GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אראל מרגלית: חלק מהחברות הרב-לאומיות, מנועי החיפוש, למרות שזו עבודה שנעשית בישראל בעברית, אצלנו זה דבר שאתה יכול לכמת את זה כי בדרך כלל זה השוק שהוא בעברית שאתה מצליח לייצר, אין תשלום.
אראל מרגלית: אחד מהדברים שאנחנו נרצה לדבר עליהם זה גם אם מישהו חושב שצריכה להיות פה איזושהי הטבה כי הן תורמות הרבה מאוד לכלכלה הישראלי - בסדר גמור.
אראל מרגלית: אבל נרצה לראות איזה סוג של תשלום בהסדר כזה או אחר כן צריך להיות גם אם הוא הטבה מאוד גדולה כמו שיש לאינטל.
אראל מרגלית: לאינטל יש הטבה.
אראל מרגלית: או שהיא הלכה על מסלול המענק כמו בקריית-גת ששם היתה לה השקעת הון מאוד גדולה או שהיא הלכה על הכיוון של הטבת המס כמו במפעל בחיפה ששם זה היה יותר מהכנסות מהדברים שהם מייצרים.
אראל מרגלית: גם לאינטל, גם לסיסקו וגם לאחרים יש הסדר.
אראל מרגלית: אנחנו מאוד רוצים שהם יגיעו לארץ, בעיקר לאזורים מסוימים.
אראל מרגלית: חברת EMC שהיא חברת storage מאוד גדולה הגיעה עכשיו לדרום וקיבלה.
אראל מרגלית: היא לקחה עכשיו 90 איש סביב תחום הסייבר והיא הגיעה לשם.
אראל מרגלית: נפגשנו עכשיו כחלק מההקמה של עיר הסייבר בבאר-שבע עם ג'ו טוצ'י וביקשנו ממנו ביחד עם אורנה ברי שבאמת יגדילו את כוח-האדם שם מ-90 איש ל-200 בשלב הנוכחי ואולי ל-300, והם לקחו את זה על עצמם.
אראל מרגלית: צריך לראות מה הם יעשו.
אראל מרגלית: במסגרת זאת גם דרך המדען הראשי וגם דרך המיסוי הם באמת מקבלים הטבה על ההשקעה שלהם בבאר-שבע כי מדינת ישראל רוצה שהם יגיעו לבאר-שבע.
אראל מרגלית: הם לא יגיעו לבאר-שבע בלי הטבה משמעותית.
אראל מרגלית: אנחנו יודעים שבעזרת הדבר הזה הם יכולים לחולל הרבה מאוד התרחשות כלכלית בבאר-שבע ולכן אנחנו מגיעים איתם להסדר.
אראל מרגלית: זה בסדר גמור, אני בעד.
אראל מרגלית: הרבה מאוד פעמים כשחברות רב-לאומיות או ישראליות מגיעות למקומות שבלי הטבה הן לא היו מגיעות אליהם, אני חושב שהרבה מאוד פעמים, ואני יודע שיש ויכוח על זה, צריך לתת להן הטבה כי בלי הטבה הן לא יגיעו והן לא יפריחו את השממה.
אראל מרגלית: בזמנו עבדתי עם טדי קולק על הר החוצבים ועל הגן הטכנולוגי במלחה.
אראל מרגלית: בלי הטבות חברות לא היו מגיעות לפה.
רוברט אילטוב: אראל, אני מסכים איתך.
רוברט אילטוב: אני רק רוצה להזכיר לך שלפני כשלושה חודשים היה אירוע שאחד המפעלים שאינטל מכרה בזמנו התגלגל למפעל אחר.
רוברט אילטוב: ההנהלה העולמית של אותו מפעל החליטה בגלל התהליכים שיש במדינת ישראל והתחרות הבין-לאומית על מפעלים גדולים, להעתיק את המפעל שלה לסינגפור.
רוברט אילטוב: אנחנו עסקנו פה בהצלת 1,800 עובדים.
רוברט אילטוב: זה לא קיבל חשיפה אבל בסוף אינטל החליטה לרכוש את המפעל בעקבות הפעילות שאנחנו עשינו מול הממשלה, מול הכנסת ומול אינטל.
רוברט אילטוב: אבל אנחנו צריכים פה באמת לראות את הדברים כי המהלכים שאנחנו עושים פה בכנסת או בממשלה משפיעים על החלטות של הדירקטוריונים של אותן החברות ואנחנו לא תמיד יכולים להשפיע על ההחלטה.
אראל מרגלית: נכון, נכון.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים להסדיר את הדברים ולדבר עליהם - זה בנושא המיסוי.
אראל מרגלית: הנושא השני שדיברת עליו זה הנושא של חלוקת ההכנסה סביב תוכן ישראלי.
אראל מרגלית: רוברט, צריך להגיד בכנת שיש הרבה מאוד תוכן ישראלי שנוצר פה והוא מעניין והוא זוכה לתשומת לב של אנשים רבים.
