GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גדי ירום: הייתה לנו שיחה ספציפית בנושא הזה עם נציגות של הרשות.
<גדי ירום: ברגע שאני מחשב לפי תקנת משנה (1), עצם זה שאני מבצע את החישוב של ה-mark to market היומי, זה כבר הופך את זה לכספי לקוח.
<גדי ירום: זו דעתי.
<גדי ירום: אם אני טועה - - -
<גיא דביר: הייתה שאלה לגבי השאלה שעלתה.
<גיא דביר: צריך להבחין בין תקנה 21 שעוסקת למעשה בבקרה, היא לא עוסקת בחישוב עצמו.
<גיא דביר: אנחנו לא התרענו כאן ואמרנו לכם: אתם מחשבים או עושים פעם ביום רק את ההתאמה.
<גיא דביר: חברה שרוצה לעשות mark to marketיכולה לעשות mark to market.
<גיא דביר: מה שאנחנו מוודאים כאן זה שפשוט אתם עושים בקרה ואתם רואים שהחישוב שאתם עושים באמת תואם.
<גיא דביר: כלומר אם היא עושה mark to market – זה לא חובה לעשות mark to market, אנחנו פשוט הכנסנו את האפשרות הזאת כי יש חברות שאולי תרצינה לפעול כך.
<גיא דביר: אז במקרה שנעשה mark to market הכספים האלה למעשה, גם אם העסקאות עדיין פתוחות, אותם רווחים בלתי ממומשים למעשה שהועברו לחשבון הלקוחות, אז אנחנו מאפשרים את הפרקטיקה הזאת, כלומר ההתאמה רק מוודאת שזה באמת קיים.
<טל זהר: אז אתה אומר ש-(1) זה ברמת לקוח ו-(2) זה ברמת חשבון הנאמנות נקרא לו.
<טל אבן-זהב: בסדר, אז זו אי הבנה שלנו.
<טל זהר: זה הגיוני.
<טל אבן-זהב: והערה אחרונה לפרק הזה.
<טל אבן-זהב: לגבי תקנה 23, כאן עדיין נותר הנושא שהתייחס קודם גם למשמורן וירד בעקבות המחיקות, וזו הדרישה של הרשות שהזירות יבצעו הערכה עצמאית לגבי הסיכונים של תאגידים פיננסיים.
<טל אבן-זהב: אנחנו שוב חוזרים על ההסבר: אין בעיה להתייחס לדירוג, אין בעיה להתייחס ל-CDS-ים, כל מידע שהוא פומבי, שמישהו אחר באמת ביצע הערכה.
<טל אבן-זהב: כל סוגים של מידע כזה אין לנו שום בעיה להתייחס, לעקוב אחריהם, לנטר אותם.
<טל אבן-זהב: אבל זה פשוט בלתי אפשרי לדרוש מהזירות, אין להן לא את היכולת, לא את התשומות בכל סוג שהוא, לא את כוח האדם, לבצע הערכה עצמאית של איתנות פיננסית של מוסדות פיננסיים בין-לאומיים.
<טל אבן-זהב: זה דבר בלתי סביר.
<קריאה: לא, גם בישראל.
<טל זהר: רק כדי להבין: הבנק עצמו מעסיק צוותים של עשרות רואי חשבון מהפירמות המובילות כדי שיצליחו להעריך את הסיכון שיש לבנק מעבר ל-CDS ולדירוג.
<טל זהר: אנחנו רוצים להסתמך על הדברים האלה, כי ברור שאנחנו לא נעסיק עשרות רואי חשבון רק כדי להעריך פעם בתקופה.
<טל זהר: הרי יש ייחודיות העיסוק, זה לא העיסוק שלנו להעריך סיכונים של חברות אחרות.
<טל אבן-זהב: שלא נהפוך לחברות דירוג.
בועז טופורובסקי: מה אתם אומרים?
<שרה קנדלר: אתם בוחרים להתקשר עם תאגיד מסוים, מפעילים שיקול דעת.
<טל אבן-זהב: לגמרי.
<שרה קנדלר: אז אנחנו רוצים לברר שבאמת הפעלת שיקול הדעת נעשית על בסיס ענייני.
<שרה קנדלר: עכשיו, אנחנו לא יכולים להסתמך רק על חברות דירוג, ראינו את המגבלות שיש לדירוג שנעשה על-ידי חברות דירוג.
<גדי ירום: בנק פועלים או בנק לאומי?
בועז טופורובסקי: שנייה, תנו לשרה לסיים.
<שרה קנדלר: ולכן אנחנו כן מצפים שתעשו את ה – שוב, זה לא ברמה של Due Diligence שאת עושה, את לא קונה את הבנק, אבל את כן צריכה לוודא שזה נותן הגנה מספקת ללקוחות שלך.
<יהושע אברמוביץ: הערה, אני רוצה לשאול.
בועז טופורובסקי: שוקי, שנייה.
<גדי ירום: גדי ירום, מסחר שוקי הון בע"מ.
<גדי ירום: אני פשוט חושב שהדרישה לגבי בנקים מסחריים בישראל שיש עליהם פיקוח ושהם מפרסמים דוחות, גם על רמת הדירוג שלהם וגם ניתן לבחון את ה-CDS-ים שלהם, עצם זה שאנחנו נעמוד בזה ונבחן את זה בצורה מסוימת, שגם על זה אנחנו נדבר כל כמה זמן, ונבחן את השינויים ואת הרגישויות, אני חושב שאפשר להסתפק בזה, לפחות בכל מה שמדובר בבנקים בישראל.
