GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איקה אברבנאל: בסוף שלב התכנון יהיו לנו את המספרים ואז נבדוק כמה פורשים, כמה פרישה מוקדמת.
<איקה אברבנאל: אגב כמה מנהלים יפוטרו, יפוטרו גם מנהלים.
אורלי לוי אבקסיס: מנהלי מחלקות או מנהלים בדרג גבוה שמשלמים להם הון עתק?
<איקה אברבנאל: יפוטרו מנהלים מכל הרבדים.
<איקה אברבנאל: תראו, המהלך הוא מאוד מקצועי.
<איקה אברבנאל: אני יודע שאתם מתייחסים פה - - -
גילה גמליאל: אתה יודע שזה שיח לא נוח בכנסת ישראל להיכנס לחברה ולדבר על ההתייעלות שלה?
גילה גמליאל: מבחינתנו אנחנו לא אמורים להיכנס ולהתעסק בדברים האלה.
<איקה אברבנאל: אבל אני בשקיפות אומר לך הכול.
גילה גמליאל: אבל איפה הבעיה שלנו?
גילה גמליאל: שמצד אחד אתם אומרים: אנחנו כרגע מתבססים על שוק חופשי, אל תתערבו לנו, יש לנו שיקולי התייעלות.
גילה גמליאל: מצד שני, אתם באים בקטע סוציאליסטי ומבקשים כספים ומקבלים מיליארדי שקלים.
גילה גמליאל: זה לא בהלימה.
גילה גמליאל: או שתבחרו את הדרך שאתם בוחרים בה מצד אחד, או מצד שני ההיתממות הזאת בסוגיה של פיטורי עובדים, היא נשמעת מאוד נאיבית.
גילה גמליאל: ואין לי ספק שבאופן אישי אתה פטריוט וישראלי כפי שהגדרת, אבל זה לא רלוונטי לשיח.
אורלי לוי אבקסיס: זו חברה כלכלית.
ניסן סלומינסקי: איקה, אני רוצה רק לאור דבריך, מאחר שאתם בשלבי תכנון וכו'.
זהבה גלאון: עכשיו הזמן לא מתאים, יש עליהום על "טבע", אז עכשיו הם לא מפטרים.
זהבה גלאון: עכשיו הם מתייעלים.
ניסן סלומינסקי: קחו בחשבון בחישובים שלכם, שמעתם את כל מה שנאמר פה, ואני אומר שוב: כל התייחסותנו בעיקר היא הסיבה המוסרית מעבר לנושא עצם הפיטורים, שהמדינה ברגע שהיא נותנת היא יצרה קשר שמחייב בין שני הגופים האלו, בין "טבע" לבין המדינה.
ניסן סלומינסקי: ושמעת את עמדת המדינה מה שנקרא כאן באופן הכי נחרץ שרק אפשר לגבי הפיטורים.
ניסן סלומינסקי: קחו את זה בחשבון כשאתם עושים את שיקול הדעת בנוסף לזה.
ניסן סלומינסקי: ואנחנו, לא יודע מתי להגיד, בעוד חודש, חודשיים, נזמין אותך לשמוע בשורה טובה?
<איקה אברבנאל: להערכתי, לא לפני ינואר תהיה לנו את התוכנית הבסיסית.
<איקה אברבנאל: אם אתם רוצים שיהיה לזה המשך, אז ברגע שזה יהיה - - -
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, עד ינואר 2014 לא יקרה כלום?
יצחק כהן: זה תלוי בקופקסון.
<איקה אברבנאל: שום דבר לא קורה.
ניסן סלומינסקי: לא יקרה כלום.
ניסן סלומינסקי: טוב, אז מה שאני יכול רק לומר, כי הרי שמעת את הדברים, אני לא אומר את זה בצורת איום כי אנחנו לא עובדים ברמה כזאת, ומצד אחד אוהבים את החברה הזו ורוצים ביקרה כי זו טובתה של המדינה, אבל אתה יודע שיש נקודה שבה זה כל כך קריטי וכל כך חשוב, קחו את זה כאלמנט מאוד מרכזי במחשבה שלכם, הרבה יותר מהתחשיב הכלכלי.
ראובן ריבלין: הוא לא רק השמיע, הוא גם שמע.
ניסן סלומינסקי: אמרתי, ודאי.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, אנחנו חרגנו אבל אנחנו מסיימים את הישיבה.
ניסן סלומינסקי: לאוצר אני אומר:
ניסן סלומינסקי: אנחנו נקיים ישיבה נפרדת על כל הנושא של החוק.
ניסן סלומינסקי: ואיקה, הייתי שמח שנעמוד בקשר כי אנחנו ניזום עוד ישיבה.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: יש לנו כמה רוויזיות, אחרי כן נעבור להעברות.
<טמיר כהן: פנייה מספר 65 של משרד הפנים.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לקבל את הרוויזיה, ירים את ידו.
ניסן סלומינסקי: בעד – אין
ניסן סלומינסקי: הרוויזיה הוסרה והבקשה אושרה.
<טמיר כהן: פניות 66–67, הוצאות חירום אזרחיות.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את הרוויזיה?
<טמיר כהן: פניות 75–76, של המשרד לביטחון פנים.
ניסן סלומינסקי: מי בעד הרוויזיה, ירים את ידו.
ניסן סלומינסקי: הרוויזיה נפלה והבקשה אושרה.
