GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה גמליאל: לא קיבלנו פה כלום.
גילה גמליאל: מבחינתך כיו"ר ועדה זה בסדר שלא יספרו פה את חברי וחברות הכנסת, וזה בסדר לקיים את הדיון למרות שלא קיבלנו את הנתונים והוועדה לא דנה בנושא הרטרו - - -
ניסן סלומינסקי: תמשיכי להקריא ממה שהכתיבו לך - - -
גילה גמליאל: לא, סליחה, זה מה שאני כתבתי לעצמי לא לשכוח - - -
ניסן סלומינסקי: תסלחי לי, תסלחי לי, הם המשיכו להכתיב לך - - -
סתיו שפיר: ניסן, הזלזול שלך בחברי הכנסת הוא לא מתקבל על הדעת.
גילה גמליאל: איפה המפגש שהיה בין רשות המסים לקבוצה?
גילה גמליאל: מפגש שלא התקיים.
<קריאה: לא היה כלום.
גילה גמליאל: לא התקיימה הפגישה.
גילה גמליאל: בנוסף לזה, לא דנת ולא נתת לנציגים לדבר כל היום, ובגלל זה באתי במיוחד, כי הבנתי שלא נתת להם את זכות הדיבור לאורך כל היום.
גילה גמליאל: אז באתי לכאן כדי שהדברים האלה כן ייעשו.
גילה גמליאל: ועם כל הכבוד לך, ניסן, גם כשרוצים להעביר חוק – ובאמת צריך להעביר את החוק הזה מהר מאוד, עד שנת 2014 – יש הגינות בסיטואציה הזאת.
גילה גמליאל: אתה לא תסתום את הפה ליועץ המשפטי, שמנסה להאיר את עיני חברי וחברות הוועדה.
גילה גמליאל: אני לא באה לנהל לך פה את הישיבה, אבל מן הראוי שחברי וחברות הוועדה יקבלו את הזכות המינימלית לקבל את האינפורמציה.
ניסן סלומינסקי: יש קצת הרבה חוצפה במה שאת אומרת.
ניסן סלומינסקי: את לא ישבת בישיבות, את לא בתוך העניינים, את באה כאילו - - -
גילה גמליאל: אוי, באמת, באמת...
ניסן סלומינסקי: האנשים האלה דיברו כבר פעמיים.
ניסן סלומינסקי: היום היה דיון שנועד - - -
סתיו שפיר: לא נכון, הם לא דיברו פעם אחת.
גילה גמליאל: בישיבה הקודמת הייתי, והם דיברו.
ניסן סלומינסקי: אה, אז הם דיברו כבר.
גילה גמליאל: אבל לא על הרטרו, כי לא נתת להם לדבר, שלחת לדבר עם רשות המסים - - -
סתיו שפיר: ניסן, זה לא נכון, הם לא דיברו פעם אחת.
גילה גמליאל: שלחת אותם לדבר עם רשות המסים, והם לא דיברו עם רשות המסים - - -
סתיו שפיר: - - - לא נתנו להם לדבר - - -
ניסן סלומינסקי: אם את מנהלת את העסק ככה שאת לא נותנת לאף אחד לדבר, אז בסוף אני אבקש ממך לצאת החוצה.
גילה גמליאל: אני לא שואלת אותך, אתה לא תוציא אותי החוצה.
ניסן סלומינסקי: אני יכול.
גילה גמליאל: בוא תוציא אותי החוצה.
ניסן סלומינסקי: אם תגזימי ככה - - -
גילה גמליאל: תגיע לוועדת האתיקה אם תוציא אותי החוצה.
ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, אין לי בעיה, הרי ועדת האתיקה – את כבר ותיקה שם, אז זה בסדר.
ניסן סלומינסקי: תעשי לי טובה, באמת - - -
גילה גמליאל: מעולם לא הייתי שם, צר לי לאכזב אותך.
ניסן סלומינסקי: מה שאני אומר זה שהישיבה הזו היום, מהבוקר, נועדה אך ורק לדבר אחד: להקריא את החוק ואת ההסתייגויות, ולהצביע.
ניסן סלומינסקי: כבר קיימנו דיון ארוך, אבל לא הספקנו אז להצביע - - -
גילה גמליאל: לא עמדת בדרישות הוועדה.
ניסן סלומינסקי: את עוד פעם מתחילה?
ניסן סלומינסקי: את מוכנה לתת למישהו לדבר?
גילה גמליאל: אם תעמוד בדברים שלך - - -
ניסן סלומינסקי: לא כל ישיבה, מי שלא מסכים, ימשוך וימשוך וימשוך את הזמן.
ניסן סלומינסקי: הגיע הזמן...
ניסן סלומינסקי: עשינו הפסקה קודם כי לא יכולנו, אחרת כבר היינו באמצע הקראת החוק שאנחנו רוצים להצביע עליו.
ניסן סלומינסקי: אם לא נצביע, אפשר בהחלט להגיד שאת החוק הזה אולי בעוד חצי שנה נעלה לדיון.
ניסן סלומינסקי: אני יכול להקפיא אותו לחצי שנה או שנה אם זה מה שאת רוצה.
גילה גמליאל: מה, אתה מאיים עליהם - - -
ניסן סלומינסקי: אני לא מאיים על אף אחד, אני מדבר על הדרך שאת עובדת.
גילה גמליאל: החוק יעבור, עם הדברים הנכונים.
