.
עפר שלח: אתה חש בחסרונה של אורית סטרוק היום?
ניסן סלומינסקי: היא לא יכולה להגיע, היא תקועה בחברון.
ניסן סלומינסקי: היא שאלה, וזה בסדר גמור.
סתיו שפיר: היא תקועה במערת המכפלה?
ניסן סלומינסקי: רבותי, א', אני שמח.
ניסן סלומינסקי: ב', לשאלה הראשונה.
<גידי מרק: אני אשמח לבדוק לפרטים.
<גידי מרק: זה משהו מאוד-מאוד גדול.
<גידי מרק: אנחנו מחויבים לסטנדרטים הכי גבוהים שיש, ומה שאנחנו רואים זה לא מי שאנחנו מביאים, אלא אנחנו רואים את כל אותם עשרות אלפים שעוד לא הבאנו, וכל אחד שאנחנו לא מביאים יש לו סיכוי להתבוללות של 50%, בגלל זה אנחנו מנסים לסחוף את כל מי שעובד אתנו למעלה, כל הזמן להעלות את המספרים.
<גידי מרק: אנחנו לא בית הבראה, אני מצטער.
<גידי מרק: כל מי שמגיע, קיבל במשך שנים שניים-שלושה מחזורים בתור צ'אנס לעבוד, אבל יש כאלה שאומרים שהם רוצים להביא רק קבוצה אחת מתוך 1,100 קבוצות בשנה, אז נורא קשה לנו להחזיק ארגון יעיל עם 200 ספקים.
<גידי מרק: אנחנו משאירים את הספקים לאותם 15 גורמים שעובדים אתנו, ואותם 15 מארגנים שעובדים אתנו קשורים למאות גורמים בארץ, לישיבות, לבתי ספר, לבתי מלון ולכל האתרים של רשות הגנים הלאומיים וכדומה.
<גידי מרק: אנחנו בסך הכול מינהלת מאוד קטנה, בסך הכול 30 איש עובדים בארץ ואי-אפשר לנהל את כל העולם עם 30 איש.
ניסן סלומינסקי: מאחר שביקשו ממני, העירו, וזה כבר עלה פה, תבדוק ותיתן לי תשובה.
ניסן סלומינסקי: אתה לא צריך לחזור, אפילו תשובה כתובה, שאני אוכל לענות לאחרים.
<גידי מרק: אני אשמח לבדוק את הנושא לגופו.
<גידי מרק: רק רציתי להוסיף עוד דבר.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאנשים ירצו לשאול עוד שאלות.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, רצית קודם לשאול.
אלעזר שטרן: קצת נמנעתי מלדבר, כיוון שאני קשור לפרויקט הזה הרבה מאוד שנים.
ניסן סלומינסקי: אתה יכול לשבח אותו, זה בסדר.
יצחק כהן: גילוי נאות.
ניסן סלומינסקי: אחרי שאתה עושה גילוי נאות, אתה יכול לשבח.
אלעזר שטרן: בגילוי נאות אני אגיד שני דברים.
אלעזר שטרן: אני קשור אליו כיון ש-50,000 או 60,000 חיילים שיש כאן, קיבלתי על זה פרס מברונפמן, את הפרס הראשון.
אלעזר שטרן: לא קיבלתי אגורה, כי הייתי חייל אז.
יצחק כהן: השקיע ברונפמן.
יצחק כהן: ידע במה להשקיע.
יצחק כהן: שלח לחמך.
אלעזר שטרן: אחר-כך ייעצתי לחברה אחת מ-15 החברות האלה.
אלעזר שטרן: הם הגבילו כדי לתת מקום לחברות אחרות, הם הגבילו כמה חברה יכולה להיות גדולה בגלל הצד ההפוך של מה שנאמר פה.
ניסן סלומינסקי: השאלה אם לא בכל פעם הגדילו את הדרישה.
ניסן סלומינסקי: אמרו לי שבכל פעם שענו על נתון, פתאום העלו אותו.
ניסן סלומינסקי: גידי יבדוק ונראה.
