GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אראל מרגלית: מי עשה פה הסדרים עם מס הכנסה כוללים במשק, מי?
אראל מרגלית: אתה יודע שכל הסדר שהם עושים, הם לוקחים לעצמם את היכולת להתחרט.
ניסן סלומינסקי: אני שואל אותך עוד פעם, אם הסעיף הזה לא קיים, השר יכול להכניס את אותם דברים, ובלי אישור הוועדה?
<ספי זינגר: ויכול להיות שגם אם הסעיף קיים, אז יש כפל סמכויות - - -
ניסן סלומינסקי: לא משנה, אבל אם הסעיף קיים, זה בסך הכול מעגן אותנו יותר ממה שאם הוא לא יהיה קיים?
ניסן סלומינסקי: רציתי להבין.
עפר שלח: האם הסעיף הזה בקיומו נותן לשר סמכות יותר מרחיקת לכת מאשר אם הוא לא היה קיים?
<ספי זינגר: בעיניי לא.
<ספי זינגר: לא נותן יותר סמכויות, הוא סעיף שנמצא המון מקומות בפקודה, שבעצם מעתיק - - -
<קריאה: הוא נותן סמכות לקבוע תנאים.
עפר שלח: אני רוצה לסכם את פרשנותך, ותגיד מה הבנתי נכון, ומה לא הבנתי לא נכון.
ניסן סלומינסקי: אייל, בבקשה, נשמע דעה אחרת.
<אייל לב ארי: אני צריך לחדד כמה נקודות שעלו כאן.
<אייל לב ארי: אחד לעניין הוראות הביצוע, הוראות הביצוע כמו שביצעתי הן הוראות פנימיות של רשות המסים, יכולה לבצע אותה, להוציא אותן גם ללא סעיף קטן ד'1, אין בעצם הפירוש של רשות המסים לחוק שהכנסת מוציאה תחת ידיה.
<אייל לב ארי: לעניין התקנות, שימו לב כאן ששר האוצר כאן, אמנם הסמכת רשות, הוא רשאי לקבוע הוראות לעניין ביצוע סעיף זה, לרבות חובת הגשת הודעות ודוחות.
<אייל לב ארי: זאת אומרת, הוראות לעניין ביצוע סעיף זה, זה גם בעצם אולי קריטריונים או אמות מידה כיצד יוכחו.
קארין אלהרר: הם בתקנות, או הוראות ביצוע?
<אייל לב ארי: גם בתקנות, אבל גם הוראות הביצוע יכולות לבוא ולשקף את הפרשנות של רשות המסים לצורך העניין מהי נחיצות בני הזוג, מהי תרומת בני הזוג לייצור ההכנסה.
קארין אלהרר: אבל כשכתוב בסעיף הוראות, זה הוראות ביצוע ותקנות?
<אייל לב ארי: לא, הוראות בחקיקה זה תקנות בלבד.
<אייל לב ארי: רשות המסים בלי קשר כסמכות מינהלית שלה.
ניסן סלומינסקי: כתוב כאן הוראות לעניין ביצוע.
<אייל לב ארי: הוראות בחקיקה, אדוני, הכוונה לתקנות, שר מתקין תקנות.
<אייל לב ארי: הוראות הביצוע אלה הוראות פנימיות של רשות המסים לפקידי השומה השונים כיצד לבצע, לממש, ליישם את החוק.
ניסן סלומינסקי: כאן כתוב הוראות, אם לא היה כתוב לי, אלא היה כתוב הוראות ביצוע, זה היה בסדר?
<אייל לב ארי: לא אדוני.
<אייל לב ארי: אני אקריא לכם את הסעיף כמו שבעצם קוראים אותו.
ניסן סלומינסקי: לא, תסביר לי אותו.
<אייל לב ארי: אני אקריא אותו: "שר האוצר רשאי לקבוע תקנות לעניין ביצוע סעיף זה, בעצם מימושו".
עפר שלח: לא זו הנקודה, אני רוצה לשאול אותך שאלה ששאלתי קודם.
עפר שלח: האם קיומו של הסעיף הזה מעניק לשר אוצר ו/או לרשות המסים לצורך העניין, איזושהי סמכות שלא הייתה להם קודם?
<אייל לב ארי: לדעתי כן.
עפר שלח: והיא מה?
<אייל לב ארי: כשאני קורא רשאי לקבוע הוראות לעניין ביצוע סעיף זה, הנבחנים או הדרישות שבני זוג הצטרכו להוכיח - - -
עפר שלח: האם אם הסעיף הזה איננו, הוא לא יכול לעשות את זה?
עפר שלח: זה מה שאני שואל.
<אייל לב ארי: בהסמכה הכללית של 243, הוא יכול לצורך העניין לדרוש.
עפר שלח: זאת אומרת הוא יכול לעשות את זה גם אם הסעיף איננו.
<אייל לב ארי: יכול לקבוע תקנות לטפסים, דוחות, תביעות, הצהרות והודעות לפי פקודה.
<ערן יעקב: בלי ועדת כספים.
ניסן סלומינסקי: אני יודע, בלי ועדת כספים עוד יותר גרוע, פה הסעיף הזה עוד חוסם אותו.
<קריאות: הוא לא חוסם אותו.
<אייל לב ארי: 243 לא נדרש.