בועז טופורובסקי: שוקי.
<יהושע אברמוביץ: אני רוצה להבין מהרשות מה הם רואים ברמה הפרקטית, בין אם זה בנק בישראל או בין אם זה "סיטי בנק" בעולם.
בועז טופורובסקי: אם זה מוסד שהוא לא מוכר, זאת אומרת, אם זה מוסד שיש עליו דירוגים בין-לאומיים.
<גיא דביר: אני רוצה להגיד.
<גיא דביר: קודם כול, בתקנות יש הבחנה.
<גיא דביר: כשמדובר על מוסד כספי מחוץ לישראל ההסדרה של זה היא בתקנה 22, ששם יש דרישות יותר ספציפיות לגבי חובת הבקרה.
<גיא דביר: כשמדובר במוסד כספי בישראל חלה עליהם תקנה 23 שאליה הפנתה עורכת-דין טל אבן-זהב, שהיא החובה הכללית לבצע בדיקה לגבי הערכה של איתנותו הפיננסית של מוסד בנקאי.
<גיא דביר: חלק מהמסקנות מהמשבר האחרון, שבנקים זה לא דבר שלא יכול לקרוס, זה יכול לקרוס.
<גיא דביר: ההסתמכות על דירוג היא גם אחת הבעיות הגדולות שגרמו למעשה למשבר, שחברות הדירוג לא חזו את המשבר.
<גיא דביר: כאן מדובר בחברה, לצורך העניין גורם מפוקח, שקיבל על עצמו לקחת כספי לקוחות ולהפקיד את זה במקום מסוים.
<גיא דביר: ולכן חלה עליו החובה, לפני שהוא עושה את הפעולה הזאת, לוודא באמת שהכספים מופקדים במקום ראוי.
<גיא דביר: וכן יצרנו כאן הבחנה בין גוף שמפוקח על-ידי בנק ישראל לצורך העניין, שמה חלה החובה הכללית, לבין גופים שנמצאים מחוץ לישראל, ששם אנחנו קבענו הוראות יותר ספציפיות.
<גיא דביר: אנחנו לא חושבים שזה בשמיים.
<גיא דביר: אנחנו חושבים שזה לא נכון להציג את זה כביכול כצורך להעסיק עשרות רואי חשבון.
<גיא דביר: מדובר בפעולה שגוף מפוקח בסטנדרט סביר מצופה ממנו שיעשה את זה במסגרת בקרת סיכוני האשראי שלו, קל וחומר כשמדובר בכספים של לקוחות שהוא לקח על עצמו לשמור עליהם.
<גיא דביר: זהו, זו תשובתי.
בועז טופורובסקי: אתם רוצים בעצם איתנות – אני רואה: בין השאר איתנות כלכלית, דירוג אשראי – זה לא בעיה להשיג – מוניטין וניסיון?
<אורן אלדד: באופן שוטף.
<רונן סולומון: אדוני, הם רוצים פה ברמה שהיא לא הגיונית.
<גיא דביר: אני רוצה גם לומר שבדוח ה-Custody יש ועדה שישבה בשעתו והמליצה על נורמות ראויות בשוק ה- Custodyבישראל.
<גיא דביר: אחת ההמלצות שלה היא גם כן לחייב כל גוף - - -
בועז טופורובסקי: איזה שוק, סליחה?
<גיא דביר: ה-Custody, נושא של משמורת למעשה.
<גיא דביר: לחייב כל גוף שבוחר להפקיד כספים אצל Custodian אחר, לוודא את האיתנות הפיננסית שלו לפני שהוא עושה את ההפקדה, ולבצע גם בדיקה תקופתית של הדברים הללו.
<גיא דביר: במישור הזה מדובר בנורמה סבירה ביותר.
<גיא דביר: זהו.
בועז טופורובסקי: אני רק מנסה להבין מה הנטל שמצופה מהחברות.
יצחק כהן: דרישה סבירה לגמרי.
בועז טופורובסקי: כן, אבל אתה יודע, הערכת סיכונים.
בועז טופורובסקי: השאלה אם זה לקחת עכשיו, להוציא הרבה כסף.
<רונן סולומון: יש חברות שמתמחות בזה, זה לא פשוט כמו שזה נראה.
יצחק כהן: אבל אם חברות דירוג דירגו מכשירים ב-AAA, שאחר כך הסתבר שהם לא שווים כלום - - -
<אורן אלדד: ואנחנו נצליח יותר מהם?
<טל אבן-זהב: והעולם במשך תקופה מסוימת באמת חשב שזורקים לפח את חברות הדירוג על ניגוד העניינים שבהן וכו'.
יצחק כהן: אגב, הן לא נתנו הסברים למשבר.
<טל אבן-זהב: לגמרי לא.
<טל אבן-זהב: והיום חוזרים לחברות הדירוג, כי ראו שאין פתרון אחר.
<שרה קנדלר: לא, מסדירים את חברות הדירוג.
<שרה קנדלר: וביחד עם זה, כל המדינות מפחיתות את ההסתמכות הרגולטורית על חברות הדירוג.
<טל אבן-זהב: אבל מה היא נותנת במקום?
בועז טופורובסקי: שנייה, די.