אלעזר שטרן: הפרויקט הזה, כמו שגם נאמר פה, הוא הפרויקט הכי מוצלח לעם היהודי.
אלעזר שטרן: אני אומר גם לאיציק - - -
יצחק כהן: אני בעד הפרויקט, אבל לא על חשבון אחר.
יצחק כהן: שהם יפרחו עם חצי מיליארד ושהמסכנים שמקבלים 40 מיליון, שלא יקצצו להם את זה.
ניסן סלומינסקי: 30 מיליון השנה.
יצחק כהן: אני לא יודע מה ההתנהלות הפנימית, את זה צריך לבקר.
אלעזר שטרן: - - - שני שלישים באים מבחוץ, ולכן גם הפטור ממכרז.
אלעזר שטרן: אם אתה מביא סכום כזה בכל משרד ממשלתי, תקבל על זה פטור ממכרז.
אלעזר שטרן: בשורה התחתונה, למשל ארוחות ליל השבת האלה הם מוסד השידוכים היהודי הכי גדול בצפון אמריקה.
יצחק כהן: אין פרויקט שהוא חף מביקורת.
יצחק כהן: לדעתי גם גידי צריך לבקש ביקורת, כי הרינונים סביב הפרויקט הזה בטח גם מגיעים לאוזניו.
אלעזר שטרן: אני חושב ש-12 שנים מכון מחקר אחד עושה את הסקרים, הייתי מחליף אותו.
יצחק כהן: כדאי אפילו שאתם תיזמו ביקורת, כי יש יותר מדי דיבורים.
יצחק כהן: יותר מדי דיבורים זה לא טוב.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מברכים אותך ומודים לך על זה שהכנסת את צה"ל בצורה כל-כך יפה.
ניסן סלומינסקי: זה לא רק מוסיף לחבר'ה שהגיעו מחוץ-לארץ, זה מוסיף לחיילים עצמם.
ניסן סלומינסקי: כשאתה פעיל באיזה תחום, לך עצמך כשאתה פעיל, כחייל, זה מוסיף המון.
ניסן סלומינסקי: מגיע לך יישר כוח גדול.
אלעזר שטרן: לא בגלל זה דיברתי.
ניסן סלומינסקי: לא חשוב, אבל מגיע.
קארין אלהרר: אלעזר, מה שמגיע – מגיע.
סתיו שפיר: תגלית היא באמת פרויקט נהדר, אבל אם יש משהו שצריך לציין פה ואראל התחיל להגיד קודם, שהלוואי שגם לפרויקטים נהדרים אחרים יהיה לובי כזה חזק בכנסת, שבמקרה הזה הוא מבוסס באמת על תורמים מאוד גדולים שגם תורמים לכל מיני גופים אחרים ולכל מיני פוליטיקאים, ונקווה שגם פרויקטים עם פחות עוצמה מבחינת השותפים הכלכליים שבהם, שהם פרויקטים טובים וחיוביים, שהם יזכו לכזה לובי ולכזה קול תרועה בחדר הזה.
אלעזר שטרן: יש דוגמה?
סתיו שפיר: בכלל לא דיברתי על פרויקטים מכיוון אידיאולוגי כזה או אחר.
סתיו שפיר: לא אמרתי בציניות, תגלית היא באמת פרויקט מצוין.
סתיו שפיר: אני רואה את התגובות שמגיעות מאנשים שהגיעו לארץ אחר-כך, שעשו עלייה, אני רואה את התגובות מחיילים שמשתתפים בפרויקט.
סתיו שפיר: פגשתי קבוצות בעצמי.
סתיו שפיר: הוא פרויקט נהדר.
יצחק כהן: אני חושב שגם הפרויקט של תלמידי חו"ל בישיבות הוא מצוין, גם הרבה יותר זול.
סתיו שפיר: אנחנו, כחברי ועדה, צריכים להיות קשובים ולשים את זה עמוק בתוך הראש שלנו ולהיות מודעים בכל דיון כזה, כשמגיעות בקשות – הן בדרך כלל אפילו לא מגיעות – לתמיכה מארגונים חשובים אחרים, שלא מקבלים תמיכה ממשלתית בכלל – אנחנו צריכים לזכור את הדבר הזה.