<אייל לב ארי: לכן אנחנו חשבנו שנכון יהיה, ונאמר גם עוד קודם, שנכון יהיה שהוועדה תראה את תפיסתה של רשות המסים לגבי המבחנים של התרומה ושל הנחיצות כדי שהדבר יהיה מונח על השולחן בטרם הוועדה תצביע ותאשר, או לא תאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית.
<אייל לב ארי: הסעיף הזה יחד עם הסעיף הכללי אפשר גם עם הסעיף הכללי, רק קחו בחשבון שללא הסעיף הזה, לא תהיה בקרה לוועדת הכספים על אישור התקנות.
ניסן סלומינסקי: אז הסעיף הזה הוא נצרך.
<אייל לב ארי: אני אוסיף עוד נקודה.
<אייל לב ארי: אני אומר את זה כמובן בזהירות ובענווה בפני כל חברי ועדת הכספים.
<אייל לב ארי: אני חושב שההצעה של חברת הכנסת אלהרר, מבחינת הצוות שיבוא ויגבש שזה דבר אמנם באמת חריג, אבל במקרה הספציפי הזה נראית אולי כנכון יותר שיהיה צוות שכן יהיה מעורב בגיבוש התקנות שיובאו לוועדת הכספים כדי שתהיה בקרה עוד בתהליך הקודם להבאת התקנות, הוא נראה במקרה הזה רעיון ראוי ונכון.
קארין אלהרר: זאת אומרת, להשאיר את הסעיף הזה, רק להוסיף שיהיה צוות שיישב, זה הכוונה?
אראל מרגלית: לא, כל הרעיון של לגבש את זה באופן מפורט זה שלא נצטרך את הסעיף הזה.
אראל מרגלית: בואו תגידו, אתם רוצים משהו יותר מפורט, אז תגידו.
ניסן סלומינסקי: אראל, אני לא מצליח להבין אותך, אומרים לך גם יועצים משפטיים, נניח נוציא את הסעיף הזה, יש לו את הסמכויות לעשות את מה שכתוב פה גם בלי להתייעץ איתנו.
<ירון גינדי: לא נכון.
<ירון גינדי: יש את הדוחות רק - - -
ניסן סלומינסקי: אני מכיר את ספי הרבה זמן, כיועץ משפטי מעולה ממשרד המשפטים, מבחינתי אני יכול לסמוך עליו.
ניסן סלומינסקי: אומר אותו דבר אייל, למרות שדעתו - - -
<ירון גינדי: הוא לא אמר אותו דבר אבל.
אראל מרגלית: יוצאים מתוך נקודת מבט אינטרסנטית מבחינת מס הכנסה.
ניסן סלומינסקי: הוא אינטרסנט של מס הכנסה?
ניסן סלומינסקי: - תעשה לי טובה.
<ירון גינדי: אבל אייל לא אמר אותו דבר ניסן, זה לא נכון.
ניסן סלומינסקי: הדבר האחרון שזה הוא.
ניסן סלומינסקי: אייל, אינטרסנט, אומר לך גם אותו דבר.
<מוטי סלומון: לא נכון.
ניסן סלומינסקי: הוא אומר שאפשר גם בלי הסעיף הזה, אפשר בלעדיו.
<מוטי סלומון: באמת, להכניס לו מלים לפה?
<איתן צחור: אולי תשמע את העמדה של לשכת עורכי הדין.
<מוטי סלומון: יש עמדה של עורכי הדין.
<איתן צחור: במלה אחת, סעיף 243 הוא לא חד משמעי.
<איתן צחור: דברים טכניים יכולים ללא שר האוצר, דברים מהותיים צריך שר האוצר.
ניסן סלומינסקי: ידידי, מה שאתה אומר זה מכובד, כולם אמרו את זה, שר האוצר צריך.
<איתן צחור: לא חייבים.
ניסן סלומינסקי: אבל לא צריכים את ועדת כספים.
<איתן צחור: צריך.
<שוש שחם: סעיף 243 מפנה.
ניסן סלומינסקי: לא, בחוק לא מופיע ועדת כספים.
<איתן צחור: לכן אני מדגיש, גם אם לא - - -
ניסן סלומינסקי: בבקשה, חבר הכנסת ליצמן.
יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, חבר הכנסת אראל צודק.
יעקב ליצמן: אני אסביר מלה אחת.
יעקב ליצמן: הייתי יושב ראש ב-2002, אם אני לא טועה, אני וחבר הכנסת ברכה, התחלנו את מס הרכוש.
יעקב ליצמן: רשות המסים מעולם לא ביטל את מס רכוש.
יעקב ליצמן: מה הוא עשה?
יעקב ליצמן: הוא בא לוועדה, הוא אמר שהסכום של מס רכוש זה אפס, לא ביטל, הוא סירב לבטל, הוא רצה להחזיק אותנו כל הזמן בזה שאנחנו נתכופף שכל רגע נתון הוא יכול לשנות את זה מחר, מחרתיים.
יעקב ליצמן: עוד מעט נגיע לסעיף הזה, אבל קודם כל אגע בנושא רטרו-אקטיבי.
יעקב ליצמן: כמה וכמה חוקים בוועדת כספים ביטלנו, אני רוצה להזכיר לכם מה שאמרתי מס רכוש, רוצה להזכיר לכם על מס עזבון, מעולם לא גבו את הכסף הזה חזרה מי שלא שילם, שלא יספרו לכם סיפורים.