אראל מרגלית: כלומר, התוכן הישראלי הוא תוכן שנצרך באופן יחסי לגודל המדינה באופן דרמטי.
אראל מרגלית: כלומר, אם מישהו כותב איזשהו מאמר ואף אחד לא קורא אותו, זה קורה.
אראל מרגלית: אבל התוכן הישראלי מייצר הרבה מאוד traffic, הרבה מאוד תנועה.
אראל מרגלית: בסופו של דבר, חלק גדול מהתנועה הזאת הוא בזכות מנועי החיפוש ובזכות הרשתות החברתיות.
רוברט אילטוב: ואותן החברות נהנות מאותו traffic.
אראל מרגלית: אבל הוא גם בזכות יצרני התוכן עצמו.
אראל מרגלית: כלומר, הוא גם בזכות אלה שיוצרים את התוכן, בין אם זה כתב חוקר שהולך לשטח או בין אם זה מישהו ששר שיר נהדר או בין אם זה בלוג שכותב איזשהו מאמר פסיכולוגי נהדר או בין אם זה מישהו שכותב סיפור.
אראל מרגלית: דווקא במדינות המתקדמות שכן רוצות טכנולוגיה, ואנחנו מאוד אוהבים טכנולוגיה ואני בא מהתחום הטכנולוגי, אף אחד לא יכול לחשוד בי - אני בעד.
אראל מרגלית: אבל חלק גדול מהמדינות בעולם היום מעלות את הנושא הזה כי האופן שבו חלק מהרשתות החברתיות ומנועי החיפוש התפתחו הוא אופן כזה שלקח ריכוזיות מאוד גדולה ולקח הרבה מאוד מההכנסות מאתרי התוכן עצמם וממי שיוצר את התוכן.
אראל מרגלית: בחלק מהמקומות - וזה לא רק צרפת.
אראל מרגלית: זה גרמניה, זה צרפת, זה ארצות-הברית, זה מקומות אחרים - היום מדברים על המלצה, בין אם בהסדר או בחקיקה, של חלוקה.
אראל מרגלית: אם יש 100 שקלים שאנחנו מקבלים מאדם שיוצר פרסומת סביב תוכן מסוים, חלוקה מסוימת בין יצרן התוכן לבין מנוע החיפוש - זה הכול.
אראל מרגלית: זה הדבר היחיד שאנחנו - - -
רוברט אילטוב: אני רוצה להסכים איתך בנקודה הזו שיש פה שיתוף פעולה ואיזושהי סינרגיה בין שני הגופים והיא מאוד חשובה.
רוברט אילטוב: בגלל הנקודה הזו אני מעלה את הספקות שלי כי היום שני הגופים האלה עובדים ועובדים טוב ונהנים אחד מהשני.
רוברט אילטוב: ההתערבות החיצונית שלנו יכולה להפריע ולכן אני מעלה את הנקודה הזו.
רוברט אילטוב: כשיצרן מייצר traffic הוא גם מרוויח מה- .
רוברט אילטוב: traffic כמובן שגם מנועי החיפוש מרוויחים מה- traffic שניהם מרוויחים פה.
רוברט אילטוב: אותו יצרן תוכן יכול ליהנות מהפרסום העצמי שלו בגלל הגדלת ה- traffic והחברות לא מתערבות לו.
רוברט אילטוב: תאר לעצמך שמחר החברה תבוא ותגיד: אוקיי, אתה משתמש ב- traffic שלי, שלם לי על זה.
רוברט אילטוב: אז איפה אנחנו נהיה?
רוברט אילטוב: אני חושב שההתערבות בסוגיה הזו שהיא מרקם מאוד עדין בין יוצרי התוכן לבין אלה שמייצרים את ה- traffic או נותנים את הפלטפורמה ל- ,traffic אני חושב ששם אנחנו צריכים להתערב כמה שפחות ולתת לכוחות השוק לעשות את הדברים.
רוברט אילטוב: אני חושב שגם היצרנים הישראלים מרוויחים מזה שהם יכולים להגיע לכל מקום בעולם.
אראל מרגלית: אין ספק.
אראל מרגלית: אני רק רוצה להגיד שגם מנועי החיפוש עצמם פנו אליי ואמרו שהם רוצים להגיע להסדר.
אראל מרגלית: כלומר, זה דבר שכרגע נמצא על השולחן.
אראל מרגלית: חלק מהם אמרו: אנחנו רוצים להגיע להסדר לאו דווקא בצורת חקיקה אלא בצורת הסדר בשוק הישראלי כמו שיש הסדרים לאיך זמרים ויוצרים כותבים ומלחינים של שירים מקבלים את התמורה שלהם.
אראל מרגלית: יש הסדר היום דרך אקו"ם מאוד מסודר.
אראל מרגלית: אתה יכול להגיד: כוחות השוק.