ניסן סלומינסקי: הדברים הנכונים.
ניסן סלומינסקי: לא תמיד מה שאת - - -
גילה גמליאל: ועם הדעות של חברי הוועדה.
גילה גמליאל: אנחנו לא חותמת גומי, לא שלך ולא של אף אחד.
ניסן סלומינסקי: דיברו כאן כל חברי הוועדה, את אפילו לא היית כאן כדי לשמוע.
גילה גמליאל: הייתי בישיבה הקודמת - - -
ניסן סלומינסקי: לא היית ביום שדיברו, וזה אפילו לא מעניין אותך.
גילה גמליאל: לא מעניין אותי?
גילה גמליאל: נחתּי בתשע וחצי - - -
ניסן סלומינסקי: תודה רבה, את לא היית חייבת ליסוע גם.
ניסן סלומינסקי: זה לא חשוב.
ניסן סלומינסקי: יש עדיפויות, וזה בסדר גמור, אני מקבל את העדיפויות שלך, מאה אחוז, אבל אל תבואי בטענות ותתחילי כל פעם את הכול מהתחלה.
גילה גמליאל: אני מאמינה שקיימו את הישיבה מתוך רצון שאני לא אהיה נוכחת.
ניסן סלומינסקי: עפר, אני רוצה להוסיף.
ניסן סלומינסקי: אם אני הבנתי אותו - - -
אראל מרגלית: נראה לי שיצרנו בוועדת הכספים ערך של - - -
ניסן סלומינסקי: ממש, תודה.
ניסן סלומינסקי: חזרנו לימי ההתחלה של ועדת הכספים.
גילה גמליאל: אוי באמת.
ניסן סלומינסקי: כן, כן, ככה התחלת גם את חוק ההסדרים.
גילה גמליאל: בסדר, בגלל זה היו שלושה וחצי מיליארד שקלים שינויים בתקציב.
גילה גמליאל: זה היה בזכות זה.
ניסן סלומינסקי: ממש, ממש.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להוסיף על מה שעפר אמר.
ניסן סלומינסקי: אם אני מבין נכון את ערן, יש לפעמים שיורדים - - -
גילה גמליאל: לא מקובל עליי שלא נשמע את היועץ המשפטי.
ניסן סלומינסקי: ערן, אם אני הבנתי נכון - - -
סתיו שפיר: מדברים על המספרים, הם מאוד מאוד חשובים.
ניסן סלומינסקי: כל אחד מדבר על משהו אחר ויש בלגן - - -
גילה גמליאל: כי אתה לא נותן לאף אחד להקשיב לאחרים, אז אנשים נאלצים לעשות את זה פרסונלית.
סתיו שפיר: אנחנו מנסים לברר קצת מידע.
ניסן סלומינסקי: אני ממש נדהם מהיכולת שלך ל - - - ולחזות והכול.
ניסן סלומינסקי: אני מדבר הכי מעט בדרך כלל.
ניסן סלומינסקי: נתתי לכולם לדבר.
סתיו שפיר: לא, ניסן - - -
ניסן סלומינסקי: אני מנסה להסביר משהו כבר חצי שעה.
משה גפני: אבל אני לא צריך את ההסברים שלו, אני רוצה לשאול אותו.
משה גפני: אני רוצה לשאול.
גילה גמליאל: גם אני שמעתי אותו.
ניסן סלומינסקי: שאלו אותו שאלה, והוא נותן תשובה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להסביר ולהמשיך להקריא, כי כבר אין דיון עכשיו.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להסביר - - -
גילה גמליאל: מה זה "אין דיון"?
ניסן סלומינסקי: אנחנו באמצע הקראה.
סתיו שפיר: אבל אנחנו מחכים לתשובות שלא קיבלנו - - -
ניסן סלומינסקי: אז הוא הסביר.
גילה גמליאל: עכשיו לא הסבירו והבנו.
ניסן סלומינסקי: מי שהבין, הבין, ומי שלא – אז לא.
סתיו שפיר: אבל לא הבינו, חברי הוועדה לא הבינו, אז למה לא לתת לזה את הזמן שצריך לתת לזה.
סתיו שפיר: תן חצי שעה, גם להקשיב לטענות שמופיעות פה של אנשים - - -
ניסן סלומינסקי: שמענו אותם כבר שלוש שעות.
סתיו שפיר: רגע, ניסן, אני ביקשתי זכות דיבור, אז אל תקטע אותי.
סתיו שפיר: קצת כבוד לחברי הוועדה, קצת כבוד.
<קריאה: הבטחת משהו ולא קיימת את הבסיס שלו.
סתיו שפיר: אנחנו רוצים לשמוע את חוות הדעת של היועץ המשפטי.
סתיו שפיר: אנחנו רוצים.
סתיו שפיר: השאלה ששאלתי את ערן הייתה שאלה - - -
ניסן סלומינסקי: היועץ המשפטי אמר את כל מה שיש לו לומר.
סתיו שפיר: חברי הוועדה צריכים ל - - - לעניין הרטרואקטיביות.
סתיו שפיר: זה דברים שחשוב להגיד בקול רם.
סתיו שפיר: אז בבקשה תפנה לזה חמש דקות - - -
ניסן סלומינסקי: היועץ המשפטי יאמר את כל מה שיש לו לומר.
גילה גמליאל: אז תן לו לדבר.
ניסן סלומינסקי: אני אתן לו לדבר.
גילה גמליאל: הוא מבקש ממני כי אתה לא נותן לו.