סתיו שפיר: אני רק מציינת, וחשוב שזה יהיה בפרוטוקול.
אלעזר שטרן: סתיו, אני שואל באמת, האם יש גוף כזה שאת מתכוונת אליו?
סתיו שפיר: צריך לציין את כל הארגונים החברתיים המדהימים שעושים עבודה מדהימה ולא מקבלים שקל מהמדינה?
ניסן סלומינסקי: היא מתכוונת לגופים שוועדת השרים אישרה אתמול.
סתיו שפיר: אני בכלל לא מדברת על זה.
סתיו שפיר: אני לא מדברת על החוק הפיקטיבי שהמצאתם.
סתיו שפיר: זה לא העניין.
ניסן סלומינסקי: החוק לא פיקטיבי, יכול להיות שהקבוצות האלה פיקטיביות.
סתיו שפיר: הוא מאוד פיקטיבי.
סתיו שפיר: זה חוק פופוליסטי שכל מטרתו היתה לעשות בלגן תקשורתי, ובזה הוא הצליח.
סתיו שפיר: אני לא אוסיף לבלגן.
סתיו שפיר: אני מדברת על זה שהרבה מאוד ארגונים חברתיים מצוינים לא מקבלים שקל מהמדינה, וזה כי אין להם כזה לובי מוצלח.
סתיו שפיר: צריך לציין את זה, ויודעים על זה.
סתיו שפיר: אני לא מדברת רק על ארגונים שתפקידם להביא עלייה.
סתיו שפיר: זה לא בא לגרוע בשום דבר מהדברים הטובים שנעשים בתגלית.
ניסן סלומינסקי: ניתן עכשיו למסע להסיע אותנו?
<לירן אבישר: אני מתנצלת על האיחור.
<לירן אבישר: אני מנכ"לית מסע כבר חודש, מנכ"לית חדשה.
ניסן סלומינסקי: מי היה המנכ"ל הקודם?
<לירן אבישר: איילת שילה-תמיר היתה המנכ"לית הקודמת והיא עכשיו משנה למנכ"ל הסוכנות.
<לירן אבישר: אני הייתי במשרד ראש הממשלה בשנים האחרונות ועכשיו אני פה.
<לירן אבישר: כמה מילים על מסע.
<לירן אבישר: מסע הוא פרויקט בן קצת יותר מתשע שנים, עוד מעט הוא חוגג את שנת העשור שלו.
<לירן אבישר: הרעיון בבסיס מסע הוא לייצר תקופה ארוכה שבה צעירים בני 18 עד 30 מכל העולם חווים חוויית חיים ארוכה בישראל שהיא בין חמישה חודשים לעשרה חודשים.
<לירן אבישר: חוויית החיים הזאת יכולה להיות הן gap year, שזה אומר שנה בגיל 18-17 בלימודים, או במוסדות של לימודי יהדות, או במסגרת שנת הכשרה של תנועות הנוער, או בתוכניות נוספות, זה יכול להיות לימודים אקדמיים וזה יכול להיות בתקופת הפוסט קולג', סוגים של הכשרות והתמחויות שעושים פה החבר'ה בחברה הישראלית.
<לירן אבישר: חלקם מחליטים להישאר בארץ ולעשות עלייה אחרי תקופת ההכשרה הזאת, חלקם חוזרים לתפוצות, כשהשאיפה שלנו היא באמת לפתח איזה קשר עמוק וחיבור עמוק גם לעם היהודי, גם לחברה הישראלית, והתקופה הארוכה הזאת בארץ מאפשרת לנו לייצר את זה באמצעות תכנים חינוכיים שהקבוצה עוברת, חוץ מתוכנית הליבה שלה, במהלך חמישה החודשים או עשרה החודשים שהם שוהים בארץ.
<לירן אבישר: עד היום מסע - - -
ניסן סלומינסקי: האם אלה אנשים שאתם מגייסים ומביאים לארץ?
ניסן סלומינסקי: איך זה עובד בדיוק?