<יהושע אברמוביץ: כן, אני רוצה לשאול אתכם ברמה הפרקטית: בוא נדמיין שאנחנו עכשיו בספטמבר 2008, והכספים של הלקוחות שלנו עכשיו ב-"ליהמן ברדרס".
<יהושע אברמוביץ: יש להם דירוג מסוים, יש להם איתנות פיננסית, יש להם מוניטין נהדר.
<יהושע אברמוביץ: עכשיו, מה אתם מצפים מאתנו?
<יהושע אברמוביץ: איך אתם חושבים שאנחנו מישראל הקטנה עם ה-17 אנליסטים שנעסיק כדי לבדוק את האיתנות הפיננסית, נצליח לגלות על "ליהמן ברדרס", על המצב שלו, יותר טוב מאשר S
יצחק כהן: אם לא היית סומך על חברות הדירוג, היית מגלה.
<יהושע אברמוביץ: לא, S
יצחק כהן: אם לא היית סומך עליהם, היית מגלה.
<יהושע אברמוביץ: הם לא פרסמו.
<יהושע אברמוביץ: הם הטעו, הם לא פרסמו את המצב.
יצחק כהן: לא רוצים לחזור לאותה סיטואציה.
<יהושע אברמוביץ: בואו תגידו לי מה היינו צריכים לעשות בספטמבר 2008.
יצחק כהן: לבדוק את חברות הדירוג.
<אמיר וסרמן: אני חושב שזו דוגמה טובה, אני רק אשנה אותה קצת, כי אנחנו באמת חווינו את זה לגבי גופים שהנפיקו "סטרקצ'רים", וגם היה להם - - -
<יהושע אברמוביץ: לא "סטרקצ'רים".
<יהושע אברמוביץ: נפלו שניים, "ליהמן ברדרס" ו"ביר סטרנס".
<אמיר וסרמן: והיה להם - - -
<יהושע אברמוביץ: עזוב "סטרקצ'רים", זה לא אותו דבר.
<יהושע אברמוביץ: זה הטעיה, כי יש הבדל בין "סטרקצ'ר" לבנק.
<אמיר וסרמן: לא, המצב הוא מאוד דומה לגבי גופים שהנפיקו "סטרקצ'רים" לציבור, והיה להם שיקול דעת איפה להפקיד את הכספים.
<אמיר וסרמן: עכשיו, כשגוף נמצא לפני נפילה, וזה היה כמעט common knowledge שזה עומד לקרות ל"ליהמן ברדרס", הוא מוכן לתת ריבית יותר גבוהה.
<אמיר וסרמן: ולכן נוצר אינטרס לזירת המסחר להפקיד את זה, למרות שהיא רואה שה-CDS משתולל, למרות שהיא יודעת שיש סיכונים, למרות שהיא יודעת שגופים פיננסיים אחרים לא מוכנים להתקשר עם "ליהמן ברדרס" שבוע לפני הנפילה שלו.
<אמיר וסרמן: ואנחנו חושבים שבהערכת סיכונים שהיא לא מאוד מתוחכמת אפשר להגיע למצב הזה.
<אמיר וסרמן: אני אשנה מעט את הדוגמה שלך.
<אמיר וסרמן: בוא נניח שהכספים שלך היו מופקדים בבנק שהוא מאוד איתן, ושבועיים לפני הקריסה של "ליהמן ברדרס" היית מעביר אליו את הכספים, למרות ששוב הערכת הסיכונים של כל אדם סביר אמורה להיות שזה לא גוף להתקשר אתו באותו מועד.
<אמיר וסרמן: וזה בדיוק מה שכיוונו כאן, זה לקח ישיר של המשבר האחרון.
<טל אבן-זהב: סליחה, זה הערכת סיכונים של הגוף הפיננסי, זה לא הערכת הסיכונים של האיתנות הפיננסית של "ליהמן ברדרס".
<טל אבן-זהב: זה לא אותו דבר.
<טל אבן-זהב: אתה לוקח דוגמה מהעבר על משהו ספציפי, שבאמת שם מדובר על שיעורי ריבית חריגים וכו'.
<טל אבן-זהב: זה אתה יכול להגיד אינדיקציה לגבי הסיכון הספציפי שאתה תשים את הכסף שלך.
<טל אבן-זהב: אבל אתה דורש כאן משהו הרבה יותר רחב.
<טל אבן-זהב: אתה מדבר פה על הערכת סיכונים שוטפת של המוסד הפיננסי – שוטפת.
<טל אבן-זהב: לא מדובר כאן על אינדיקציה כזאת או אחרת.
בועז טופורובסקי: איך אמורים לדעת איתנות כלכלית?
<אמיר וסרמן: לא, אז אני אומר: יש הרבה אינדיקציות.
<אמיר וסרמן: אינדיקציה אחת זו באמת יכולה להיות הריבית שאותו גוף מוכן לתת.
<טל אבן-זהב: אינדיקציה – אין בעיה.
<טל אבן-זהב: זה בשיקול הדעת של הגוף הפיננסי אכן לבחון אינדיקציות.
<טל זהר: מעולה.
<טל זהר: חבר הכנסת, זה בדיוק מה שהייתי רוצה.
<טל זהר: שיגידו לנו: בואו תבדקו את הדירוג, את ה-CDS-ים ואת הריבית שהבנק מציע, שלושה גורמים שאני יכול לעשות פעם בחודש.
<טל זהר: אני יכול להגיד למישהו: בוא תבדוק את שלושת הפרמטרים האלה, אם אחד מהם חריג – הופ.