<טמיר כהן: פניות 79–80 – למען הסר ספק, כי אתמול לא היה ברור אם כן הוגשה רוויזיה או לא.
<טמיר כהן: פניות 83–84, תעשייה ומסחר.
<טמיר כהן: פנייה 91, גמלאות ופיצויים.
ניסן סלומינסקי: גם על זה הייתה רוויזיה?
<טמיר כהן: ואחרונה, פנייה מספר 92, של חינוך.
ניסן סלומינסקי: שזה החלטנו לאשר.
ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת יצחק כהן.
<טמיר כהן: גם אורית.
<טמיר כהן: בעד – אין
<טמיר כהן: נמנעים – אין
ניסן סלומינסקי: הרוויזיה נפלה, הפנייה אושרה.
<טמיר כהן: חוזרים לחוברת.
<טמיר כהן: פנייה 93–94, ההמשך של אתמול.
ניסן סלומינסקי: אלה הבקשות שנשארו מאתמול, שלא הספקנו.
ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 93–94.
<טמיר כהן: אנרגיה ומים.
ניסן סלומינסקי: נחזור לזה אם יגיע מישהו, ואם לא, זה יעבור לשבוע הבא.
ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 96–97.
<טמיר כהן: המדען הראשי.
<שלמה פשקוס: שלמה פשקוס, רפרנט מחקר ופיתוח, אגף תקציבים.
<שלמה פשקוס: הפנייה נועדה להעביר 6.5 מיליון שקלים למשרד הביטחון במסגרת התוכנית הלאומית לפיתוח תחליפי נפט לתחבורה.
<שלמה פשקוס: במסגרת התוכנית, משרד הביטחון יבצע פרויקט לפיתוח קבלי-על שיש להם שימוש גם לרכבים גדולים, הנעה חשמלית לרכבים גדולים באזרחות, אוטובוסים, וגם לשימושים ביטחוניים.
ניסן סלומינסקי: למה זה דווקא במשרד הביטחון, אני מבין שזה גם משהו אזרחי מאוד, לא?
<שלמה פשקוס: מפא"ת מבצעת הרבה פרויקטים שיש להם שימושים דואליים, מה שנקרא.
<שלמה פשקוס: מאחר שכשאתה מפתח משהו באזרחות הוא לא מתאים לצבא, ואתה מפתח בביטחון הוא יכול להתאים לשני הצדדים, אז מפא"ת מפתחת הרבה דברים שיש להם שימושים דואליים.
אלעזר שטרן: אני הבנתי – ודיברתי אתמול בלילה עם אישיות רמת-דרג במשרד הביטחון – שלא מעבירים להם המון כספים.
אלעזר שטרן: מבחינתי, בין השאר, הנושא של השיחה היה לתחום הגיור, שלא מעבירים כסף, ולכן קורס שהיה צריך להתחיל בעוד שבועיים, לא מתחיל.
אלעזר שטרן: עכשיו אני לא מבין.
אלעזר שטרן: זה כן עובר?
אלעזר שטרן: מה היחסים?
אלעזר שטרן: אני אומר לך שהבנתי לגבי סכומים מאוד משמעותיים בכל מיני תחומים שיש מין סוג של ניתוק, ושהדברים יעלו בחריפות ברורה גם בוועדה המשותפת.
<שלמה פשקוס: אני חייב לומר שאני לא מתעסק ביומיום עם משרד הביטחון, אני מתעסק עם לשכת המדען הראשי וההשכלה הגבוהה.
<שלמה פשקוס: אני פה כצד שמעביר את הכסף בעצם משום שזה פרויקט של מחקר ופיתוח של תחליפי נפט, באגף התקציבים אני אחראי על התחום הזה.
<שלמה פשקוס: לא כל כך מכיר את הדינמיקה מול משרד הביטחון ואני לא יודע לתת על זה תשובות.
<שלמה פשקוס: אם אתה רוצה אני אעביר את השאלות שלך לגורמים הרלוונטיים ונחזיר תשובה.
אלעזר שטרן: אני מבקש שתעביר את השאלה הזאת.
אלעזר שטרן: אני מניח שזה כנראה בדרגים הכי גבוהים, אבל אני אשמח אם תעביר את השאלה.
<שלמה פשקוס: בסדר גמור.
אלעזר שטרן: אני אחדד אותה.
אלעזר שטרן: עד השנה העבירו תקציב אקסוגני של 20 מיליון שקלים בשנה לטובת פרויקטי הגיור בצבא וההנחיה הקודמת עוד של משרד ראש הממשלה.
אלעזר שטרן: השנה אמרו שכל הדברים שהעבירו מעבר – כמו הדבר הזה בדיוק, שאנחנו מעבירים עכשיו – לא מעבירים כלום, זה מה שאמר לי מנכ"ל משרד הביטחון.
ניסן סלומינסקי: שומע את זה גם נציגנו הבכיר בוועדת חוץ וביטחון.
<שלמה פשקוס: אני שוב אומר, אני לא מתעסק עם תקצוב משרד הביטחון, אני אעביר את השאלה.
ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, רק תעביר.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את פנייה מספר 96–97, ירים את ידו.
עפר שלח: אני מתנצל שנכנסתי באמצע.
עפר שלח: מה שאלעזר דיבר עליו נוגע לפנייה 96–97?
ניסן סלומינסקי: נעשה קפיצה לפנייה מספר 102 כי הנציגים צריכים ללכת לוועדה אחרת.