ניסן סלומינסקי: תסלחי לי, הוא דיבר כבר - - -
סתיו שפיר: - - - אתמול איימת להוציא אותי מהחדר, כדי שאני לא אפריע לך.
סתיו שפיר: נו באמת.
ניסן סלומינסקי: סתיו, את מתחילה עוד פעם?
סתיו שפיר: אני מתחילה עוד פעם?
סתיו שפיר: אי אפשר, זה בלתי נסבל היחס שלך לחברי הוועדה.
ניסן סלומינסקי: אני יודע, ממש יחס נוראי, ממש יחס נוראי.
סתיו שפיר: זה לא מכבד וזה לא הוגן, זה פשוט יחס שהוא באמת - - -
גילה גמליאל: הוא ייתן ליועץ המשפטי לדבר, סתיו.
סתיו שפיר: זה עולה מעבר לגבולות החוצפה.
ניסן סלומינסקי: אני יודע, זה עולה מעבר לגבולות - - -
סתיו שפיר: אני מבקשת לשמוע שני דברים.
סתיו שפיר: קודם כול, את חוות הדעת של היועץ המשפטי - - -
ניסן סלומינסקי: אז אמרתי שאני אתן לו לדבר, אבל - - -
סתיו שפיר: ושנית, את המספרים המדויקים מערן.
סתיו שפיר: המספרים מופיעים, ואני רוצה שכולם ישמעו אותם, כדי שנוכל לדון בעניין - - -
ניסן סלומינסקי: בסדר, אז ביקשת.
<ערן יעקב: זה כתוב בפרוטוקול.
ניסן סלומינסקי: את ביקשת, ומי שאמר שלא ניתן?
ניסן סלומינסקי: אבל מישהו נמצא באמצע - - -
סתיו שפיר: אין שום סיבה שנצטרך לצעוק כדי לבקש את זה.
ניסן סלומינסקי: לא, את לא צריכה לצעוק, את צריכה רק להצביע ולבקש, זה כל מה שאת צריכה.
סתיו שפיר: באתי והמתנתי בסבלנות, ולא קיבלתי - - -
ניסן סלומינסקי: תסלחי לי, את אף פעם לא ממתינה בסבלנות, את יודעת את זה.
סתיו שפיר: אני בדיון הזה שתקתי והקשבתי לכם.
סתיו שפיר: אתה לא - - -
ניסן סלומינסקי: לא, אני באמצע דיבור.
ניסן סלומינסקי: אמרתי מילה אחת, והיא נתפסה ועכשיו - - -
סתיו שפיר: אתה לא מאפשר לאנשים להתבטא.
סתיו שפיר: אני מבקשת בבקשה לשמוע את היועץ המשפטי לוועדה ואת המספרים הנכונים, כדי שנוכל לדון - - -
ניסן סלומינסקי: אבל אני עכשיו באמצע דיבור, מותר לי לגמור את ה - - - ?
סתיו שפיר: מתי אתה לא באמצע דיבור?
סתיו שפיר: אז תשים נקודה בסוף, שנדע.
ניסן סלומינסקי: אחרי מילה אחת אין נקודה בדרך כלל.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדעת אם הבנתי אותך נכון, ערן.
ניסן סלומינסקי: במקרה הזה יש עוד דבר ייחודי בנוסף למה שעפר אמר, והוא שבדרך כלל יש לכם כלים לבדוק פרטנית, יש דברים ברורים, שעות ודברים אחרים, ואז קל לכם לדעת מי מדווח נכון ומי מדווח לא נכון, ואז היכולת שלכם לתפעל היא הרבה יותר פשוטה ולכן אתם יכולים ללכת על מרווחים גדולים יותר.
ניסן סלומינסקי: פה ירדנו מכל זה, לכבוד...
ניסן סלומינסקי: ההפך, זה הרחבה – לא הולכים לבדוק אצל כל זוג כמה האישה וכולי, אלא נותנים הרחבה.
ניסן סלומינסקי: אבל כנגד זה אתם צריכים כלים כדי שתוכלו.
ניסן סלומינסקי: כדי שאנשים ידעו, "חבר'ה, נכון, אנחנו לא נבדוק אתכם כמו שעושים בדברים אחרים, אבל מצד שני תדעו שיש כאן איזה איום מסוים".
ניסן סלומינסקי: נו, את מדברת בטלפון, אז איך תביני מה שאמרתי?
גילה גמליאל: מה לעשות שאני צריכה לעדכן איפה הבגדי בלט של הילדה שלי.
ניסן סלומינסקי: בסדר, ואחר כך את לא מבינה מה שאמרתי.
גילה גמליאל: אני מקשיבה יפה מאוד, אני יכולה לתמרן.
ניסן סלומינסקי: אז את יכולה להגיד מה הסברתי עכשיו?
גילה גמליאל: כן, ואני גם אוכיח לך את זה עוד שנייה.
<ערן יעקב: הסברתי.
<ערן יעקב: בגלל שהחקיקה פה היא מאוד מקילה, מאוד מרחיבה, היא לא טכנית מדי, אז צריך גם שהצד השני - - -
משה גפני: למה אתה מדבר בשקט?
משה גפני: אני כל הזמן - - -
<ערן יעקב: אמרתי את זה כבר שלוש פעמים.
משה גפני: גם לי חשוב לשמוע את זה שלוש פעמים - - -
אראל מרגלית: אני מציע לכם להישאר בקנסות הקיימים.