<גיא דביר: יש מדדים מקובלים, ואף אחד לא מצפה מהזירה לעשות Due Diligence לבנק בכל רגע ורגע.
<גיא דביר: יש מדדים מקובלים מימוניים.
<גיא דביר: המדדים האלה כיום הם קיימים, יכול להיות שהם יתפתחו במשך הזמן.
<גיא דביר: יש מבחנים מימוניים, תורת המימון מתפתחת.
<גיא דביר: הציפייה כאן מהזירות היא לבצע מה שמצופה מגוף פיננסי גדול ומתוחכם ברמה שלהם, פשוט לעקוב אחרי המדדים הללו.
<גיא דביר: לא מצופה מהם לעשות Due Diligence לבנק, אם זאת השאלה.
<יהושע אברמוביץ: יש הבדל בין הערכת סיכונים לבין – רשמתם הערכת סיכונים וכעת אתה אומר - - -
<גיא דביר: הערכת הסיכונים היא על בסיס אותם מדדים.
<יהושע אברמוביץ: אין לי בעיה.
<גיא דביר: זה יכול להיות, אגב, לאו דווקא על בסיס מדדים, זה גם יכול להיות על בסיס מוניטין.
<גיא דביר: מוניטין גם יכול להיות, אתה קורא כותרות בעיתון.
<יהושע אברמוביץ: אני מסכים לחלוטין עם להציג את המדדים ולחייב אותנו שאנחנו נעקוב אחרי המדדים האלה.
<יהושע אברמוביץ: אנא, תאמרו מהם המדדים ונעקוב אחריהם.
<גיא דביר: חלק מהמדדים נמצאים לגבי מוסד כספי מחוץ לישראל, שם נזכרו CDS-ים.
<גיא דביר: אנחנו לא חושבים שזו רשימה סגורה של מדדים, המדדים הללו הם מדדים שנקבעים ומשתנים.
<גיא דביר: מה שמצופה מכם זה פשוט לעקוב אחר תורת המימון ולהמשיך ולעקוב באופן שוטף אחר אותם מדדים.
<טל אבן-זהב: אין מידע מעבר למידע הפומבי המפורסם של גופים שכבר עושים את זה.
<טל אבן-זהב: ואני רוצה להזכיר: יש חובה לזירות לפעול בשקידה כשהן מפקידות את כספי הלקוחות.
<טל אבן-זהב: אינדיקציות שהן חריגות שעולות להן והן התעלמו מהן - - -
בועז טופורובסקי: בסדר, אבל הערכת סיכון כלשהי את יכולה לעשות – לא את, הזירות יכולות לעשות.
<טל אבן-זהב: לאיתנות הפיננסית?
<טל אבן-זהב: עצמאית?
<טל אבן-זהב: שוטפת?
<גדי ירום: עצמאית?
<גדי ירום: שוטפת?
<גיא דביר: ההערכה היא לא למשהו אחר אלא לאיתנות הפיננסית – כן.
בועז טופורובסקי: איתנות פיננסית – זה חשוב לכם שזה יהיה רשום?
בועז טופורובסקי: אפשר לרשום: בין השאר דירוג אשראי, מוניטין וניסיון?
<שרה קנדלר: כתוב.
<גיא דביר: ומדדים מקובלים.
<שלומית ארליך: הכוונה להוריד את האיתנות הכלכלית.
<גיא דביר: במה הם משנים?
בועז טופורובסקי: שנייה, כי אני מבין את הבעייתיות, ואם יהיה רשום: אינדיקציות לאיתנות פיננסית?
בועז טופורובסקי: – אני לא יודע אם אינדיקציה זו מילה לתקנה - -
<גיא דביר: מדדים.
בועז טופורובסקי: - - אבל מדדים לאיתנות פיננסית.
<גיא דביר: מדדים זה בסדר.
<שרה קנדלר: כן, אפשר.
<גדי ירום: איזה מדדים?
<שלומית ארליך: למה לא להוריד את המילים איתנות כלכלית?
בועז טופורובסקי: מדדים לאיתנות כלכלית זה מקובל.
<אמיר וסרמן: מדדים או אינדיקציות.
<שרה קנדלר: לא, לנו אין בעיה, להם יש בעיה עם זה.
יצחק כהן: מה הבעיה עם זה?
<יהושע אברמוביץ: לא, שייתנו לנו את המדדים.
<שרה קנדלר: המדדים המקובלים.
<טל אבן-זהב: ממילא אנחנו יכולים לסמוך רק על מידע פומבי, אין לנו גישה למידע שהוא לא - - -
יצחק כהן: איתנות כלכלית כפשוטו.
<גיא דביר: לגבי הנושא של מידע פומבי, אני לא יודע מה זה מידע פומבי ומה זה לא מידע פומבי.
<גיא דביר: יש לכם אפשרות לקבל את המידע הזה ממערכות המידע המקובלות - -
יצחק כהן: שיתאמצו.
<גיא דביר: - - כמו "בלומברג" וכאלה דברים.
<גיא דביר: אני לא יודע אם כל אחד יכול לקבל את המידע הזה.
<גיא דביר: לכן לא הייתי נכנס להגדרה של מידע פומבי או לא פומבי.
<טל אבן-זהב: לא, מידע שיש נגישות, שיש לזה נגישות סבירה אלינו.
יצחק כהן: איתנות כלכלית זה מילים פשוטות וברורות.