יעקב ליצמן: עשו מבצע אחד, מבצע שתיים, מבצע שלוש, מי שפרייר שילם, מי שלא שילם, עד לרגע זה מהשנה שביטלו, אף אחד לא שילם, ולכן דינו של החוק הזה אותו דבר.
יעקב ליצמן: כן בחוק, לא משנה, צריך להיות שמי ששילם שילם, ומי שלא שילם, לא צריך לשלם.
משה גפני: אני קיבלתי את מה שהוא אמר.
יעקב ליצמן: רבותיי, תבדקו אותי, גם עזבון, ואני לא רוצה להגיד עוד כל מיני חוקים אחרים, אני אומר, יש חוק חדש, נגמר, אפשר לעשות מבצע.
יעקב ליצמן: מי ששילם, שילם.
יעקב ליצמן: רבותיי, אני אומר לכם בשקט, אל תשלמו, אבל לא משנה, זה מה שצריך להיות.
יעקב ליצמן: לגבי העבר, אני לא רוצה להיכנס לוויכוח של החוק.
יעקב ליצמן: יכול להיות שהוא צודק, קשה לעשות חוקים רטרו-אקטיבית, יכול להיות שבזה הוא צודק, אבל דינם של האנשים לא לשלם.
יעקב ליצמן: נגמר.
יעקב ליצמן: כמו כל הדברים בעבר, מס הכנסה וכו'.
יעקב ליצמן: יש כלל - כל המוסיף גורע.
יעקב ליצמן: זה ברור שדבר אחד זה לא עוזר, עם כל מה מנסים להגיד, אם כתוב ועדת כספים, זה עוזר?
יעקב ליצמן: לא עוזר, כי קודם כל ועדת כספים של היום כאן, אנחנו יודעים כאן, זה ועדת כספים, שלמשל, חוץ וביטחון זה קואליציה 9, אופוזיציה 8.
יעקב ליצמן: ועדת כספים קואליציה 11 ואופוזיציה 6, אנחנו יודעים למה זה, אנחנו יודעים את הסיבות, מה ההבדל?
יעקב ליצמן: כי אם זה קואליציה, אופוזיציה, למה ועדת הכספים זה 9, 8, וכאן 11, 6 - עופר אתה יודע למה עשיתם את זה, אז לא צריך להגיד.
זבולון כלפה: ב-2002 זה לא היה כך?
יעקב ליצמן: אף פעם לא היה כך, זה ממש פשע מה שעשו.
זבולון כלפה: תמיד היה רוב.
יעקב ליצמן: לא כזה אף פעם.
משה גפני: היה רוב אבל לא כזה אף פעם.
יעקב ליצמן: ניסן, אני הייתי כאן 3 פעמים יושב ראש ועדת כספים, הוא היה פעם אחת, היינו 4 פעמים יושבי ראש ועדת כספים, אני אגיד לך מה שהיה פעם, לא היה אף פעם שוני בין חוץ וביטחון לכספים.
יעקב ליצמן: הדבר האחרון בגלל שפחדו להעביר את כל החוקים הדרקוניים האלו שהביאו כאן, ופחדו שלא יהיה רוב, וגם שחלק מהליכוד לא תמכו בהם, בגלל זה עשו את זה.
יעקב ליצמן: ולכן, מה זה משנה אם יוסיפו לו ועדת כספים, מחר תביאו את זה עוד פעם אחת, אז מה?
יעקב ליצמן: יש לנו כאן "סיי" אחד בוועדה כאן באופוזיציה?
יעקב ליצמן: שטויות.
יעקב ליצמן: גם חלק מהדברים שהבאת היום, עשית את זה במחטפים שם בחדר.
יעקב ליצמן: אני היחיד שחיכיתי כאן מהשעה תשע, לא היה אף אחד.
ניסן סלומינסקי: לא, אני הייתי בשעה תשע פה.
יעקב ליצמן: היית, והלכת, לא פתחת את הישיבה.
יעקב ליצמן: אני אישית ישבתי כאן בשעה תשע, ישבתם בדיון, עד שיעשו כל מיני קומבינות מאחורי הגב של חברי הכנסת, אז מה יש להם טענות?
יעקב ליצמן: ובכן, אני אומר, הסעיף הזה דינו להימחק, דינו שלא יהיה הסעיף הזה, זה ברור שזה לא לטובת האנשים, זה ברור שלטובת השר.
יעקב ליצמן: הוא לא התכוון לטובת ועדת הכספים.
משה גפני: לטובת רשות המסים לא השר.
אראל מרגלית: אני רוצה להגיד משהו, תראו, אני רוצה רגע לתת טיפה רקע.
אראל מרגלית: כמעט כל החקיקות שבהם מס הכנסה הסכים לדברים שהיו צודקים, אני יכול רק לחשוב על זה שעובדים בישראל, חוקקנו את חוק האופציות לעובדים שנותן מס אחר על רווחי הון של אופציות שמוקצים לעובדים, ברמה של 25% במקום מס הכנסה או משקיעים זרים שיש נגיד הסדר בכל המדינות.
אראל מרגלית: במדינת ישראל כמעט כל חוק מרכזי אתם לא הפכתם את זה לחוק, אתם הפכתם את זה לתקנת שעה, ולכן כמעט בכל פעם - מה זה תקנת 102 של מס הכנסה לעובדים?
<ערן יעקב: זה סעיף בחוק.
אראל מרגלית: כל פעם צריכים לעבור איתכם את הפרוצדורה מחדש.
אראל מרגלית: עכשיו מה אתם עושים פה?