<ערן יעקב: צריך שגם הצד השני ידע שאם הוא עושה דברים שהם חריגים בצורה בוטה, לרשות המסים יהיו כלים לבוא נגדו.
משה גפני: אבל יש לרשות המסים כלים בכל מקרה.
<אייל לב-ארי: יש לה.
<ערן יעקב: רגע, רגע, אבל הכלים - - -
משה גפני: הרי אם הוא מדווח לא נכון, יש אמצעים ל - - -
<ערן יעקב: כן, אבל פה זה מאוד מרחיב.
משה גפני: למה זה שונה מכל המקרים האחרים?
<ערן יעקב: בגלל שמדובר פה במשהו שהוא מאוד רחב, אז חשבנו שפה, בחקיקה הספציפית הזאת נכון לאפשר - - -
ניסן סלומינסקי: אין להם פה את כמות הכלים שיש להם בדרך כלל, וההרחבה יותר - - -
משה גפני: יש להם את כל הכלים.
משה גפני: למה אתה חוזר על מה שהוא אומר?
ניסן סלומינסקי: מצטער, זה מה שהוא אומר.
גילה גמליאל: אבל היועץ המשפטי רוצה ל - - -
משה גפני: הוא היחיד פה שלא במתח, הוא יודע שמה שהוא ידרוש הוא יקבל.
ניסן סלומינסקי: הוא היחיד שיודע מה מבקשים ומה לא.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רק יושבים ב - - -
משה גפני: אבל למה אתה מסכים איתו?
משה גפני: הוא מדבר יפה, אז מה אתה מסביר אותו?
ניסן סלומינסקי: עובדה שאחרי שהוא הסביר ואחרי שאני הסברתי אז אמרו - - -
משה גפני: אין שום בעיה – לרשות המסים יש כלים גם עם החקיקה הקיימת, הוא רק לא רוצה את החוק הזה.
משה גפני: יש לו את כל הכלים, הוא יכול לתפוס כל אחד שמשקר.
גילה גמליאל: הוא עוד אומר לך שזה חוק שנותן להם פריבילגיה - - -
אראל מרגלית: בוא נשמע רגע את אייל.
ניסן סלומינסקי: אייל, בבקשה.
<אייל לב-ארי: אני היום למדתי דבר חדש במיסוי: שכל ההוראות האחרות של פקודת מס הכנסה הן טכניות, אפילו הוראות בעניין של מיסוי נאמנויות, ששם להבנתי מדובר בסכומים הרבה יותר גדולים מהסכומים שמדברים כאן - - -
<ערן יעקב: לא, לא, ממש לא אמרנו את זה.
<ערן יעקב: אולי תבוא לרשות המסים ותלמד קצת מסים, זה יכול לעזור לך.
<ערן יעקב: אני לא אמרתי את זה.
משה גפני: זאת הצעה רצינית שהוא יבוא לרשות המסים?
משה גפני: לא, בגלל שאתם לא רוצים שיגיד פה את ה - - -
<ערן יעקב: הוא עורך דין מצוין, שיבוא, אני חושב שיהיה לו מאוד מעניין.
משה גפני: אנחנו סומכים על היועץ המשפטי של הוועדה, לא של הממשלה – זה התפקיד שלנו.
משה גפני: והוא אומר דבר מאוד נכון: אתם אומרים עכשיו על החקיקה הקיימת במיסוי שזה הכול טכני.
משה גפני: אני זוכר את הדיבורים שלכם - - -
ניסן סלומינסקי: משה, עכשיו אייל מדבר - - -
משה גפני: זה מה שאמרתם כל הזמן.
משה גפני: אם החקיקה היא מהותית, אז היא עונה על החוק הזה.
<ערן יעקב: גפני, לא אמרתי את זה, זה לא נאמר.
יעקב ליצמן: הולכים להחליף אותו עכשיו, אני מדבר ברצינות.
יעקב ליצמן: את היועץ המשפטי.
יעקב ליצמן: הולכים להביא חיצוני לוועדה, שהוא יגיד את דעתם.
יעקב ליצמן: כן, אני לא מדבר בצחוקים, אני מדבר ברצינות.
יעקב ליצמן: הולכים להביא יועץ חיצוני כאן לוועדה - - -
גילה גמליאל: את זה עוד לא שמעתי.
ניסן סלומינסקי: רבי יעקב - - -
יעקב ליצמן: הם יותר מדי עצמאים.
ניסן סלומינסקי: רבי יעקב, בבקשה, אייל באמצע הדיבור שלו, אני מבקש לתת לו לדבר.
<אייל לב-ארי: כפי שאמרתי גם קודם, אנחנו לא רואים את הטעם מדוע נדרשת הבחנה ספציפית לזוגות שהם בחישוב מאוחד מבחינת קנס הגירעון.
<אייל לב-ארי: הם לא שונים מכל נישום אחר שנוצר לו גירעון.
אראל מרגלית: האמת היא שזה מרגיש לנו נכון.
<אייל לב-ארי: דבר שני, אם תשימו לב לסעיף המוצע, אין בו אפשרות לנישום להוכיח שהוא לא התרשל, או להוכיח היעדר זדון, כמו שיש בסעיפים הקיימים היום בקנס הגירעון שחל על יתר הנישומים.