בועז טופורובסקי: יש חוסר הסכמה בינינו.
<אורן אלדד: מדובר בעוד סעיף שמטיל עלינו עוד עלויות, שוב פעם, שמורידות את הכדאיות הכלכלית של העסק, חלק מהמצבור השלם של דברים.
<אורן אלדד: ואני חושב שפה אפשר להקל ובאמת ללכת על דברים שיהיו לנו יותר קלים, כי ברור לכם שאנחנו לא הופכים להיות חברות דירוג.
<אורן אלדד: להזכירכם, מותר לנו רק לנהל זירה, לא מעבר לזה.
בועז טופורובסקי: חבר'ה, יהיה רשום: בין השאר מדדים לאיתנות כלכלית, דירוג אשראי, מוניטין וניסיון.
יצחק כהן: עכשיו, אני רוצה להבין מה זה.
יצחק כהן: מה זה מדדים לאיתנות כלכלית?
יצחק כהן: אתם מרחיבים את הסעיף, אתם לא מצמצמים אותו.
<גיא דביר: אחד המדדים המקובלים היום זה מכשירי CDS.
<גיא דביר: המכשירים הללו הם מכשירים שנסחרים בשווקים, והמחירים שלהם משתנים בהתאם לאיך שהשוק רואה, איך שהשוק מצפה וחושב מה הסיכוי של אותו גוף להגיע לחדלות פירעון.
<גיא דביר: אז זו דוגמה למדד מקובל.
יצחק כהן: וזה אתה תספק להם?
<אמיר וסרמן: למשל תשואה על אגרות חוב של הבנק שבו מפקידים את הכסף יכולה להיות איזשהו מדד חיצוני לרמת הסיכון.
יצחק כהן: בשבילכם זה יותר קל פרסום המדדים?
<יהושע אברמוביץ: אם יהיה לנו את המדדים, בוודאי.
יצחק כהן: מי יביא לך את המדדים?
יצחק כהן: מי מספק את המדדים?
<שרה קנדלר: לא נכתיב את המדדים.
בועז טופורובסקי: אתם כן תעשו הערכת סיכונים, בין השאר.
יצחק כהן: מי יביא את המדדים?
<שרה קנדלר: הם, לא אנחנו.
יצחק כהן: לא, הוא חושב שאתם.
בועז טופורובסקי: לא, הוא רוצה שהם יביאו, אבל הם לא יביאו.
יצחק כהן: לא, חבר'ה, בואו נהיה ברורים ובואו נהיה שקופים.
יצחק כהן: המילה איתנות כלכלית משמעותה היא בסדר.
יצחק כהן: אני לא חושב שצריך להוסיף פה מדדים, ואחר כך אתה תביא את המדדים ואתה תביא את המדדים.
יצחק כהן: איתנות כלכלית זה בסדר גמור, זה מובן לחלוטין.
<טל זהר: אבל הפרקטיקה של זה היא לא ברורה.
<טל זהר: כי עכשיו חלה עלי חובה, שהיא חובה ראויה, לשמור על כספי הלקוחות בשקדנות, בנאמנות, בכל מיני, וזה בסדר גמור.
<טל זהר: אבל עכשיו אני שואל: אוקיי, אני בא לרגולטור שלי ואני שואל אותו: מה אני אמור לעשות?
יצחק כהן: מה, אתה לא יודע מה לעשות?
<טל אבן-זהב: מדי יום, באופן שוטף.
יצחק כהן: אתה לא יודע מה לעשות?
יצחק כהן: זה נשמע מגוחך.
<טל זהר: אני שואל.
<טל זהר: אני יודע מה אני חושב שאני צריך לעשות.
יצחק כהן: אז תעשה מה שאתה חושב, בהבנה שלך מה זה איתנות כלכלית.
<טל זהר: זה לא כל כך פשוט.
יצחק כהן: לא, אז תסביר לי אולי לפי הבנתך.
<טל זהר: אז אני אסביר.
<טל זהר: יש המון צורות למדוד, ויש חברות שעוסקות ומוציאות מיליונים ומאות מיליונים של דולרים בשנה כדי להעריך את האיתנות הכלכלית של "סיטי בנק" לדוגמה.
יצחק כהן: כן, ראינו אותם ב-2009.
<טל זהר: ואז אתה טוען:
<טל זהר: אני לא סומך עליהם.
<טל זהר: אז למה שתסמוך עלי ועל עשרת האנשים שיושבים אצלי במשרד, שנעריך את זה יותר טוב מרואה חשבון שיש לו גישה לא רק לנתונים הפתוחים של "סיטי בנק" אלא גם לדוחות הפנימיים של "סיטי בנק"?
<טל זהר: הרי רואה חשבון ש-"סיטי בנק" חייבים להעסיק ומשלמים לו את אותם מאות מיליונים בשנה, יש לו גישה לכל מסמך, כל חשבונית, כל פקיד, כל אימייל שיוצא בתוך הארגון, שלי לעולם לא תהיה.
<טל זהר: אני בסך הכול יכול לפתוח, כמו שהרשות ציינה, את "בלומברג" או את "רויטרס", ולראות מה הריבית שהם נותנים על האג"ח, מה מחיר ה-CDS, מה קרה למניה שלהם, מה קרה להלימות ההון שלהם וזהו, ולהגיד: לפי המדדים האלה אני יודע להגיד אם התמונה נראית לי סבירה או בלתי סבירה.