אראל מרגלית: אם אתם לא מסכימים לגבי הניסוח, אני מוכן לשבת פה עוד שניים, שלושה מפגשים, ושמשה אשר, או החבר'ה מרשות המסים, שיגידו, שישימו את זה כדי שתהיה - - -
מרב מיכאלי: סליחה גם אנחנו עוד לא מסכימים לגבי - - -
אראל מרגלית: בסדר גמור, אני מוכן לדון בזה.
משה גפני: ואם משה אשר עסוק, אז הוא ישלח את העוזרים שלו.
אראל מרגלית: מאה אחוז, אנחנו מוכנים לדון בזה.
יעקב ליצמן: אתה רומז שאתה הולך לקואליציה?
אראל מרגלית: אנחנו רוצים לדון כדי שיהיה חוק ברור.
אראל מרגלית: מה שאנחנו רוצים שיהיה פעם אחד במס הכנסה מן נוהג הזה שאומר בלי חרטות, כמו שהילדים אומרים - הסכמנו אז אנחנו מסכימים.
אראל מרגלית: למה זה חשוב?
אראל מרגלית: זה גם חשוב בתחומים אחרים של משקיעים זרים, של עובדים, של הכול, למה?
אראל מרגלית: כי זה קובע בהירות, ודאות, אנחנו יודעים איפה אנחנו עומדים.
אראל מרגלית: אתם לא מסכימים על משהו, בסדר גמור.
אראל מרגלית: יש לכם איזשהו השגה לגבי הפרטים, זה במילא פקיד שומה שיש לו איזה ויכוח לגבי משהו, או שיש לו איזושהי השגה לגבי האופן שבו אנשים עומדים, או לא עומדים, בקריטריונים של החוק, אז הוא במילא מביא את זה בפניהם.
אראל מרגלית: אנחנו מבקשים שתהיה בהירות.
אראל מרגלית: זה נכון שלוועדת הכספים אתם אומרים לנו שזה יהיה באישורנו, אבל מה בעצם קורה?
אראל מרגלית: לא שר האוצר ולא ועדת הכספים הם אלה שמניעים את שינוי התקנות, ואתם יכולים לקחת את התקנות הנוכחיות, להביא על גביהן תקנות מאוד מפורטות, שאתם מאוד מפוקסים עליהם, אנחנו פחות כי אנחנו כבר עושים דברים אחרים, ואז שר האוצר חותם על זה, וזה בא הנה, לפעמים אנחנו ערניים, ולפעמים אנחנו פחות ערניים.
מרב מיכאלי: אנחנו תפקידנו להיות ערניים.
יעקב ליצמן: גם אם אנחנו עירניים - - -
מרב מיכאלי: שר האוצר יכול בטח בהרכב הנוכחי של הועדה, מה שנקרא - to put his foot down וזה פשוט עובר.
אראל מרגלית: נכון, בדיוק.
אראל מרגלית: העניין פה הוא לא שר האוצר, העניין פה הוא רשות המסים.
יעקב ליצמן: הוא לא הופיע כאן.
אראל מרגלית: אנחנו מבקשים שתהיה בהירות, ושלא יתנו את האפשרות להתחרט דרך תקנות מפורטות.
אראל מרגלית: דבר שני, לגבי הנושא של הרטרו-אקטיביות.
אראל מרגלית: אני מסכים באופן כללי שחוקים רטרו-אקטיביים זה בור שאתה לא יודע לאן אתה נופל בפניו.
אראל מרגלית: אבל, אני חושב שמן הראוי שנקים פה איזשהו מערך arbitration כזה, כלומר, שיהיה פה איזושהי תקנה שמקלה, ולוקחת איזשהו סכום, או איזשהו נפח של חוסר צדק שנעשה פה בשנים האחרונות שהדברים האלה הועמדו על השולחן, ונקבע את זה, ופה אני כן מוכן לתת.
יעקב ליצמן: הרי זה מתאזן, מי ששילם ומי שנשאר חייב זה פחות או יותר מתאזן.
יעקב ליצמן: כי נניח שחל רטרו-אקטיבי, אז לא צריך להחזיר כסף, אבל מצד שני לא מחייבים.
אראל מרגלית: אני מציע שתהיה תקנה מקלה שאומרת שלגבי מקרים יוצאי דופן שעמדו בבית משפט, או במערך כזה או אחר, שיש לגביהם ויכוח, אנחנו נקצה סכום מסויים, איזשהו גבול שאומר שאנחנו נגיע איתם להסדר, כלומר, שהם יגיעו להסדר על פי התקנה הנוכחית, ושישימו לזה איזשהו סייג, אבל ייתנו איזה משהו שלפנים משורת הדין.
משה גפני: אני רוצה להגיד בעניין התקנה.
עיסאווי פריג': היום אין הצבעה.
משה גפני: אדוני היושב ראש, חזקה על כל חברי הכנסת שנמצאים בוועדה שהם דואגים לזוגות האלה, חזקה על כולם.
משה גפני: לא בכדי, תאמין לי, אנחנו לא רוצים את הסעיף הזה.
משה גפני: הרי מה אומר סעיף 243?
משה גפני: הוא נותן לרשות המסים את כל היכולות הטכניות על טופס כזה, וטופס אחר והכול בסדר, ולא צריך אישור ועדת הכספים.