<אייל לב-ארי: ושוב, יכול להיות שמדובר בנישומים נוספים - - -
<אייל לב-ארי: שם יש להם ש: הוא לא הוכיח שלא התרשל, או שלמנהל היו טעמים סבירים להאמין שהגירעון נוצר במזיד מתוך כוונה להתחמק משתלום מס.
<אייל לב-ארי: כאן התיבות האלה לא מופיעות.
<אייל לב-ארי: על פניו, אם נוצר גירעון, למנהל יש כבר סמכות לקבוע את קנס הגירעון.
<אייל לב-ארי: צריך להביא את זה גם כן לתשומת לבכם.
<ערן יעקב: גירעון מעל 40% כמובן.
<ערן יעקב: הוא היה 30 ושונה ל-40 על ידי הוועדה.
אראל מרגלית: אבל בדרך כלל זה 50.
גילה גמליאל: נכון, בדרך כלל זה 50.
גילה גמליאל: אבל כאן הוא מרגיש שהוא עושה טובה לאנשים - - -
אראל מרגלית: אני מציע לכם: רדו מזה.
אראל מרגלית: רדו מזה.
אראל מרגלית: זה לא חשוב.
גילה גמליאל: רדו מהסעיף, זה סעיף מיותר.
אראל מרגלית: יש לכם את כל - - -
ניסן סלומינסקי: רגע, אראל, תן לאייל לסיים את דבריו.
<אייל לב-ארי: על פניו, מהרגע שקובעים את הסעיף הזה ספציפית לקבוצה מסוימת, המסר שיוצא מדבר החקיקה הוא שאותה קבוצה היא בחזקת מעלימי מס, ולכן צריך להחמיר איתה יותר ביחס - -
גילה גמליאל: נכון, לבוא ולצבוע קבוצה - - -
ניסן סלומינסקי: גילה, תני לו לדבר.
<אייל לב-ארי: - - ביחס לנישומים אחרים.
<אייל לב-ארי: אלה עיקרי הדברים.
אראל מרגלית: תודה על ההבחנה.
ניסן סלומינסקי: ערן, ברוך, ספי, אתם רוצים להגיב?
<ספי זינגר: אני רוצה להוסיף מילה בהמשך למה שאייל אמר.
<ספי זינגר: נכון, קנס הגירעון פה הוא קנס גירעון יותר מחמיר ממה שיש בכל הפקודה, כמו שאייל אמר.
<ספי זינגר: והסיבה לזה היא מאוד... יש פה איזה מין איזון.
<ספי זינגר: כי מצד אחד בעצם נותנים שער שהיה סגור, שאמר: אנחנו לא מאמינים לזוגות ביחד.
גילה גמליאל: אני לא מאמינה שיש שער סגור.
<ספי זינגר: זה הדין שהיה עד היום.
גילה גמליאל: אבל אמרו לכם שנעשה עוול לאנשים האלה, אז מה זה שער סגור?
ניסן סלומינסקי: גילה, תני לאיש לדבר.
ניסן סלומינסקי: גילה, בבקשה, נו, גילה.
גילה גמליאל: בגלל שזוג היה נשוי אז יש שער סגור?
גילה גמליאל: היה פה חוק - - -
ניסן סלומינסקי: גילה, את מוכנה לתת לו לסיים?
גילה גמליאל: בגלל זה צריך להעניש אותם עכשיו שוב?
גילה גמליאל: זה מראה ומוכיח כמה הסעיף הזה צריך להיעלם.
רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, העניין הזה באמת לא מתאים - - -
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, תנו לאיש לדבר.
<ספי זינגר: אני מקדים את מה שאת רוצה להגיד - - -
רוברט אילטוב: שנייה רגע - - -
ניסן סלומינסקי: רוברט, תן לו - - -
רוברט אילטוב: לא, גם אני רוצה.
ניסן סלומינסקי: אני מוכן לתת לך לדבר כמה שתרצה, אבל הוא באמצע.
רוברט אילטוב: אבל הביטוי הזה, שהיה "שער סגור" בגלל שאנחנו - - -
גילה גמליאל: כן, כאילו צריך להקשות עליהם עוד.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, תשנה את המילה "שער סגור".
<ספי זינגר: אני רוצה להשלים את דבריי בבקשה.
<ספי זינגר: הוא היה סגור כי המחוקק כל הזמן פחד.
<ספי זינגר: הוא אמר: כששני בני זוג עובדים ביחד אנחנו לא יודעים לבדוק אחריהם, ולכן אני סוגר את הכול.
<ספי זינגר: ובא המחוקק עכשיו ורוצים לפתוח את השער ולהגיד: אנחנו מפסיקים להיות בחוסר אמון לכל הנישומים, אנחנו מפסיקים להגיד ששני בני זוג שעובדים ביחד, אנחנו בטוחים שהם שקרנים.
<ספי זינגר: אבל לצד זה שהמחוקק נותן בהם אמון, הוא רוצה מצד שני להגיד שאם מישהו בכל זאת מרמה אותו, הוא רוצה להעניש אותו - - -
גילה גמליאל: אתה יכול להעניש אותו בדרך הרגילה כמו כל אחד, מה הבעיה?
עפר שלח: תענה בבקשה למה שאני העליתי קודם.
עפר שלח: זאת אומרת, מה ימנע מאיתנו.
עפר שלח: .. כי אנחנו לא רוצים שאנשים יידפקו בסופו של דבר מכל הסיבוב הזה.