ניסן סלומינסקי: פנייה 102, בבקשה.
<אורי שיינין: אורי שיינין, אגף תקציבים, משרד האוצר.
<אורי שיינין: הפנייה היא פנייה של משרד הכלכלה, היא נועדה לבצע שינויים פנימיים בתקציב המשרד.
<אורי שיינין: בין היתר, תקציב של כ-10 מיליון שקלים להוצאות תפעול של האגף להכשרה מקצועית.
ניסן סלומינסקי: אתם מגדילים אותו, מרחיבים אותו?
<אורי שיינין: מרחיבים אותו, כן.
ניסן סלומינסקי: זה דבר חשוב מאוד.
<אורי שיינין: בין היתר, ההוצאות שם הן הוצאות כמו ארנונה, יש הוצאות של גגות אסבסט שהסירו, יש שם הוצאות של כיבוי אש, תקינה חדשה, ועוד.
<אורי שיינין: יש בתוך ההעברות האלה סך של 6.8 מיליון שקלים בתקציב של שירות התעסוקה לצורך הוצאות של מחשוב ואתר תוכן.
קארין אלהרר: אתר התוכן זה משהו שהם כבר עשו או שהם הולכים לעשות?
<אורי שיינין: כרגע זה בתהליך הפיתוח.
<אורי שיינין: יהיו עוד הוצאות בעתיד.
<אורי שיינין: יושבת פה גם רייצ'ל משירות התעסוקה, היא תשמח להסביר לכם מעבר למה שאני הולך להסביר.
<אורי שיינין: כבודה שלחה שאלה בעניין אלינו, אני קצת ארחיב על האתר.
<אורי שיינין: האתר הוא אתר תוכן שמיועד הן לפונים לשירות התעסוקה מצד המובטלים והן למעסיקים, מנסה לתת מצ'ינג שלהם.
<אורי שיינין: בעתיד הוא אמור לתת גם הרבה תוכן וידע לגבי זכויות שעומדות בפני מובטלים.
ניסן סלומינסקי: כמו אתר השידוכים.
<אורי שיינין: בגדול.
<אורי שיינין: יש אנשים שזכו על זה בנובל.
ניסן סלומינסקי: בנושא של לשכות תעסוקה.
ניסן סלומינסקי: בלשכה שם אנשים גם מגיעים להירשם, אלה שצריכים לקבל דמי אבטלה או דברים מהסוג הזה.
<אורי שיינין: זה לא אתר התוכן, זה המערכת של בינה והשמה, זה בעצם התשלום האחרון עבור הפיתוח.
ניסן סלומינסקי: אני מדבר עדיין על הנושא הקודם.
ניסן סלומינסקי: יש יישובים גדולים מאוד של החרדים ויש שם נשים שעובדות, וכשהן צריכות לחתום – כמו מודיעין עילית, אני חושב שהם פנו – הן צריכות לנסוע למודיעין כדי לחתום.
ניסן סלומינסקי: אין להן רכב.
ניסן סלומינסקי: מדובר על ערים ענקיות, ואנחנו רוצים להקל עליהן כי אנחנו רוצים שהן כן יצאו לעבודה.
ניסן סלומינסקי: למה כל כך קשה לפתוח שם לשכת תעסוקה, לפחות לנושא הזה שהן תוכלנה לחתום שם ולסגור את הדברים שם ולא נצטרך להריץ אותן ולהקשות עליהן כשכבר יש, ברוך השם, כאלה שיוצאות לעבודה?
<אורי שיינין: ככל הידוע לי, לגבי מודיעין עילית ספציפית – אני לא יודע לגבי מקומות אחרים – אבל לגבי מודיעין עילית אני יודע שהנושא נמצא בבדיקה, מנכ"ל שירות התעסוקה בודק את העניין, אני לא יודע בדיוק איפה זה נמצא מבחינת ממצאים.
ניסן סלומינסקי: כי לי יש סיכום עם השר או הלשכה שכן יפתחו, וכל פעם יש שם מישהו – שכחתי את שמו – ששולח מכתב, ועוד פעם דוחה ודוחה ודוחה.
ניסן סלומינסקי: תנסה לבדוק את זה וגם אני אחזור לדבר אתם.
<אורי שיינין: אני אבדוק את העניין ואשלח לוועדה סטטוס עדכני.
<אורי שיינין: בנוסף, יש הגדלת התקציב של הכשרות מקצועיות בסך 5.5 מיליון שקלים.
<אורי שיינין: הגדלת התקציב היא בעיקר לצורך הכשרה במקום העבודה, שזה מבחינתנו אחד הדברים שאנחנו מאמינים, הכלי היעיל ביותר להשמה בעבודה לאחר ההכשרה המקצועית.
<אורי שיינין: בנוסף, יש התאמת התקצוב בפועל של הצהרונים בסך של חמישה מיליון שקלים.
<אורי שיינין: יש נושא שעלה בשאלות של חברי הכנסת אלעזר שטרן, עפר שלח ונראה לי גם קארין, ששאלו לגבי יריעות הפוליאתילן וסרטי ההדבקה, סך של 3.6 מיליון שקלים.
<אורי שיינין: כמו שכתבתי בתשובה ששלחתי, ואני מקווה שהיא הייתה מניחה את הדעת, ראש הממשלה הנחה את כל המשרדים בעצם למלא את החוסרים.