משה גפני: ברגע שאתה מכניס את זה בסעיף הזה בחוק ששר האוצר קובע את מה שכתוב בסעיף הזה באישור ועדת הכספים, הוא יכול לשנות את אמות המידה, הוא יכול לשנות דברים בלי אישור ועדת הכספים, זה בסדר.
משה גפני: עכשיו למה אנחנו מתעקשים על העניין הזה?
משה גפני: בגלל שתי סיבות, סיבה אחת אנחנו יודעים, אנחנו לא תמימים.
משה גפני: יש ויכוח בין רשות המסים לבין הדרג הנבחר.
משה גפני: רשות המסים לא מקבלת את חישוב המס הנפרד לזוגות עובדים, היא לא מקבלת.
משה גפני: היא לא קיבלה את זה כשהחוק הוגש בהתחלה, הם היו נגד, בכלל.
משה גפני: הם מתעקשים על הסעיף הזה בגלל שהם רוצים שתהיה להם אפשרות בעתיד שיהיה פחות לחץ של שר או של ממשלה, או של ועדת כספים, ואז הם יוכלו לשנות את זה, הם יוכלו לשנות את זה בשינויים של אמות מידה, שהחוק הזה יהפוך להיות אות מתה.
משה גפני: אני יכול להביא הרבה דוגמאות על מקרים כאלה, ליצמן, גם יכול להביא הרבה דוגמאות על מקרים כאלה.
משה גפני: אני מכבד את עמדת רשות המסים, זאת לא העמדה שלך, זאת לא העמדה שלנו.
משה גפני: משרד המשפטים כדר
משה גפני: כם בכל הדברים האלה שהם עובדים בשיתוף פעולה עם משרד האוצר, הוא צודק משפטי, למה שלא יהיה כתוב כפול?
משה גפני: ומה איכפת שיהיה אפשר לשנות אמות מידה?
<ירון גינדי: 243 זה בחוק, פה זה הוראות.
משה גפני: מבחינה מעשית זה לעבוד עלינו.
יעקב ליצמן: הנושא הזה הוא נושא חדש לכל הדעות.
יעקב ליצמן: אם אתה הולך להצביע, הוויכוח נגמר, אין הצבעה.
ניסן סלומינסקי: הוא לא חדש, הוא היה קיים גם - - -
יעקב ליצמן: אין הצבעה.
ניסן סלומינסקי: הרב יעקב, יש הצבעה.
מרב מיכאלי: אבל לא יכולה להיות הצבעה שלא גמרנו - - -
יעקב ליצמן: אם אתה מביא את זה, זה נושא חדש.
ניסן סלומינסקי: על מה נושא חדש?
ניסן סלומינסקי: הסעיף הזה קיים.
יעקב ליצמן: אני לא אוהב תכתיבים כאן.
ניסן סלומינסקי: יש לי הצעה יותר טובה, אבל לפני כן.
<שוש שחם: כבודו, הערה משפטית.
ניסן סלומינסקי: כבודו לא מסכים כרגע.
ניסן סלומינסקי: יש לנו בעמוד השני את הסעיפים שקשורים לקיבוצים, שזה באמת תוספת, שאמרתי שאם חברי הוועדה ירגישו שהם לא רוצים, בזמנו הבקשה הזאת עלתה מהדוברים שהיו מצד המשפחות, וזבולון הרים את הכפפה.
זבולון כלפה: בוועדה הקודמת ערן הציג את זה.
ניסן סלומינסקי: נמצא פה ירון רייכמן.
ניסן סלומינסקי: בבקשה, תגיד משהו לגבי הדברים האלה, תגדיר מי אתה.
<ירון רייכמן: אני מוועדת המיסוי הבין-קיבוצית.
<ירון רייכמן: ההצעה הזאת נשמטה מבחינה טכנית, פשוט הקיבוצים מטופלים בסעיף 57 לפקודה.
<ירון רייכמן: יש פה הצעה שהיא על דעת רשות המסים, על דעת משרד המשפטים.
משה גפני: מה ההצעה אומרת?
<ירון רייכמן: ההצעה אומרת שהקיבוצים והתנועה הקיבוצית כמו כל אזרחי ישראל, ונכון להיום בקיבוצים גם יש את הנושא של חישוב מאוחד נפרד – מה שיחול על כל עם ישראל, יחול גם על התנועה הקיבוצית.
משה גפני: מה המצב היום בקיבוצים?
<ירון רייכמן: יש חישוב מאוחד לבני זוג רק בקיבוצים שיתופיים.
<ירון רייכמן: נכון להיום יש חישוב מאוחד לבני זוג בקיבוצים, למרות שעוד פעם באבחנה למה שקורה היום מחוץ לתנועה הקיבוצית, זה לא כמו עסק משותף שהבעל יכול להחליט שהוא מעסיק את אשתו.
<ירון רייכמן: נציג זה עסק מאוד גדול, אין תלות, אבל משום מה זה משהו היסטורי שהוסכם עליו כבר לפני הרבה זמן.
<ירון רייכמן: הכירו בזה שיחול חישוב משותף כי הקיבוצים, כל חברי הקיבוץ, וקיבוץ היום זה אוכלוסייה של 500-600 אנשים שעובדים בעסק משותף, אז הוחלט להחיל עליהם את החישוב המשותף.
משה גפני: עד היום זה היה מאוחד?
<ירון רייכמן: עד היום זה חישוב מאוחד לבני זוג.
משה גפני: הם אמרו שלא.
מרב מיכאלי: הבנתי שהפוך.