יצחק כהן: אתה מסתמך על "בלומברג"?
<גדי ירום: לא על "בלומברג".
<גדי ירום: רגע, שנייה אחת.
יצחק כהן: "רויטרס".
<גדי ירום: הדיון כאן הולך למקומות שאני ממש לא מבין אותם, אני ממש ממש לא מבין אותם.
<גדי ירום: יש פיקוח על הבנקים בישראל.
<גדי ירום: אם זה בנק בישראל, אם זה בנק מסחרי בישראל שלא יצאה לגביו שום אזהרה לגבי הפעילות שלו, אני לא מבין איך בדיוק, איזה סכנה נשקפת לכספים של לקוחות שמופקדים שם.
יצחק כהן: "הבנק למסחר".
<גדי ירום: ואם יש אינדיקציה כזאת והיא מתפרסמת, אז אנחנו כמובן נעשה את ההתאמות.
<גדי ירום: אני פשוט לא מבין, אנחנו נכנסים פה לאיזשהם רזולוציות.
בועז טופורובסקי: איך אני שמח שבאת.
יצחק כהן: גם אני שמח.
בועז טופורובסקי: עכשיו כולם, הם לומדים להעריך.
<יהושע אברמוביץ: יש שני בנקים בישראל, דרך אגב, שמפרסמים באופן קבוע, נותנים ריביות יותר גבוהות מאשר הבנקים האחרים, הם בנקים שהם לא נמנים על חמשת הבנקים הקטנים.
<יהושע אברמוביץ: אם אני מבין נכון את הרשות, היא אומרת: אל תפקידו שם את כספי ה - - -
בועז טופורובסקי: לא לא לא.
<גיא דביר: אנחנו לא אמרנו משהו כזה.
<יהושע אברמוביץ: כי זה אינדיקציה.
<יצחק שורקי: אז שוקי, זו בדיוק הסיבה למה לא לתת לך את המדדים, כי יש פה שיקול דעת.
יצחק כהן: לא, נתינת המדדים פה מסבכת את העסק.
<יצחק שורקי: האחריות היא של הגופים, האחריות היא שלכם.
<יצחק שורקי: יש כמה דרכים לקחת את האחריות הזאת.
<יצחק שורקי: אין עליכם כללים של ממשל תאגידי שנגיד: תעשו דיון בדירקטוריון והדירקטוריון ייקח אחריות, והדירקטוריון ישקול את הגופים שהוא עובד איתם.
<יצחק שורקי: אין לכם ממשל תאגידי.
<יצחק שורקי: אז אתם צריכים לקחת את האחריות, אתם לא יכולים להיתלות באיזה מדד או אינדיקציה שהרשות הכתיבה לכם או תכתיב לכם, ותגידו: סליחה, חברת הדירוג עוד לא הזיזה את הדירוג, לכן אנחנו לא הוצאנו גם את הכספים משם.
<יצחק שורקי: אנחנו משאירים את זה פתוח לשיקולכם.
<יצחק שורקי: יש מדדים, אתם צריכים לשקול את העניין הזה, והאחריות היא שלכם.
<יצחק שורקי: והסיבה שזה שוטף, כי זה מהיום למחר משתנה.
<יצחק שורקי: אתה יושב עם דירוג AAA, מתחילות בעיות – עד שהדירוג יורד, בינתיים בדרך יש עוד אינדיקציות כאלה ואחרות שתצטרכו לשקול אותן, האם לפעול או האם לא לפעול?
<טל אבן-זהב: למה הטענה שאין ממשל תאגידי?
<טל אבן-זהב: יש דרישה לפעולה בשקידה, דרישה לנהלים בעניין ואחריות על הנושא.
בועז טופורובסקי: אפשר עוד הערות חוץ מהסעיף הזה?
<טל אבן-זהב: אנחנו סיימנו לפרק הזה.
<גדי ירום: אני רק רוצה להבין מה זה "על בסיס שוטף".
<גדי ירום: מה ההגדרה של "בסיס שוטף"?
<גיא דביר: "בסיס שוטף" אומר שזה יכול להשתנות בהתאם לתקופה.
<גיא דביר: בתקופה שבה יש משבר כלכלי או שיש אינדיקציות למשבר, הציפיה היא שתהיה בדיקה יותר תכופה.
<גיא דביר: כאשר אנחנו נמצאים בתקופה שהיא פחות, אין כאלה אינדיקציות, אז הבדיקה תהיה פחות תכופה.
<גיא דביר: יש חשיבות גם שתהיה פה גמישות, אנחנו לא קובעים כאן עקרונות סגורים לחלוטין.
<גיא דביר: חייב להיות כאן איזשהו אלמנט של שיקול דעת.
בועז טופורובסקי: יהיה מדדים, אבל זה לא התפקיד של הרשות לתת את המדדים.
יצחק כהן: אבל שיהיה ברור, מי טורח על המדדים האלה?
בועז טופורובסקי: הם.
<שרה קנדלר: הזירות.
בועז טופורובסקי: הזירות, זירות המסחר.
<גיא דביר: הזירות, והרשות מן הסתם נמצאת שמה על מנת לעקוב אחרי הדברים.
<גיא דביר: היא תעשה ביקורות במקומות המתאימים.
בועז טופורובסקי: יופי.
בועז טופורובסקי: אז אנחנו סיימנו את הפרק הזה.