<לירן אבישר: אני אסביר את המודל של העבודה.
<לירן אבישר: מסע גם עובדת באמצעות ספקים.
<לירן אבישר: יש לה אומנם מערך שיווק ומכירות עצמאי משלה, אבל מערך השיווק והמכירות נועד לסייע, להגדיל את מספר המשתתפים בקרב המארגנים.
<לירן אבישר: המארגנים שלנו הם קבוצה גדולה, אולי גדולה מדי.
<לירן אבישר: זה משהו שאני אבחן בתקופה הקרובה.
<לירן אבישר: בכל תחום יש מארגנים.
<לירן אבישר: מארגן יכול להיות, החל מאוניברסיטה לצורך העניין, שבה יש לימודים אקדמיים, יכול להיות מוסד תורני שבו לומדת קבוצה, יכול להיות חברה כמו החוויה הישראלית ויכולה להיות גם חברה של תיירות חינוכית, כמו שתיאר גידי קודם, וחברות כאלה עושות בדרך כלל גם את תגלית וגם את הפרויקטים היותר ארוכים שלנו.
<לירן אבישר: זה פחות או יותר המודל.
ניסן סלומינסקי: יש איזה גוף או מישהו שפועל באוניברסיטאות נניח, ניקח את ארצות הברית רק כדוגמה, ומנסה לגייס יהודים שירצו לעלות לארץ לתשעה חודשים?
<לירן אבישר: שירצו לחוות חוויית חיים ארוכה בארץ.
<לירן אבישר: לעלות לארץ זו התקווה שלנו.
ניסן סלומינסקי: במסגרת תוכנית מסודרת שלכם.
ניסן סלומינסקי: תשעה חודשים בארץ זה לא כמו עשרה ימים שעושים טיול, וכאן כל אחד ילמד, זה ילמד באוניברסיטה, זה יעשה משהו אחר במסגרת.
ניסן סלומינסקי: א', מי מממן אותו?
ניסן סלומינסקי: ב', איפה אתם נכנסים לתמונה?
ניסן סלומינסקי: נניח הוא ילמד באוניברסיטה, איפה אתם נכנסים לתמונה?
<לירן אבישר: אני אגיד משהו גם על התוכנית וגם על מודל המימון.
<לירן אבישר: אני אדגים את זה.
<לירן אבישר: יש פרויקט למסע, שקוראים לו , "ITF - Israel Teaching Fellows", לדוגמה יש שם 160 משתתפים שמלמדים אנגלית בכל מיני יישובים, חלקם בפריפריה, חלקם לא בפריפריה.
<לירן אבישר: אנחנו נעשה את הגיוס.
<לירן אבישר: זה פרויקט לדוגמה שבו אנחנו עושים את הגיוס, ואז יש מארגנים ספציפיים שהם ממש דואגים ליום יום, ללוגיסטיקה של המשתתף.
<לירן אבישר: זו דוגמה אחת.
ניסן סלומינסקי: הוא משלם כסף או מקבל כסף?
<לירן אבישר: אני כבר אגיע למודל המימון.
<לירן אבישר: אני רק אביא כמה דוגמאות.
<לירן אבישר: פרויקט אחר הוא לדוגמה IGF, שאנחנו עושים יחד עם מרכז בגין, הוא יהיה המארגן.
<לירן אבישר: IGF זה Israel Government Fellows, אתם יכולים לפגוש גם בכנסת, גם במשרד המשפטים, גם במשרד החוץ, מתמחים שבאים לעשרה חודשים במשרד ממשלתי, תורמים את תרומתם, מתחברים את החיבור שלהם.
<לירן אבישר: ילד במשרד החוץ מבין שמה שרואים מפה לא רואים משם, שהמורכבות היא הרבה יותר גדולה.
<לירן אבישר: יכול להיות שהוא יחזור עם זה הביתה ויכול להיות שהוא יישאר אתנו כאן.
<לירן אבישר: יכול להיות שנעשה תוכניות הכשרה למשתתפים מחמ"ע.
<לירן אבישר: אנחנו מזהים שם שיש איזה חיפוש של נתיב החוצה.