משה גפני: הקיבוצים עד היום מה דינם?
<שוש שחם: מאוחד.
מרב מיכאלי: אמרתם שההיפך, אמרתם שהקיבוצים תמיד היה נפרד.
ניסן סלומינסקי: אלה שדיברו מהציבור, דיברו אחרת אבל.
משה גפני: יש בעיה עם העניין הזה, הרי הוא צודק במאה אחוז.
<שוש שחם: צריך לתקן את זה כדי שיהיה חישוב נפרד כמו שבסעיף 63.
עיסאווי פריג': ירון, זה על דעתכם כל השינויים האלה?
<ירון רייכמן: זה על דעתנו.
ניסן סלומינסקי: הרב יעקב, לאור בקשתך ולאור בקשתו.
משה גפני: לאור בקשתה.
ניסן סלומינסקי: לאור הבקשות של הציבור, למרות שמבחינה משפטית טהורה היה לנו כדאי יותר שזה יהיה, כי כאן יש בבירור החובה שוועדת הכספים תאשר, מה שלא ברור בסעיפים הכלליים, אבל בכל אופן, מאחר ויש כאן חשש של חלק מהחברים, אז על דעת רשות המסים אנחנו נוריד את הסעיף הזה ד'1.
יעקב ליצמן: אני רוצה רטרו-אקטיבית, בלי שיהיה כתוב בחוק, אני רוצה הצהרה.
<מוטי סלומון: למה להחיל עלינו רטרו-אקטיבית, זה לא חובה?
<מוטי סלומון: סליחה, לא ייתכן שתעשו מחטף - אמרתם שתקימו ועדה, איפה הוועדה שהקמתם, איפה הוועדה?
<שחר שקורי: ניסן, אתה חייב לתת לזוגות לדבר, אתה לא יכול לעשות את זה.
ניסן סלומינסקי: אבל אמרת את זה כבר, שמענו אותך בהתרגשות גדולה.
<שחר שקורי: יש פה אנשים חדשים, הישנים הלכו.
<שחר שקורי: יש אנשים שבאו מנהריה, יש פה אשה עם 7 ילדים.
משה גפני: ניסן, אל תצביע עכשיו.
ניסן סלומינסקי: אני כן אצביע עכשיו, כי אחרת החוק הזה בסופו של דבר הוא לא יעבור בכלל.
משה גפני: אני לא רוצה את החוק, למה אתה אומר את זה?
ניסן סלומינסקי: לא, אבל רוצים למשוך אותו.
משה גפני: מי רוצה למשוך?
<ירון גינדי: כבודו, משהו לא קשור לרטרו, בבקשה, ניסן, בבקשה כבודו.
<ירון גינדי: מעניין אותי גם דברים אחרים, שחר.
<קריאה: עזוב את הסעיפים, לא מעניין אותנו הסעיפים.
<ירון גינדי: אותך לא מעניין, אותנו מעניין.
יעקב ליצמן: אפשר לתת פתרון בלי חוק.
משה גפני: ליצמן הציע פתרון, למה אי אפשר לקבל את זה?
יעקב ליצמן: בלי חוק.
יעקב ליצמן: אני אומר אני רוצה הצהרה - - - אין חוק.
ניסן סלומינסקי: אני אמרתי את המקסימום שהבטחתי להוציא בנושא הזה.
משה גפני: מה מקסימום, אבל באמת עם כל הכבוד, שרשות המסים תגיד את זה.
ניסן סלומינסקי: אמרה רשות המסים.
יעקב ליצמן: היא לא אמרה.
משה גפני: היא לא אמרה.
<מוטי סלומון: אתה מנסה להוציא את העצם מהפה של האריה?
משה גפני: ניסן, הם לא אמרו.
משה גפני: זה היה גם לפני שנה, הם התנפלו על הזוגות.
ניסן סלומינסקי: אני אשאל את רשות המסים.
מרב מיכאלי: אדוני היושב ראש, ועדת הכספים הבטיחה ששני הסעיפים שבמחלוקת לגבי הגרעון, ולגבי הבית, תהיה פגישה בין ראשי הלשכות, לבין רשות המסים בשביל להגיע להסכמות.
מרב מיכאלי: אי אפשר שלא יהיה ערך למלה של הוועדה, כשהפגישה הזאת לא התקיימה, ועכשיו אנחנו נצביע על זה, זה בלתי אפשרי.
יעקב ליצמן: אני מציע שנעשה הפסקה שעה.
יעקב ליצמן: בשעה 12:00 בדרך כלל אין הצבעות עוד למעלה, יריב יישב כאן.
יריב לוין: לא תהיה ישיבה תוך כדי הצבעות, זה ברור.
משה גפני: לא תוך כדי הצבעות.
יעקב ליצמן: לא, לגבי הצבעות במליאה.
מרב מיכאלי: סליחה, אדוני היושב ראש, למה זה דחוף היום, מה קרה?
ניסן סלומינסקי: לא דחוף היום, מה פרוש?
ניסן סלומינסקי: היינו צריכים להצביע על זה היום, למה לא?
ניסן סלומינסקי: כמה ישיבות אנחנו כבר מקיימים?
מרב מיכאלי: אני אומרת לך למה.
<מוטי סלומון: ניסן, משפט אחד, בבקשה.
ניסן סלומינסקי: אם היינו מקבלים את עמדתך, היית שמחה שנצביע היום, נכון?
מרב מיכאלי: אבל זה לא קשור לעמדה.