<אורן אלדד: רגע, עוד הערה לסעיף 26 ברשותכם: ביקש לקוח למשוך כספי לקוח תבצע זאת החברה לכל המאוחר ביום העסקים הבא.
<אורן אלדד: זה טיפה מתנגש עם סעיף 4(ג) בפרק ג', פרק המינוף, שחברה לא תאפשר ללקוח למשוך כסף אם זה יוריד לו את רמת הביטחונות הנדרשים.
<אורן אלדד: אז צריך להחריג את זה למקרה כזה.
<גיא דביר: אתה מוכן לחזור?
<גיא דביר: אני לא עקבתי אחריך.
<שרה קנדלר: הוא אומר:
<שרה קנדלר: בפרק המינוף הרי אסור להם לתת את הכספים, אז זה מוריד את הבטוחה הנדרשת, 4(א).
<גיא דביר: לא, את הכסף שלקוח מבקש למשוך אתה נותן לו, פשוט אתה סוגר לו את הפוזיציות לצורך העניין.
<אורן אלדד: אז תרשום שאני יכול אולי.
<אורן אלדד: אם אני סוגר לו את הפוזיציה הוא יתבע אותי.
<גיא דביר: לקוח שמבקש למשוך את הכסף, אתה מסביר לו: אתה מושך את הכסף, הפוזיציה נסגרת.
<גיא דביר: הוא מחליט.
<אורן אלדד: והוא אומר לי: לא, אני לא מוכן, אני רוצה את הכסף.
<אורן אלדד: הוא מגיש תביעה, מגיש משהו.
<שרה קנדלר: נכון, אז אתה סוגר לו את הפוזיציה.
<טל זהר: זה לא מה שכתוב בסעיף.
<אורן אלדד: או בוא נחריג את זה פשוט.
<אורן אלדד: או שתגידו, תרשמו.
<יהושע אברמוביץ: לא, אין לנו בעיה, אנחנו אתכם.
<אורן אלדד: אין לנו בעיה.
<גיא דביר: שיהיה ברור, אין כאן כוונה לאפשר ללקוח להחזיק את הזירה משני הצדדים.
<גיא דביר: אין כאן כוונה.
<גיא דביר: הכוונה היא שברגע שלקוח מבקש למשוך את כספו, הכסף שלו יעבור, המשמעות של זה תהיה סגירת הפוזיציות, הוא יבין את זה.
<גיא דביר: אין לו זכות לקבל את הכסף - - -
<אורן אלדד: אם אני סוגר לו את הפוזיציות, הוא לא יבין את זה.
<אורן אלדד: ומחר הן יכפילו את ערכן, הוא לא יבין את זה, יהיה לו מה להגיד על זה.
<טל זהר: שנייה, אבל יש כאן סתירה.
<טל זהר: אני רוצה להקריא.
<טל זהר: כתוב: חברה לא תאפשר ללקוח לבצע משיכת כספים מחשבונו בזירה, אם כתוצאה מכך הבטוחה שהעמיד תקטן מסך כל הבטוחות הנדרשות.
<טל זהר: אנחנו בסדר עם שני החלקים.
<טל זהר: פשוט מה שאני חושב שהפתרון לזה הוא להגיד בסעיף 26: בכפוף לסעיף 4(ג).
<אורן אלדד: לעמידה של הלקוח ב-4(ג) או משהו כזה.
<טל זהר: בדיוק.
בועז טופורובסקי: ואז אם הוא לא עומד?
<שרה קנדלר: מבלי לגרוע מהוראות 4(ג).
בועז טופורובסקי: טוב, אז בואו נסכם את הפרק הזה ונמשיך הלאה.
בועז טופורובסקי: יש לנו סעיף 21, 22, 23, 24 – הגדרה שהולכים לעשות ספציפית לכספי לקוח, שאנחנו צריכים לעשות.
<שרה קנדלר: כספי לקוח, את זה נעביר.
בועז טופורובסקי: בוא נמשיך: סעיף 22(ב)(2), "הגנה נאותה" – יש כאן איזשהו חוסר הסכמה שעדיין נדון בינינו, מה זה אומר הגנה נאותה.
בועז טופורובסקי: אתם לא העליתם את זה אבל אנחנו יותר צדיקים מכם.
בועז טופורובסקי: סעיף 23: מדדים לאיתנות הכלכלית, בכפוף למה שהוסכם.
יצחק כהן: כן, אבל ברור שאת המדדים אתם - - -
בועז טופורובסקי: 26 יתחיל: מבלי לגרוע באמור בסעיף 4(ג).
<אורן אלדד: ואם יורשה לי עוד הבהרה בקשר לסעיף 22 בפרק ה' – טיפול בכספי לקוח, חשבון נאמנות.
<אורן אלדד: האם כוונת
<אורן אלדד: כם היא באמת שאנחנו נפעיל נאמן שידווח מדי יום או מדי פעולה לבנקים על הנהנים בחשבון?
<גיא דביר: הנקודה שהתייחסתם אליה, ראיתי בהערות שלכם, הכוונה פה היא שהחברה היא הנאמן.
<גיא דביר: עכשיו, לגבי - -
<שרה קנדלר: הצהרת נהנה אתה מתכוון?
<יהושע אברמוביץ: כן, הצהרת נהנה.
<גיא דביר: - - הצהרת הנהנה, זה נמצא כרגע בצו התאגידים הבנקאיים, ואנחנו יזמנו תיקון של הצו, כרגע זה נמצא בשלבים.