עפר שלח: מה ימנע ממנו להחליט שכל דבר שנוגע לבני זוג שעובדים ביחד הוא במזיד ולקנוס אותם ב-30% ולא ב-20%?
<ספי זינגר: קודם כול, כדי שתהיה קביעה שזה במזיד הוא צריך להגיע למסקנה שזה במזיד, הוא לא יכול להגיד סתם שזה במזיד.
<ספי זינגר: אבל הפער של ה-40%, כמו שנקבע בוועדה, המשמעות של זה היא שהסיכוי שזה נעשה בתום לב הוא כמעט לא קיים.
<ספי זינגר: כלומר, כשיש פער של 40% במס - - -
<אייל לב-ארי: אבל פער של 50% - - -
אראל מרגלית: אבל יש לך את זה ב-50% באופן - - -
גילה גמליאל: וב-50% הוא יכול להוכיח תום לב?
<ספי זינגר: אני אסביר לכם מה ההבדל בין זה לבין מה שקורה בכל מס.
<ספי זינגר: סעיף 191 עוסק בכל דיני המס.
<ספי זינגר: יש שם אין-ספור סוגיות, למשל מחלוקות בין פקיד השומה - - -
קארין אלהרר: אבל רמאים הם רמאים בכל מקרה.
<ספי זינגר: - - - מחלוקת בין פקיד השומה לבין אדם – על זה אנחנו לא רוצים לקנוס.
<ספי זינגר: כאן אנחנו נמצאים בסיטואציה יותר ספציפית וממוקדת.
<ספי זינגר: מדברים פה על פער שכולו נובע אך ורק מהמעבר בין חישוב מאוחד לחישוב נפרד.
<ספי זינגר: כלומר, כל יריעת המחלוקת שיכולה להיות כאן היא בעצם רק בין החישוב המאוחד לחישוב הנפרד.
<ספי זינגר: ההנחה של הצעת החוק אומרת שברגע שיש פער כל כך גבוה בין תוצאת המס הסופית, שנבעה אחרי השגה וערעור ובית משפט, לבין תוצאת המס שהוא הציג, המשמעות היא שכנראה יש פה מישהו שבעצם שיקר אותנו, ולכן אנחנו יכולים להצדיק את הקנס הזה.
<ספי זינגר: לעומת זאת, בקנס הגירעון הרגיל, שבסעיף 191, שלא עוסק בסוגיה הספציפית הזאת אלא בעצם כולל את כל דיני המס - - -
משה גפני: ומקרים יותר גרועים.
משה גפני: יש מקרים יותר גרועים ב - - -
<ספי זינגר: יכול להיות יותר ויכול להיות פחות.
משה גפני: יכול להיות יותר, וזה בכל זאת 50%.
אראל מרגלית: חלק מאיתנו רואים את ההפרדה הזאת כמלאכותית, ואנחנו מבקשים שתישארו בשיעורי הקנסות הרגילים.
אראל מרגלית: זה נראה לנו משהו אגרסיבי מדי, וחבל.
אראל מרגלית: זה לא נחוץ.
ניסן סלומינסקי: טוב, רבותיי, שמענו - - -
גילה גמליאל: אייל רוצה לענות לו על מה שהוא אמר.
<אייל לב-ארי: אני רוצה להעיר שני דברים.
<אייל לב-ארי: אחד, אנחנו לא יוצרים הסדר חדש לבני הזוג של החישוב המאוחד.
<אייל לב-ארי: קנס הגירעון חל היום במתכונתו היום בהסדר החוקי הקיים.
<אייל לב-ארי: אם יוכח שאותו זוג שיש לו חישוב מאוחד יוצר במזיד גירעון של 50% – מטפלים בו.
<אייל לב-ארי: דבר שני, בדרך כלל משרד המשפטים מקפיד על אחידות בחקיקה, אז איך פתאום נוצר לנו כזה שוני?
<אייל לב-ארי: זה לא ברור.
<אייל לב-ארי: ושוב, אני לא הצלחתי להבין מה השוני של בני זוג ביחס לנישומים אחרים.
<אייל לב-ארי: אני לא הצלחתי להבין את זה עד עכשיו.
אלעזר שטרן: אני יכול לנסות להסביר משהו - - -
גילה גמליאל: אלעזר, זה לצבוע אותם במס הכנסה.
גילה גמליאל: לשים עליהם פיקוח יתר.
אלעזר שטרן: חבר'ה, אי אפשר להתעלם מכך שבמידה מסוימת, בהרבה מאוד חוקים – ותגידו לי אם בחוקי המס יש משהו אחר – יש הבדל בין קרבה לאי-קרבה.
אלעזר שטרן: אנחנו יודעים שלמנות מישהו שהוא קרוב אליך, יש בזה חשש לאינטרס אישי.
אלעזר שטרן: ולכן אנחנו במגזר הציבורי לא מאושרים למנות את מי שאנחנו קרובים אליו.
אלעזר שטרן: נכון מה שנאמר פה, שאנחנו פותחים את זה, משחררים את זה - - -
<קריאה: אתה לא המגזר הציבורי.
אלעזר שטרן: שנייה רגע - - -
רוברט אילטוב: - - - עסקים קטנים.
ניסן סלומינסקי: לא, התלות לגבי מיסוי.
אלעזר שטרן: אנחנו משחררים את התלות הזאת ואנחנו מורידים את החסמים, שהיו מוגזמים לדעתנו.
אלעזר שטרן: עכשיו, אני חוזר עוד פעם, על מה מדובר.