<אורי שיינין: זה היה בזמנו בתחילת ספטמבר כשהיו דיבורים על תקיפה אמריקנית בסוריה, כחלק מההיערכות של העורף.
<אורי שיינין: משרד הכלכלה נדרש להקים את מאגר החירום של סרטי הדבקה ויריעות פוליאתילן למקרה של תקיפה.
<אורי שיינין: בנוסף, יש 400 אלפי שקלים שמועברים לשוברי הכשרה מקצועית למגזר החרדי, והקדמת מימון שבוצעה בשנה שעברה, לבקשת משרד הכלכלה, שעכשיו מוחזרת לתקנות הייעודיות.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עושים מאמצים כבירים – הממשלה הזאת ושר האוצר - כדי להכניס למעגל העבודה את הציבור החרדי – הכשרות, הם לומדים ועושים להם תוכניות.
ניסן סלומינסקי: מה שיוצא בפועל, אחרי שהם גומרים את הלימודים ואת ההכשרה, הם יוצאים ואין להם מקומות עבודה.
ניסן סלומינסקי: כלומר, אם המדינה לא מתארגנת למציאת מקומות עבודה, מה שאנחנו עושים, אנחנו במו ידינו חותכים את כל האופציה של המהלך הזה כי ברגע שיהיו כמה שעשו את המסלול, כאילו פרשו קצת מהחברה החרדית, ובצד השני אין להם עבודה, בסוף הם יחזרו, והפסדנו את כל המהלך הזה.
ניסן סלומינסקי: שאלה אם אתה יודע כמה המדינה משקיעה, ואם היא משקיעה, במציאת מקומות עבודה, הכנת מקומות עבודה מתאימים כי זה הפרויקט האמיתי אם אנחנו באמת רוצים שהם יצאו לעבודה.
ניסן סלומינסקי: מה שאני מבין מהם כל הזמן, שאין – הם גומרים ואין שום דבר.
<אורי שיינין: אני אתייחס מצד משרד הכלכלה ואני אתן גם לרייצ'ל להתייחס מצד שירות התעסוקה, מאמצים שהם מפעילים.
<אורי שיינין: משרד הכלכלה מקדם, בעצם זאת אחת מתוכניות הדגל שלו, תעסוקת חרדים כחלק מכל מה שהיושב-ראש דיבר.
<אורי שיינין: התוכניות העיקריות בתחום הזה הן מרכזי הכוון תעסוקתיים – כבר קיים ופועל בבני ברק, ובירושלים כעיקרון יש זוכה, יש איזושהי התנגדות משפטית אבל אנחנו מקווים שהנושא ייפתר בזמן הקרוב.
<אורי שיינין: בנוסף, אמורים להיפתח עוד שישה מרכזים קטנים יותר, מה שמכונה מרכזי מפתח, בין היתר במודיעין עילית, בריכוזים חרדיים, ביתר ומקומות מהסוג הזה, בשלב הבא.
<אורי שיינין: סך כל התקציב שהולך להיות מופנה לזה הוא על פני חמש שנים חצי מיליארד שקלים, ואני ארחיב לגבי מרכזי הכוון תעסוקתיים.
<אורי שיינין: יש להם בעצם צד אחד שהוא כלפי הפונים אליהם, שהם באים ומנסים להכשיר אותם, להתאים אותם למקום העבודה ולהפנות אותם ללימודים מתאימים, הכשרות מקצועיות מתאימות, והצד השני שהוא מבחינתנו הכי חשוב הוא הקשרים עם המעסיקים כי בלי קשרים עם מעסיקים, כמו שכבוד היושב-ראש אמר, אנחנו נכשיר, יהיו לנו אנשים מכשירים אבל אנחנו לא נפתור את הבעיה.
ניסן סלומינסקי: הם טוענים את זה כל הזמן ואין לנו תשובה לזה.
ניסן סלומינסקי: אם תיקח סך הכול, נכון להיום, את מקומות העבודה הפנויים – זה X – הוא לא גדול, ואנחנו מדברים כאן על מסה אדירה שאנחנו רוצים שתהיה.
ניסן סלומינסקי: אם לא נפתח מקומות עבודה נוספים חדשים וננסה לשחק עם הקיים, לא נצליח לפתוח שום דבר מהבעיה של החרדים.
ניסן סלומינסקי: חייבים למצוא.
ניסן סלומינסקי: זה יקר אבל זה עיקר הדגל שהיה צריך להיות – למצוא מקומות עבודה חדשים או ליצור מקומות עבודה חדשים בראייה שתתאים לאוכלוסייה, ולהתחיל לדחוף, אחרת יד אחת עובדת ומשקיעה ויד שנייה צוחקת, ולא יוצא מזה כלום.
עפר שלח: ספציפית, הבנתי אתמול בדיונים של ועדה אחרת, שהפרויקט הגדול בירושלים תקוע.
<אורי שיינין: אמרתי, יש ערר משפטי ואנחנו מקווים שזה ייפתר כמה שיותר מהר, אבל זה משהו שלנו כמובן אסור להתערב בו.
עפר שלח: יש לוח זמנים לפתרונו?
<אורי שיינין: אנחנו לא יכולים להתוות לוח זמנים כי זה ערר על מכרז, זה משהו שאסור לנו להתערב בו חוקית.
<אורי שיינין: כעיקרון, זה היה אמור להיפתח כבר באוקטובר.
עפר שלח: מעשית, כמה חרדים אפשר היום להשים בירושלים?