<לירן אבישר: יש פרויקט באמצעות מארגן מסיסקו, הם יעשו שם שנה שלמה של הכשרה, של איזו הסבה מקצועית שבסופה הם יצאו - - -
אראל מרגלית: גם חברות היי-טק אחרות יש לכם פה.
<לירן אבישר: בוודאי, גם בחברות היי-טק אחרות יהיו לנו מתמחים.
<לירן אבישר: אותו דבר עם צרפת לדוגמה.
<לירן אבישר: אנחנו נחפש פרויקטים של הכשרה, פרויקטים שאנחנו יודעים שבסופם יש סיכוי טוב שהם ירצו להישאר בארץ והם ירצו שתהיה להם איזו - - -
ניסן סלומינסקי: בתקופה שכל אחד, זה נמצא בסיסקו, זה נמצא במקום אחר, יש איזה קשר אתם?
ניסן סלומינסקי: אתם עושים משהו אתם?
<לירן אבישר: בהחלט.
<לירן אבישר: יש משהו שנקרא "די.
<לירן אבישר: אן.
<לירן אבישר: איי מסע".
<לירן אבישר: די.
<לירן אבישר: איי מסע זה הדי.
<לירן אבישר: איי החינוכי שכל מארגן מחויב בו.
<לירן אבישר: הדי.
<לירן אבישר: איי של מסע קובע מה הם התכנים החינוכיים, הציוניים, היהודיים, שכל מארגן מחויב לתת למשתתף שלו אם הוא רוצה להיות מחובר תחת המטרייה של מסע, ליהנות מהמלגות שלה, ממערך השיווק, ממערך הפיתוח, ההסדרה, הרגולציה וכל מה שמסע היום יכול לספק בגלל יתרון לגודל.
<לירן אבישר: אנחנו אוכפים את די.
<לירן אבישר: איי מסע, יכולים לעשות את זה גם טוב יותר, מעבר לכך אנחנו עושים אקסטרה קוריקולום.
<לירן אבישר: אקסטרה קוריקולום זה אומר שיש תוכנית חינוכית שאנחנו מובילים לאורך השנה, שהיא מאפשרת בעיני את היתרון היחסי הגדול של מסע, שזה global jewish people, שזה מאפשר לי להפגיש יהודים מכל העולם, מכל התוכניות.
<לירן אבישר: לדוגמה היום בדיוק התחלנו במקום אתמול את סמינר המנהיגות שלנו, שיבואו 250 חניכים נבחרים ויהיו שבוע בפעילות שלנו.
<לירן אבישר: אנחנו מזהים אותם כדמויות בולטות בתוכניות.
<לירן אבישר: יש הרבה סמינרים כאלה שאנחנו מעבירים.
ניסן סלומינסקי: נניח אם שניים מתוככם עובדים בסיסקו, איך אתם נותנים להם את הדי.
ניסן סלומינסקי: אן,.
ניסן סלומינסקי: איי של מסע?
ניסן סלומינסקי: סיסקו נניח או מישהו אחר איך הוא מתחייב להעביר את הדי.
ניסן סלומינסקי: אן.
ניסן סלומינסקי: איי הזה?
<לירן אבישר: לא סיסקו מעבירה, אלא המארגן מעביר.
ניסן סלומינסקי: מי זה המארגן?
<לירן אבישר: המארגן הוא גוף תיירות חינוכי.
<לירן אבישר: זה יכול להיות החוויה הישראלית, זה יכול להיות טללים.
<לירן אבישר: גוף שעושה תיירות חינוכית יש לו את כל הקבוצה.
<לירן אבישר: יכול להיות ששניים יהיו במקום אחד ושניים יהיו במקום אחר, בשבתות הם ייאספו יחד, כל הקבוצה הזאת, יש להם רכז שעובד אתם במהלך כל השבוע.
ניסן סלומינסקי: רכז מטעמכם?
<לירן אבישר: הרכז הוא מטעם חברת התיירות.
אראל מרגלית: גם במעונות בירושלים הם גרים ביחד.