יעקב ליצמן: אני מציע דבר פשוט מאוד, אנחנו נעשה הפסקה שעה אחת, אפשר לכנס עכשיו את האנשים שהם כאן, הארגונים, לא הזוגות, זה משהו פרטי, אני מדבר על ארגונים עם המסים אצלך בלשכה.
עיסאווי פריג': לגבי הרטרו-אקטיבי - לא צריך חוק.
ניסן סלומינסקי: לא על זה – חברי הכנסת, אין לי מה להתייעץ, זה החלטה שלנו לא שלהם.
יעקב ליצמן: אני מבקש עוד פעם, אני חושב שבתוך השעה הזאת או החצי שעה, רק ארגונים, אני מוותר על הכבוד, אני מדבר כחבר כנסת מהאופוזיציה, תתכנס, שב איתם.
מרב מיכאלי: כמו שהבטחתם.
יעקב ליצמן: אני חושב שתוך חצי שעה – אני מדבר עברית לגבי רטרו-אקטיבי.
יעקב ליצמן: אם לא, אני עוד מעט אשקול, אני אגיד נושא חדש על הכול, עם כל הכבוד, אני רוצה את זה, אבל בוא נראה אתכם - - -
בועז טופורובסקי: חבר הכנסת ליצמן, זה דיון שני בחוק, זה לא דיון ראשון, זה לא פתרון - - -
יעקב ליצמן: הבוקר היה לכם התייעצות, הבוקר מאחורי הגב היה לכם התייעצות חצי שעה, שלא ידענו כלום מה שהולכים להביא לוועדה.
יעקב ליצמן: הבוקר היום - - -
בועז טופורובסקי: לא שינינו כלום מהעמדה - - -
יעקב ליצמן: למה אתה עובד עליי?
יעקב ליצמן: אפשר תוך חצי שעה - - -
<משה אוחיון: לא ייתכן - - -
עיסאווי פריג': - - - בלי חקיקה.
יעקב ליצמן: תעשה דיון.
<מוטי סלומון: מבקשים שלא יהיה פה מסחרה.
<שחר שקורי: אדוני היושב ראש, אני לא מדבר על הרטרו.
ניסן סלומינסקי: אתה מבקש הרבה דברים, אני יודע.
<שחר שקורי: אנחנו - - - אנחנו - - - אנחנו משכורות של 7,000 - - - לא נשלם 100-150 אלף שקל, זה גזל, זה שוד, ניסן, אתה מוכר אותנו פה - לא יכול להיות דבר כזה.
יעקב ליצמן: יש חצי שעה לכל הדעות.
<יובל טל: - - - חמישה מיליון שקל, וסותמים לנו את הפה.
חמד עמאר: יריב, יש להם חצי שעה, קח את ההצעה שלו.
ניסן סלומינסקי: אין לי את החצי שעה אישור, אני יכול רק 20 דקות כרגע.
יעקב ליצמן: רבותיי, יריב אומר שיש אפשרות.
ניסן סלומינסקי: יש לנו אישור 20 דקות.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, בשעה אחת עשרה וחצי אנחנו נכנסים אך ורק להצבעה.
עיסאווי פריג': או שלא.
יעקב ליצמן: או שלא.
<שחר שקורי: תן לארבעה זוגות לדבר.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, רק שנבין, אם אני אחליט שלא, אז לא, אבל אם אני אחליט שכן, אז תהיה רק הצבעה.
משה גפני: אנחנו מבקשים שלא אם אין הסדר, אם יש הסדר, אנחנו מבקשים להצביע.
משה גפני: יושב ראש ועדה הוא יותר מאפיפיור, אתה יכול להחליט.
משה גפני: אז מה, מה ייצא לך מההחלטה?
עיסאווי פריג': תקבלו אחריות.
<עליזה וגמן: רשות המסים, זה שוד באמצעות החוק, לא יכול להיות דבר כזה.
ניסן סלומינסקי: אני מכריז על הפסקה.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, קיימנו גם כמה התייעצויות.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה רק להגיד על מה אנחנו מצביעים.
עיסאווי פריג': למה הגיעו?
עיסאווי פריג': יש הסכמות קודם כל, שנבין?
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להגיד מה עכשיו יש.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, יש לנו את החוק הקיים לפני כולם.
ניסן סלומינסקי: השינויים שנעשים עכשיו בחוק הזה הם – שסעיף ד'1 יורד.
ניסן סלומינסקי: שנית, שבסעיף 2(1), סעיף 191, 2(1) - לגבי גרעון, במקום 30% יבוא 40%.
<מוטי סלומון: איזה צחוק, קרקס שממשלה מתנהלת בצורה כזאת.
ניסן סלומינסקי: בקנס במקום 30%, יהיה 25%.
יעקב ליצמן: לא, 20%.
ניסן סלומינסקי: יש לי אישור, עד שהצלחנו 25%.
משה גפני: ממי אתה מקבל אישורים?
ניסן סלומינסקי: מעצמי.
עיסאווי פריג': אתה יושב ראש ועדה, הם לא קובעים לך, אנחנו מחליט, מה שקורה שהם הבעלבתים.
ניסן סלומינסקי: בינתיים ליצמן הוא בעל הבית הזה.
עיסאווי פריג': אדוני היושב ראש, אתה הוא הבעלבית.
זבולון כלפה: הוא קיבל 20%.