עפר שלח: כמה אפשר להשים במקומות עבודה?
עפר שלח: האמת היא שכתוצאה מזה כרגע ההשקעה העיקרית בהגדלה של המפתח היא בבני ברק.
עפר שלח: ובירושלים זה המפתח הקיים, שהוא די קטן.
עפר שלח: מה המספרים שלו?
<אורי שיינין: אני לא זוכר, למען האמת.
<אורי שיינין: מה שאמור להיפתח אמור לתת מענה ל-4,000 פונים בשנה.
עפר שלח: זה אמור, אבל הוא תקוע.
ניסן סלומינסקי: תסביר לי, זה נותן מקומות עבודה חדשים או שאמור לטפל בהם, לכוון אותם לדבר הקיים?
<אורי שיינין: כזה ההכוון התעסוקתי.
ניסן סלומינסקי: אם לא יוצרים מקומות ועובדים על מה שקיים, לא ילך.
<אורי שיינין: מרכזי ההכוון התעסוקתיים נבחנים על-פי יעדים, יעדים מאוד ברורים שבהם הם צריכים לעמוד, יעדי תעסוקה.
<אורי שיינין: אם הם לא עומדים בהם, המודל שלהם הוא לא כלכלי, לא שווה להם להפעיל אותם.
ניסן סלומינסקי: מה זה יעדים?
מיכל בירן: שזה יוצר מקומות עבודה.
ניסן סלומינסקי: לא, זה לא יוצר.
מיכל בירן: זה לא יוצר, קיבלנו תשובה.
ניסן סלומינסקי: היזם, מה שאני מבין ממך, צריך למצוא בקיים, לנסות להפנות כמה שיותר חרדים למקומות הקיימים.
<אורי שיינין: הוא צריך ליצור קשרים עם מעסיקים על מנת שהם יבואו וייקחו אנשים מהמגזר החרדי ויעסיקו אותם.
ניסן סלומינסקי: במלים פשוטות, לא יוצרים מקומות חדשים אלא עובדים על המאגר הקיים, ובמקום שיבוא סתם אדם, מנסים לכוון לשם מישהו מהציבור החרדי.
מיכל בירן: זה גם חשוב בפני עצמו, זה רק לא מספיק.
ניסן סלומינסקי: זה חשוב, אבל בואו נאמר – אנחנו רוצים להפנות את החרדים, אנחנו גם רוצים שבציבור הכללי אנשים לא יהיו מובטלים ויכוונו אותם לזה, אבל בסך הכול הכמות שקיימת היום היא אפס, היא לא נותנת תשובה.
ניסן סלומינסקי: נניח אין לי את העולם החרדי, היא לא נותנת תשובה, כל שכן אם אנחנו רוצים להתחיל להביא מהעולם החרדי, וברוב המקרים זה גם לא מתאים.
ניסן סלומינסקי: זה לא יצא.
אלעזר שטרן: אני אגיד אולי רעיון שיכול להיות שצריך לסדר אותו.
אלעזר שטרן: האם לא נכון חלק מהתקציב, במקום להכשיר אנשים ללא מקומות עבודה, להגיד שחלק מהתקציב אני מכשיר וחלק זה תמריץ למפעלים שמעסיקים.
ניסן סלומינסקי: עשו את זה פעם.
<אורי שיינין: מסלולי תעסוקה לדוגמה?
אלעזר שטרן: כן, אבל השתתפות.
מיכל בירן: זה המשמעות של זה.
מיכל בירן: זה מה שעושים שם.
ניסן סלומינסקי: מסבסדים חלק.
מיכל בירן: במסלולי תעסוקה מסבסדים את השכר.
<חזקיה ישראל: יש מסלולי תעסוקה.
<חזקיה ישראל: מסלולי תעסוקה במכרז.
ניסן סלומינסקי: אבל אני אומר שוב, חייבים ליצור מקומות.
ניסן סלומינסקי: בגדול, חייבים ליצור מקומות חדשים.
עפר שלח: יש פה עוד דבר שצריך להגיד.
עפר שלח: הפרויקט הגדול בירושלים, גם הוא בעיקרו, רוב הכסף בא מהג'וינט.
<אורי שיינין: רוב הכסף לא מגיע מהג'וינט.
עפר שלח: להבנתי, 16 מיליון שקלים.
<אורי שיינין: רבע לעומת שלושת-רבעי.
עפר שלח: שלושת-רבעי בא מהממשלה?
עפר שלח: הכסף הזה יכול – בהינתן שזה ערר משפטי ובהינתן שמדובר פה על חצי מיליארד שקלים לחמש שנים – בינתיים, ללכת למקום אחר, לפתוח מקום אחר.
עפר שלח: אני מניח שאתם ערים לעובדה שבהנחה שאנחנו נעביר את החקיקה של השוויון בנטל בחודשים הקרובים, אולי בשבועות הקרובים, אנחנו מדברים על פוטנציאל של עשרות אלפים.
עפר שלח: אני לא חושב שהם יבואו כולם ביום הראשון.
<אורי שיינין: ככל הידוע לי, משרד הכלכלה – הממונה על התעסוקה והצוות שם, שאמונים על התחום הזה – הם כן נערכים לאפשרות שהערר יתארך קצת יותר זמן, ואז להרחיב, לפחות בשלב הראשוני, במיוחד לאור מתווה השוויון בנטל שעתיד לעבור בחודש-חודשיים הקרובים בכנסת, להרחיב משמעותית את פעילות מרכז המפתח הקיים, עד שיבוא פתרון לערר.