<שרה קנדלר: אבל תיקון בעניין הזה צריך להתבצע בצו איסור הלבנת הון ולא בתקנות האלה.
<גיא דביר: בצו איסור הלבנת הון, שלמעשה תקבלו את אותו פטור שיש לכל הגופים האחרים, כמו חברי הבורסה ואחרים מהצהרת הנהנה הזאת.
<יהושע אברמוביץ: אז אולי, אדוני היושב-ראש, אולי זו נקודה חשובה.
<יהושע אברמוביץ: זאת אומרת, אנחנו ממתינים לתיקון בחוק איסור הלבנת הון, שלמעשה יכניס אותנו לאותה קבוצה שהיא לא צריכה להצהיר מדי יום הצהרת נהנה בחשבונות הנאמנות של הלקוחות.
<יהושע אברמוביץ: ופה אני מבין שזו חקיקה שיכולה לקחת - - -
<שרה קנדלר: כן, זה חקיקה אבל שמגיעה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, לא לוועדת הכספים – צווי איסור הלבנת הון.
<יהושע אברמוביץ: זאת אומרת, שייווצר פה מצב שהוא מאוד בעייתי בתפקוד השוטף היומי.
<שרה קנדלר: בסדר, אבל כל הנושאים של הלבנת הון מגיעים לוועדת החוקה, חוק ומשפט.
<שרה קנדלר: אנחנו יוזמים תיקון בעניין ואני מקווה שזה יעבור.
<שרה קנדלר: אבל זה לא לדיון פה כרגע.
<טל אבן-זהב: לא, השאלה רק איך זה יהיה במקביל, זאת הבעיה.
<טל זהר: מה אנחנו אמורים לעשות עד שזה - - -
בועז טופורובסקי: תדברו איתם על זה אחרי זה, בסדר?
בועז טופורובסקי: אם אתם רואים שאתם לא מסתדרים, תחזרו אלי, בסדר?
בועז טופורובסקי: בוא נלך לפרק ו'.
בועז טופורובסקי: פשוט היא צריכה לטוס לשטרסבורג.
<שרה קנדלר: בשביל הלבנת הון.
<טל זהר: בשביל איסור הלבנת הון.
<שרה קנדלר: איסור הלבנת הון – כן, אני לא הולכת להלבין.
<שרה קנדלר: פרק ו': מידע ללקוח.
<שרה קנדלר: סימן א' – הסכם המסגרת.
<שרה קנדלר: הסכם המסגרת – 28.
<שרה קנדלר: (א) בטרם תקבל החברה כספים מהלקוח או תבצע עסקה עבור הלקוח, תערוך החברה עם הלקוח, הסכם מסגרת שיכלול את הפרטים הנזכרים בתוספת הראשונה ואחריהם רשאית החברה לכלול נושאים נוספים הדרושים לצורך ההתקשרות; הסכם המסגרת ייערך בכתב וייחתם בכתב בידי הלקוח; החברה תמציא ללקוח העתק חתום של הסכם המסגרת; לעניין זה, "ייחתם בכתב" – לרבות חתימה בכתב על גבי הסכם המסגרת, ששלח הלקוח באמצעות שירותי רשות הדואר, פקסימיליה או דואר אלקטרוני; יושב ראש הרשות או עובד הרשות שהוא הסמיכו לכך בכתב, רשאי להתיר לחברה לקבל את אישור הלקוח להסכם המסגרת באמצעים אלקטרונים אחרים, אם מצא שאופן הצגת המסמך ותוכנו ואופן מתן האישור האלקטרוני מאפשרים בחינה יסודית של המסמך לפני אישורו בידי הלקוח; (ב) חברה תחזיק במשרדה נוסח מעודכן של פרקים א' עד ז' להסכם המסגרת, ותפרסם נוסח זה במקום בולט באתר האינטרנט של החברה; יושב ראש הרשות או עובד הרשות שהוא הסמיכו לכך בכתב, רשאי להורות על פרסום הנוסח האמור או חלקים ממנו בדרכים נוספות; (ג) חברה אשר רשאית לפי הסכם המסגרת לשנות את תנאי ההסכם בהודעה ללקוח בלבד, תודיע ללקוח על שינוי כאמור, שבועיים לפחות לפני מועד השינוי, בציון מועד השינוי.
<שרה קנדלר: סימן ב' – דיווחים ללקוח.
<שרה קנדלר: דיווח דו-שבועי – 29.
<שרה קנדלר: בתחילת שבוע המסחר – לא, משהו פה בניסוח.
<טל אבן-זהב: זה משובש, נכון?
<שרה קנדלר: משהו משובש בניסוח.
<שרה קנדלר: בתחילת שבוע המסחר חברה תמציא ללקוח – טוב, אולי בלי כל זה – חברה תמציא ללקוח אחת לשבועיים דוח בדבר יתרות הלקוח כפי שהיו נכונות לסוף אותה תקופה; דוח כאמור יכול להישלח ללקוח לתיבת דואר אלקטרוני של הלקוח; בדוח יפורטו – (1) פירוט בדבר כספי הלקוח ונכסי הלקוח בחשבונו של הלקוח ובדבר ההוראות שניתנו והעסקאות שבוצעו בחשבון הלקוח; לעניין זה כספי לקוח לרבות כספים שהעביר הלקוח לחברה באמצעות כרטיס אשראי, העברה בנקאית המחאה או אמצעי תשלום אחר וטרם נסלקו.