מרב מיכאלי: אדוני היושב ראש, על סעיף הגרעון הם הביאו את הסעיף הזה בדיוק בחוק ההסדרים.
מרב מיכאלי: הם הביאו בחוק ההסדרים את הסעיף הזה, הם רצו להשמיט אותו באופן גורף, ואנחנו לא הסכמנו, למה אנחנו מסכימים עכשיו, למה?
ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, בסעיף 191(2)1 הגרעון במקום שעולה על 30%, הדיווח המוטעה יהיה 40%.
עיסאווי פריג': למה אתה מסכים?
עפר שלח: עיסאווי, זה טוב, זה מעלה את התקרה.
ניסן סלומינסקי: הקנס יהיה בשיעור 20%.
משה גפני: מה לגבי רטרו-אקטיבי?
ניסן סלומינסקי: אין לקרוא.
משה גפני: רשות המסים לא מודיע כלום על הרטרו-אקטיבי?
ניסן סלומינסקי: אין רטרו-אקטיבי, אמרתי, אלא מי שירצה להעלות את זה להצבעה.
ניסן סלומינסקי: הסיכומים שלי שישנם אני חוזר עליהם, ערן אני רוצה שתאמר.
ניסן סלומינסקי: הסיכומים היו כך - כל תיק שהבעלות המשותפת של שני הצדדים היא פחות מ-50% לא יטופל, פרט למקרה חריג שבחריג.
משה גפני: אי אפשר להצביע, אני מצטער מאוד.
ניסן סלומינסקי: אז אל תצביע.
ניסן סלומינסקי: אתה לא חבר בין כה וכה בוועדה.
משה גפני: אז מה אם אני לא חבר בוועדה, אז לכן מה?
משה גפני: לכן אתה יכול לעבור על החוק?
משה גפני: על התקנות?
ניסן סלומינסקי: בסדר, אני אעבור על זה ואחר כך תתלונן, נו, מה אני יכול לעשות.
משה גפני: מה זה תתלונן, מה זה הדבר הזה?
משה גפני: אני לא יכול להצביע, יש הצבעות במליאה עכשיו.
ניסן סלומינסקי: למי זה מפריע?
ניסן סלומינסקי: אבל אתה לא חבר בוועדה.
משה גפני: מה זה משנה, אני רוצה להיות כאן.
ניסן סלומינסקי: אתה לא חייב להיות פה.
ניסן סלומינסקי: מרב, את מוכנה להיות כאן?
מרב מיכאלי: אני לא יכולה, יש חוק שלי שמצביעים עליו.
משה גפני: אני לא יכול להצביע.
ניסן סלומינסקי: אל תמשכו את החוק, תאמינו שבסוף גם הדברים שהגענו עכשיו יבוטלו.
משה גפני: אתה לא מאיים.
ניסן סלומינסקי: אני מאיים עליך.
ניסן סלומינסקי: אם אני ארגיש שמושכים את החוק, אני אהפוך את הדברים שאני סיכמתי איתם, לא יהיו.
ניסן סלומינסקי: תיק בעלות משותפת של פחות מ-50% לא ייפתח.
<דורית גבאי: מה הכוונה 50%?
ניסן סלומינסקי: פרט למקרה חריג ביותר שגילו שם, אני לא יודע מה, זה סיפור נפרד.
ניסן סלומינסקי: דבר שני, דבר שמקובל גם בחוק, בין כה וכה תיקים שלא היה לגביהם דיון והם פחות מ-2008 לא ייפתחו.
ניסן סלומינסקי: דבר שלישי, שומות שנסגרו לא ייפתחו, בטח שלא להרע אותם.
ניסן סלומינסקי: וזה מקובל עליכם?
<ערן יעקב: ככל הדברים שעומד ברוח הפסיקה של בג"צ מקובל.
ניסן סלומינסקי: בבקשה, תקרא את החוק.
<ברוך משולם: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה מס' 198, התשע"ד 2013 תיקון סעיף 66.
<ברוך משולם: "1.
<ברוך משולם: בפקודת מס הכנסה, (להלן הפקודה), בסעיף 66 במקום סעיפים קטנים (ד) ו-(ה) יבוא: (ד)(1) הוראות סעיף קטן (א) יחולו לגבי בני זוג שיש להם מקור הכנסה משותף, רק אם יקיימו כל אלה.
<ברוך משולם: א.
<ברוך משולם: יגיעתו האישית של כל אחד מבני הזוג נחוצה לייצור הכנסה ממקור הכנסה משותף".
<אייל לב ארי: אתה יכול להסביר את זה בבקשה את "נחוצה"?
<ברוך משולם: אני מקריא את הסעיף, אני כרגע לא מסביר.
<אייל לב ארי: אני מבקש שתסביר לפי סדר.
<אייל לב ארי: ברוך, אל תתווכח איתי.
עיסאווי פריג': המלה נחוצה, תסביר אותה.
<אייל לב ארי: הוועדה צריכה לדעת במפורש על מה היא מצביעה.
ניסן סלומינסקי: לא, אייל, אני מבקש ממך, אל תכניס את הדעה האישית שלך בנושא.
עיסאווי פריג': לא, אנחנו מבקשים לדעת מה זה נחוצה, שיסביר אותה.
ניסן סלומינסקי: תסביר מה זה נחוצה.
עיסאווי פריג': המלה נחוצה יש לה השלכות על כל הסעיף.
ניסן סלומינסקי: בבקשה, תקרא הלאה.