<אורי שיינין: כרגע, עדיין אנחנו לא הולכים לצעד הזה, אנחנו נותנים איזשהו זמן להבין האם באמת הערר יתקע אותנו לזמן ארוך יותר או שזה יהיה משהו שיוכל להיפתר בטווח זמן יותר קצר.
<רייצ'ל ברנר שלם: אני רוצה להוסיף בתור שירות התעסוקה.
<רייצ'ל ברנר שלם: ההבדל המרכזי בינינו לבין מרכזי מפתח הוא שאנחנו קולטים את האנשים ברמה המנדטורית, נקרא לזה.
<רייצ'ל ברנר שלם: אנחנו צפויים לקבל מייד עם היכנס הכללים החדשים אלפי אנשים חדשים שבאים לקבל גמלת הבטחת הכנסה, והמטרה שלנו היא לתת להם מענה.
<רייצ'ל ברנר שלם: בניגוד למרכזי מפתח, שזה מרכז התנדבותי, אנחנו נכנסים לצד המנדטורי.
<רייצ'ל ברנר שלם: לשאלתך – שאלה מאוד חשובה – לצורך העניין לשאלתך, בבני ברק, יש 2,000 חרדים שמגיעים אלינו בחודש.
<רייצ'ל ברנר שלם: אנחנו מוצאים שבאמת המעסיקים הם החסם המרכזי, אבל אנחנו היום עובדים מול מעסיקים כדי לבנות מהתחלה את תוכניות ההכשרה יחד אתם, מה שנותן שני דברים.
<רייצ'ל ברנר שלם: אל"ף, שההכשרה של החרדים תהפוך אותם לעובדים מצוינים, בניגוד לעובדים אולי לא חרדים שלא עברו הכשרה מכוונת; דבר שני, זה נותן ליזם זמן לבנות מחדש את העסק שלו או להרחיב את העסק שלו בהתאם לכוח-אדם שהוא יודע שיגיע בתום ההכשרה.
<רייצ'ל ברנר שלם: מבחינה זאת, זוהי דרך עקיפה ליצור מקומות עבודה, אבל אנחנו בהחלט מכוונים לשם.
<רייצ'ל ברנר שלם: אנחנו עובדים מול מעסיקים.
<רייצ'ל ברנר שלם: בשנה האחרונה נכנסה סמנכ"לית חדשה לשירות התעסוקה, שהיא סמנכ"לית מעסיקים, כל שירותה הוא מול מעסיקים, ויש צוות שלם שנבנה סביב זה.
<רייצ'ל ברנר שלם: זאת שאלה בהחלט רלוונטית ואנחנו עובדים בכיוון.
ניסן סלומינסקי: לפי מה שאת אומרת, מה פוטנציאל החרדים שאתם עובדים איתם, בתיאוריה?
<רייצ'ל ברנר שלם: היום מגיעים אלינו בכל הארץ כ-8,000 חרדים בחודש.
<רייצ'ל ברנר שלם: אנחנו רואים 8,000 חרדים בחודש, זה מתוך כ-210,000 דורשי עבודה בכלל שאנחנו רואים.
<רייצ'ל ברנר שלם: זה צפוי לגדול, ואנחנו נערכים לזה בעזרת משרד האוצר.
ניסן סלומינסקי: כמה מקומות עבודה יש באופן תיאורטי?
<רייצ'ל ברנר שלם: כמה מקומות עבודה יש במשק?
ניסן סלומינסקי: 64,000, מול 210,000 מבקשי עבודה.
ניסן סלומינסקי: את שמה לב?
<רייצ'ל ברנר שלם: לא כל ה-210,000 הם אנשים שמנסים למצוא עבודה.
ניסן סלומינסקי: עדיין, יש הרבה יותר מבקשי עבודה, בלי המגזר החרדי, שבאופן תיאורטי אם היינו מצליחים לשדך את כולם, עדיין היינו נשארים בלי מקומות עבודה, אז איך אנחנו פותרים עכשיו את עניין החרדים שאנחנו רוצים שייכנסו ורוצים להגביר את זה כמה שיותר?
<אורי שיינין: אני רק אעיר הערה נוספת.
<אורי שיינין: במסגרת החלטה 638 המפורסמת, מתווה השוויון בנטל, שנדון כרגע בוועדה המיוחדת, יש ועדת היגוי שבאה ומנסה לקדם את תעסוקת החרדים.
<אורי שיינין: בוועדה הזאת יושבים נציגי המעסיקים.
<אורי שיינין: המתווה שכרגע מסתמן זה מתווה משותף, מתווה שבו המעסיקים, התעשיינים יבואו ויגידו איפה יש חוסרים, יבואו ויגידו – אנחנו רוצים להכשיר ב-1, 2, 3 – והצד השני של משרד הכלכלה, מרכזי ההכוון וכולי, ושירות התעסוקה, יבואו ויביאו את האנשים.
<אורי שיינין: כשאתה שואל לאן הם יגיעו, יש לאן שהם יגיעו.
<אורי שיינין: זאת המטרה, לשם הולכים.
<אורי שיינין: האם אנחנו יכולים כרגע לפתור ביום אחד את כל ה-210,000 דורשי העבודה?