אלעזר שטרן: אני אומר לחברים שלי, שכאילו מתנגדים.
אלעזר שטרן: .. ואולי גם אני צריך להתנגד, אבל בינתיים לא נראה לי, בגלל שאני אומר.
אלעזר שטרן: לא רוצה להגיד "לא תחסום שור בדישו", זה לא זה בהקשר הזה, ושלא תתפסו אותי במילה.
אלעזר שטרן: אבל יש פיתוי בפני מישהו שמעסיק קרוב שלו, לשפות אותו יותר מאשר אחרים.
אלעזר שטרן: ואני חושב שהפיתוי הזה, כשהוא נעשה בגבולות.
אלעזר שטרן: .. ואני אומר "יותר מאחרים", בגלל שההערה שלך היא "אוקיי, לכולם כבר יש את זה".
אלעזר שטרן: אבל לכולם אין את אותו פיתוי שיש כאן.
ניסן סלומינסקי: מה, בעל ואישה זה לא - - - ?
משה גפני: ומה עם חברות גדולות שנקנסות בפקודה הזאת?
אראל מרגלית: מה זאת אומרת, אם אני לוקח מס לעצמי אז אין לי פיתוי?
אראל מרגלית: מה, אני צריך דווקא את אשתי?
ניסן סלומינסקי: הוא מסביר לך הסבר הגיוני - - -
ניסן סלומינסקי: רבותיי, קארין ביקשה לדבר.
קארין אלהרר: שקט.
קארין אלהרר: גם אני יודעת לצעוק, אז אל תעצבנו.
קארין אלהרר: .. גפני...
ניסן סלומינסקי: עפר ומשה, קארין קיבלה רשות דיבור.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, קארין קיבל רשות דיבור, אני מבקש.
ניסן סלומינסקי: .. די, גילה.
ניסן סלומינסקי: ערן, קארין קיבלה רשות דיבור.
קארין אלהרר: תראו, בסופו של דבר אני מבינה את הצורך של רשות המסים לאתר את אותם עברייני מס, אנשים שמנסים דרך תכנונים שונים ומשונים לא לשלם את המסים כחוק.
קארין אלהרר: ובשביל זה יש סעיף כללי.
קארין אלהרר: ואם אתם באים ואומרים – כפי שהתכוון המחוקק – ש"אנחנו רואים את המס המאוחד הזה כמשהו שהוא לא טוב, ואנחנו רוצים את ההפרדה הזאת", אז תבואו לזה בדרך חדשה ונקייה, ואל תראו אותם באיזה מין חזקת עבריינות שהם צריכים להפריך.
קארין אלהרר: אם יש כללים בפקודת מס הכנסה שהם כללים לכולם, אז הם צריכים לחול גם על האוכלוסייה הזאת.
קארין אלהרר: באמת, יש לכם מספיק כלים, רשות המס לא ענייה בכלים - - -
<ערן יעקב: אפשר להתווכח על זה.
קארין אלהרר: היא לא ענייה בכלים.
קארין אלהרר: אם יש צורך בכלים כלליים נוספים, אז אפשר לדבר על זה.
קארין אלהרר: אבל לא יעלה על הדעת שיהיו להם כללים משלהם.
ניסן סלומינסקי: מרב, את רוצה להתייחס לסעיף הזה?
מרב מיכאלי: לסעיף הזה בדיוק.
מרב מיכאלי: אני פונה דווקא ל - - -
מרב מיכאלי: ברור שקצר, רק קצר.
גילה גמליאל: אחרי ששיבחנו אותך, ככה אתה מתנהל?
מרב מיכאלי: אני רוצה לומר לחברי ממשרד המשפטים, לספי, באמת, יש... אדוני היושב-ראש, אני חושבת שאתה היית צריך מאוד להתרעם.
מרב מיכאלי: הרי ממש לפני חודשים ספורים אנחנו סירבנו לקבל את השינוי הזה בחוק ההסדרים באופן גורף.
מרב מיכאלי: אז עכשיו להביא את זה בדלת האחורית רק לחלק אחד בחוק, זה גם יוצר חוסר אחידות בחקיקה וגם נוגד את ההחלטה של ועדת הכספים מלפני רגע; במונחי הזמן של הכנסת זה ממש לפני רגע.
מרב מיכאלי: אז למה קודם לא הסכמנו לזה ועכשיו אנחנו מסכימים לזה רק בגלל שזה על אוכלוסייה מסוימת?
מרב מיכאלי: זה חוסר סבירות קיצוני במיוחד.
מרב מיכאלי: באמת, אנחנו חייבות להראות פה גם עקביות.
מרב מיכאלי: אנחנו ישבנו פה לילות שלמים בחוק ההסדרים ולא הסכמנו לדבר הזה, אז עכשיו, בגלל שזה רק על חלק קטן והאוצר מתעקש.
ניסן סלומינסקי: אבל היו כאן שני הסברים, של ערן ושל אלעזר, שדיברו על ההבדלים.
ניסן סלומינסקי: אבל לא חייבים לקבל, אני לא בא לשכנע.
מרב מיכאלי: אין בעיה להראות על כל אוכלוסייה למה יש לה אינטרס לרמות ואיך יש לה כלים לרמות.
מרב מיכאלי: אבל לא כולם רמאים.
ניסן סלומינסקי: מרב, אני לא רוצה להתווכח, אני רק אמרתי שמאחר שנכנסת באמצע ואני לא יודע אם שמעת, אז אמרתי ש - - -
מרב מיכאלי: שמעתי את אלעזר.