ניסן סלומינסקי: המארגן הוא החברה הזאת?
<לירן אבישר: כן, חברת התיירות החינוכית.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, יש לכם כמה מארגנים כאלה בארץ.
<לירן אבישר: יש מארגנים רבים עד רבים מדי.
<לירן אבישר: בארץ יש היום בסביבות 130 מארגנים.
אראל מרגלית: הם גם נשארים ביחד במעונות.
<לירן אבישר: צריך להבין גם מוסד תורני הוא מארגן לצורך העניין.
<לירן אבישר: התלמידים נמצאים אצלו, אנחנו נבוא לביקור.
<לירן אבישר: יש אצלנו רכזים שהם אחראים.
<לירן אבישר: יש רכז שאחראי על תוכניות לימודי יהדות, רכז שאחראי - - -
ניסן סלומינסקי: כמה סטודנטים כאלה יש לכם לשנה?
<לירן אבישר: היום בארץ יש יותר מ-10,000.
<לירן אבישר: השנה הזאת נגמרה ב-10,500 משתתפים, כך מסתמן, לכיוון ה-11,000.
<לירן אבישר: סך הכול היו עד עכשיו בארץ בחוויות ארוכות 86,000 משתתפים.
<לירן אבישר: בימים אלה נוציא את המחקר - - -
אראל מרגלית: בעיקר מארצות-הברית.
<לירן אבישר: כ-60% מהם זה מהשוק האמריקני.
<לירן אבישר: אפשר לומר על זה, בעיקר.
<לירן אבישר: אנחנו מזהים בצורה מאוד בולטת שהשווקים העולים שלנו והצומחים הם חמ"ע וצרפת, שאלה שווקים שהתוכניות שלהם יותר מוכוונות עלייה.
<לירן אבישר: אנחנו מזהים מגמות שקשורות גם לגורמי דחיפה.
משה גפני: מה זה 130 מארגנים?
<לירן אבישר: אמרתי קודם.
<לירן אבישר: אני פותחת sms בשביל להראות לך דוגמה.
<לירן אבישר: מארגנים בגזרה התורנית יכולים להיות בני עקיבא, מכון לב, מכון מאיר.
משה גפני: עזבי את הפירוט.
<לירן אבישר: אני נותנת דוגמה.
<לירן אבישר: מכון מאיר, ארץ הצבי, מדרשת הרובע, טללים, החוויה הישראלית – אלה יכולים להיות מארגנים.
ניסן סלומינסקי: עומדים לרשותו 100 או 200 שמגיעים, שהוא צריך לדאוג לפזר אותם במקומות שאתם מדברים עליהם ולדאוג לדי.
ניסן סלומינסקי: איי שלהם.
<לירן אבישר: לדאוג לדי.
<לירן אבישר: איי שלהם.
<לירן אבישר: התפקיד שלנו זה לבצע אכיפה, לעשות בקרה, והאקסטרה קוריקולום שאנחנו נעביר לרוחב התוכנית לכלל המשתתפים.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, לכל אחד מהמארגנים יש תחומים.
ניסן סלומינסקי: נניח לאוניברסיטאות, יש מארגן אחד או כל אחד מהמארגנים, יכול להיות ששניים מהחבר'ה שלו יהיו באוניברסיטה ושניים יהיו בסיסקו?
<לירן אבישר: לכל מארגן יהיו כמה קבוצות.
<לירן אבישר: לדוגמה ניקח את החוויה הישראלית.
<לירן אבישר: יש לה כמה וכמה פרויקטים כאלה.
<לירן אבישר: יכול להיות לה פרויקט לדוברי רוסית, פרויקט לדוברי צרפתית, פרויקט של התמחות לאמריקנים.
ניסן סלומינסקי: לחמישה מארגנים יש את האוניברסיטה העברית, כל אחד שולח כמה - - -
משה גפני: לא הבנתי, לא ענית לי השאלה, רק השתקת אותי עם בני עקיבא.
<לירן אבישר: סליחה.
<לירן אבישר: מי יכול להשתיק אותך?
משה גפני: יש קושי בעניין הזה, האמת.