<אורי שיינין: אני לא בטוח שיש מחר בבוקר תשובה לכולם, אבל כן צועדים לכיוון הזה.
אלעזר שטרן: החרדים שנרשמים אצלכם לכל קורסי ההכשרה האלה, אתם מוודאים שהם באותו זמן לא רשומים גם כתלמידי ישיבה?
<אורי שיינין: למיטב ידיעתי, כן.
מיכל בירן: למה לעשות את זה?
אלעזר שטרן: משום שאתה משלם פעמיים.
אלעזר שטרן: אין לי בעיה שהם יהיו בישיבה.
מיכל בירן: אם אתה רוצה לשנות את המצב, תן לאנשים את החבל.
עפר שלח: אלעזר, כידוע לך היטב, יש כאן שני מנגנונים נפרדים.
עפר שלח: יש מנגנון שצריך לראות אם הם לומדים או לא לומדים, וכן הלאה, ויש מנגנון שצריך לספק מקומות תעסוקה.
אלעזר שטרן: לא, אני אגיד למה אני שואל את זה.
אלעזר שטרן: אני שואל את זה כשיטה.
אלעזר שטרן: אין לי בעיה עם קורסי ההכשרה של משרד הכלכלה כל זמן שהם קורסים שמיועדים למקומות עבודה, עם זה אין לי בעיה באמת, ובזה שירמו.
אלעזר שטרן: הבעיה שלי עם כל הקורסים האחרים שבהם אנחנו סופרים אותם, זאת אומרת במידה מסוימת מסבסדים, והם רשומים גם בישיבות, וגם זה לא מוליך לכיווני עבודה.
מיכל בירן: אתה יכול להסביר שוב?
אלעזר שטרן: סופרים כמה חרדים היום באקדמיה ומעידים על קידום.
אלעזר שטרן: באותו זמן בדיוק הם רשומים בישיבות, אנחנו ממשיכים לשלם להם בישיבות ולא מכשירים אותם לשוק העבודה.
מיכל בירן: למה זה לא מכשיר לשוק העבודה?
אלעזר שטרן: זה מכשיר, אמרתי, משום ש-2,000 עורכי-דין בקרית אונו, אין להם עבודה אחר כך.
מיכל בירן: עדיין, הסיכוי שהם ימצאו עבודה, 2,000 עורכי-דין בקרית אונו, לעומת – אני לא יודע אנגלית ואני לא יודע מתמטיקה – הוא משמעותי.
מיכל בירן: התפיסה שלי – גם ככה יש חומה בצורה.
מיכל בירן: אם משהו עושה בקעים בחומה, נותן לאנשים מחשבה על עתיד אחר, חלק מצליחים, יוצרים דימויים אחרים, אני אומרת – להתעסק עכשיו בזה שאתה מממן את זה כפול, תתעסק בזה בעוד עשר שנים.
מיכל בירן: עכשיו אתה מנסה לעשות שינוי, תן לאנשים להשתנות.
ניסן סלומינסקי: את צודקת, מה עוד שבינתיים אתה עוד לא נותן לו מקום עבודה, אתה רק מכשיר אותו.
אלעזר שטרן: את רוצה ללכת עם זה הלאה?
אלעזר שטרן: את יודעת למה אני אומר ללכת עם זה הלאה.
אלעזר שטרן: משום שזה בדיוק מה שעומד מאחורי הרעיון של ארבע שנות ביניים.
עפר שלח: אלעזר, אתה מתבלבל בוועדות.
עפר שלח: בואו נתקדם.
ניסן סלומינסקי: רבותי, מי בעד לאשר את פנייה מספר 102, ירים את ידו.
ניסן סלומינסקי: אני חוזר חזרה לפניות מספר 98–99.
<אבי דרוט: אנחנו מבקשים להעביר 7.2 מיליוני שקלים ממשרד הפנים לגורם מאשר, לפרויקט שהוא לתעודות זהות חכמות, ואנחנו מבקשים להעביר הרשאה להתחייב של 18.5 מיליון שקלים ממספר פרויקטים.
<אבי דרוט: אנחנו צריכים הרשאה להתחייב כיוון שאת המזומן אנחנו מקבלים, אבל בגלל סוג התקציב שלנו אנחנו צריכים הרשאה להתחייב כנגדה.
סתיו שפיר: מה זה הגורם המאשר?
<אבי דרוט: תעודות זהות חכמות, ביומטרי.
סתיו שפיר: נכון, זה נמצא בתקציב.
<אבי דרוט: לא.
<אבי דרוט: הפרויקט עצמו.
<אבי דרוט: אנחנו מייצרים את הפרויקט ואת לא משלמת על הפרויקט מראש כי את לא יודעת איך זה יתנהל.
<אבי דרוט: את משלמת תוך כדי העבודה.
<אבי דרוט: ככה מנהלים פרויקט.
סתיו שפיר: על מה בדיוק אנחנו משלמים, זה מה שאני שואלת.
ניסן סלומינסקי: אתם מתחילים לייצר?
<אבי דרוט: הפרויקט עצמו, הייצור של תעודת הזהות, המערכת שמסוגלת לקלוט אותן, לזהות אותן, היא בבנייה, היא בהבניה עצמה, ומשלמים ככל שהפרויקט מתקדם.
<אבי דרוט: משרד הפנים משלם.
סתיו שפיר: מה סדר הגודל של הפרויקט כולו?
<אבי דרוט: אני לא יודע להגיד לך.