גילה גמליאל: הבעיה היא שכל רצון המחוקק לפתור את העוולות מתפרש כאילו נותנים פה הטבות.
גילה גמליאל: אז צר לי, לא נותנים הטבות - - -
ניסן סלומינסקי: טוב, רבותיי, בואו נמשיך את ה - - -
גילה גמליאל: - - - ועל כן אנחנו מעוניינים שלפחות תהיה האחדה - - -
ניסן סלומינסקי: אנחנו נמשיך את ההקראה ועוד מעט נכניס את ההסתייגויות.
משה גפני: אני רק רוצה שהחברים ידעו: יש התנגדות לחוק הזה, היא קיימת כל הזמן.
אראל מרגלית: במס הכנסה.
משה גפני: לפי דעתי משרד המשפטים היה צריך להיות הראשון שמתנגד לזה, בגלל שזה לא אחידות בחקיקה.
משה גפני: תפקידו של משרד המשפטים זה להתנגד לרצון של רשות המסים לקבוע את זה בחוק, מכיוון שזו לא חקיקה אחידה.
משה גפני: יכולים להיות מקרים יותר גרועים, שאלתי את ספי, יכולים להיות מקרים יותר גרועים בפקודת מס הכנסה מאשר בעל ואישה – ושם זה יהיה 50%, עם 15% קנס, ופה יהיה אחרת.
משה גפני: זאת לא אחידות בחקיקה.
ניסן סלומינסקי: רוברט.
רוברט אילטוב: היושב-ראש, אני רוצה להצטרף לחבריי שמתנגדים לסעיף הזה, מכיוון שבחוק באמת יש כלים לאכוף את כל מה שרשות המס רוצה לאכוף.
רוברט אילטוב: אנחנו חייבים להיות אחידים בחוק, כפי שחבר הכנסת גפני אמר.
רוברט אילטוב: במידה שתהיה בעיה אפשר יהיה להתערב, אבל אני כרגע לא רואה בעיה.
רוברט אילטוב: וליצור בעיה מראש – אני חושב שזה מיותר.
רוברט אילטוב: הסעיף הזה מיותר, ואני חושב שאם הוא יעלה מבלי שנגיע להסמכה שצריך להוריד את הסעיף - - -
ניסן סלומינסקי: לא להוריד, לשנות ל-50 ו-15.
<קריאות: לא, למחוק.
גילה גמליאל: להוריד את הסעיף.
גילה גמליאל: אתה עוד פעם עושה להם עוול, צריך למחוק את הסעיף.
אראל מרגלית: ניסן, זה קיים לגבי כל נישום.
גילה גמליאל: צריך למחוק את הסעיף.
גילה גמליאל: אין סעיף ייעודי עבורם, לא צובעים אותם עכשיו כאנשים שלא משלמים.
ניסן סלומינסקי: טוב, ברוך, תמשיך להקריא ואנחנו אחר כך נחזור להסתייגויות - - -
ניסן סלומינסקי: די, די, רבותיי - - -
<ברוך משולם: סעיף קטן (2): בסעיף קטן - - -
ניסן סלומינסקי: רגע, רגע, רגע, הלאה - - -
רוברט אילטוב: ניסן, העמדה שלי לא התקבלה?
ניסן סלומינסקי: לא, לא, אנחנו נחזור לזה.
ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להקריא ואז נעלה את זה ונראה מה אנחנו עושים.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שנעשה התייעצות בינינו, אבל קודם כול בואו נגמור להקריא.
ניסן סלומינסקי: ברוך, תמשיך.
<ברוך משולם: ואנחנו רוצים, ברשותך, להוסיף - - -
משה גפני: אני לא הבנתי איפה אתה קורא.
ניסן סלומינסקי: בעמוד הבא.
משה גפני: אני לא מאמין למראה עיניי.
<ברוך משולם: סעיף 2 היה 191 – הפקודה; וסעיף קטן (2) מדבר על (ג3) - - -
ניסן סלומינסקי: זה מה שאמר נציג הקיבוצים שזה גם על דעתם.
משה גפני: ואת כל זה עברת?
<אייל לב-ארי: לא, צריך לקרוא.
ניסן סלומינסקי: הוא הקריא את הכול.
<אייל לב-ארי: הוא לא הקריא את 3.
<ברוך משולם: את 3 אני הקראתי עכשיו.
<אייל לב-ארי: אדוני, הוא לא הקריא את סעיפים 3, 4 ו-5.
ניסן סלומינסקי: הוא מקריא את זה עכשיו.
<אייל לב-ארי: - - - בנושא של התיקון של הסעיפים, בקנס הגירעון, צריך לקחת בחשבון שצריך לתקן גם את סעיף 191(ג2), שלא יאפשר כפל קנס גירעון בשל אותו גירעון.
גילה גמליאל: איפה אתה נמצא?
<אייל לב-ארי: זה נמצא בחוק - - -
<ברוך משולם: זה כתוב ב-191.
<ברוך משולם: כתוב: "לא יוטל בשל אותו גירעון קנס לפי סעיפים קטנים (ג), (ג1)...".
<ברוך משולם: ברור שלא יוטל כפל קנס, זה בתוך הסעיף.
גילה גמליאל: אז אם יועץ משפטי בוועדה לא הבין את זה, אז מן הראוי שזה יהיה מוסבר.