סתיו שפיר: אז איך אנחנו יודעים אם זה סכום הגיוני?
ניסן סלומינסקי: אתה מדבר כרגע רק על המערכת שאמורה לזהות.
<אבי דרוט: לייצר ולזהות.
סתיו שפיר: זה נשמע כמו כל הפרויקט.
ניסן סלומינסקי: לא, התעודות עצמן.
סתיו שפיר: לכן אני מבקשת הסבר.
סתיו שפיר: מה סדר הגודל של הפרויקט, תקציבית?
<אבי דרוט: אני מצטער, אני לא יודע את סדר גודל הפרויקט.
<אבי דרוט: אני אתן לך תשובה, אשלח לוועדה את התשובה.
סתיו שפיר: אשמח.
ניסן סלומינסקי: אתה לא יודע אם יהיו לכם עוד בקשות בנושא הזה השנה.
<אבי דרוט: אני מניח שיהיו בשנה הבאה.
ניסן סלומינסקי: בלי קשר מה עמדתו של כל אחד לגבי עצם העניין של תעודות חכמות.
מיכל בירן: למה אין קשר?
מיכל בירן: אפשר להגיד שאנחנו מתנגדים לבזבז כספי ציבור על משהו שגם יזיק למערכת הכללית.
סתיו שפיר: אנחנו אפילו לא יודעים כמה כספי ציבור.
ניסן סלומינסקי: אני אמרתי, לעצמנו, אלה שקיבלו על עצמם – קואליציה וכולי – את העניין, ולא תמיד אנחנו מסכימים, אבל זו מהותה של הדמוקרטיה.
סתיו שפיר: בוודאי, אבל אני בכלל לא מתייחסת לסוגיה הפוליטית או האידיאולוגית פה.
סתיו שפיר: אני לא אוהבת את הרעיון של תעודות זהות חכמות או המאגר הביומטרי, אבל זאת לא השאלה פה.
סתיו שפיר: מעניין אותי מה סדר הגודל של הפרויקט, על מה אנחנו מדברים, כמה הועבר, כמה אתה רוצה להעביר עכשיו, כמה יועבר שנה הבאה.
סתיו שפיר: אם הנתונים האלה קיימים, אפשר לדעת אם זה היה צריך להיות בבסיס תקציב, אם זה לא צריך להיות, אם זה חד-פעמי.
<אבי דרוט: זה לא יכול להיות בבסיס תקציב מכיוון שהמבנה של פרויקטים – בכלל של תקשוב, של מחשוב – הוא כזה שאת משלמת אחרי שאת יודעת כמה ביצעת.
סתיו שפיר: אבל אנחנו יודעים מהי כמות האזרחים ואנחנו יודעים מה היעד של הפרויקט.
סתיו שפיר: לדעתי כן אפשר לתקצב אותו.
מיכל בירן: הם לא יודעים, האנטגוניזם שלנו כלפי המערכת יגרום לזה שאנשים לא ישתתפו בפרויקט, ואז אולי הוא יעלה פחות.
סתיו שפיר: אני לא יודעת.
סתיו שפיר: מהפרסומות שאני רואה בטלוויזיה על הפרויקט, נראה שיש להם ציפיות מאוד גבוהות.
סתיו שפיר: אגב, גם את העלות של הפרסומות האלה הייתי רוצה לדעת אם אנחנו כבר מדברים על הסוגיה.
סתיו שפיר: לדעתי, אי-אפשר לאשר תקציב כזה בלי שאנחנו יודעים מה התקציב המלא, מה הנתח של התקציב הזה מהתקציב המלא.
סתיו שפיר: זה מגוחך.
סתיו שפיר: תבקש ממנו לחזור עם תשובות ונאשר בהמשך.
ניסן סלומינסקי: אפשר לאשר את זה ואפשר לבקש שיביא לנו תשובות כי הרי זו לא תהיה הפעם הראשונה או האחרונה שהם מבקשים תקציב.
ניסן סלומינסקי: אפשר גם לא לאשר.
סתיו שפיר: זו לא תהיה הפעם הראשונה או האחרונה שמאשרים תקציב בלי להבין אותו גם.
ניסן סלומינסקי: אל"ף, את מבינה אותו.
סתיו שפיר: אני לא מבינה אותו.
ניסן סלומינסקי: את מבינה, את רק לא יודעת את ההיקף כולו.
סתיו שפיר: אני לא מבינה אותו, אני לא יודעת מה ההיקף של התקציב, אני לא יודעת מה הוא מבקש, אני לא מבינה מה הנתח של הדבר הזה מתוך התקציב.
ניסן סלומינסקי: שוב, בואו ננסה.
ניסן סלומינסקי: יש דברים שאת לא יודעת ויש דברים שאת מבינה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מבינים על מה מדובר.
סתיו שפיר: אז אתה רוצה להסביר לי מה מדובר?
ניסן סלומינסקי: יש מערכת שאמורה להנפיק ולזהות את התעודות החכמות, בונים אותה.
ניסן סלומינסקי: היא תעלה X מיליוני שקלים.
סתיו שפיר: ומהו ה-X הזה?
ניסן סלומינסקי: אז אמרתי, זה אנחנו לא יודעים, אבל אנחנו יודעים על מה זה הולך, כן.
ניסן סלומינסקי: אז לא להגיד שאנחנו לא יודעים על מה זה הולך.
סתיו שפיר: אנחנו לא יודעים מה התכנון.