אראל מרגלית: אבל בסופו של דבר, גם במקרה הזה מי שכותב את השירים הגיע להסדר עם מי שמשדר אותם כי בלי מי שמשדר אותם אי-אפשר היה לשמוע אותם.
אראל מרגלית: אבל מגיע גם כן משהו למי שכותב אותם ולמי ששר אותם.
אראל מרגלית: הגיעו לאיזשהו הסדר שהוא עובד וגם במקומות אחרים סביב יצירת תוכן יש הסדרים שעובדים.
אראל מרגלית: מה שאנחנו רוצים לעשות היום זה בעיקר לשמוע ולקבל מיצרני התוכן הישראלים ומאנשים שנמצאים באקדמיה את הדעה שלהם.
אראל מרגלית: הייתי מבקש שכל מי שמדבר יציג את עצמו, יתחום את עצמו לשתיים-שלוש דקות כי אנחנו רוצים לשמוע הרבה מאוד אנשים שהגיעו הנה ולפתוח את זה לדיון.
אראל מרגלית: רוברט, תודה.
אראל מרגלית: אולי נתחיל דווקא ממי שמנהלת את אתר סלונה שהוא אחר מאתרי הנשים והפלטפורמות הפופולאריים בארץ.
אראל מרגלית: היינו רוצים לשמוע את הפרספקטיבה שלך, מתי קמתם, אתם פועלים.
אראל מרגלית: אתם יחסית קטנים?
<אימי עירון: כבר לא.
<אימי עירון: אני אימי עירון ואני מנכ"לית של אתר סלונה שהוא אתר נשים המוביל בישראל היום.
<אימי עירון: אנחנו מגיעים ל-850,000 - - - שונים בחודש, מיליון וחצי ביקורים בחודש, 80% נשים בגילאי 30 - 50.
<אימי עירון: מלבד העשייה המערכתית שלנו אנחנו גם פלטפורמת בלוגים.
<אימי עירון: יש לנו 7,000 בלוגים, רובם של נשים בוגרות, דעתניות.
<אימי עירון: אנחנו מרכזים הרבה מאוד תוכן בהרבה מאוד זירות ותחומים, מפוליטיקה, כלכלה, משפחה, בריאות, וכן הלאה.
<אימי עירון: אני חושבת שכולנו יודעים שכל אתר התוכן נאבקים היום על הכנסות מפרסום ואנחנו רואים מה קורה בעולם.
<אימי עירון: אנחנו רואים שהחברות הגלובליות למעשה כבר נוגסות 50% מעוגת הפרסום, אם לא יותר.
<אימי עירון: יכול להיות שכבר אפילו 60%.
<אימי עירון: מה שמשאיר לנו, לחבריי ולי, להיאבק על 40% מהנתח שנשאר בשוק המקומי.
<אימי עירון: אנחנו מייצרים את הפחם בקטר של גוגל ופייסבוק, אנחנו מייצרים את התכנים, הקהילות הן שלנו.
<אימי עירון: אנחנו בעצם מייצרים את כל התוכן שעליו עושה גוגל את הטריליונים במנועי החיפוש.
<אימי עירון: אני חושבת שזו הצעת חוק ברוכה מאוד ואני חושבת שמודל Rev Share הוא המודל הכלכלי של האינטרנט.
<אימי עירון: הוא גם קל ליישום, הוא גם הגיוני.
<אימי עירון: אני חושבת שבהחלט מגיע.
<אימי עירון: אנחנו משקיעים הרבה מאוד כסף ותוכן וחשיבה וכוח-אדם בשביל לייצר את התכנים האלה ואני חושבת שאנחנו צריכים להיות חלק מהחגיגה הזאת.
אראל מרגלית: את מדברת על Rev Share.
אראל מרגלית: אנחנו פה הצענו הצעה כללית שמתוך 100 שקלים של הכנסות סביב תוכן מסוים שמנוע חיפוש מייצר יחד עם אתר התוכן, 7 שקלים ליוצר התוכן והשאר למנוע החיפוש שהוא באמת הפלטפורמה הגדולה.
אראל מרגלית: האם יש לכם מחשבות?
אראל מרגלית: כלומר, האם נראה לכם שזה הוגן, נראה לכם שצריך מודל אחר שיש במקום אחר?
אראל מרגלית: איך אתם חושבים שצריכים לעבוד עם פייסבוק?
אראל מרגלית: כלומר, כשמישהו מתייחס תתייחסו גם לפרטים עצמם.
אראל מרגלית: דן חן נמצא פה?
<אופיר שטויאר: אופיר שטויאר, אני מנכ"ל קו מנחה מדיה.
<אופיר שטויאר: אנחנו מפעילים מספר אתרי תוכן מובילים בארץ, ביניהם: ביז פורטל, תפוז, פליקס, תקדין ואייס שכל אחד מוביל בתחומו, לרבות כל מה שקשור לתוכן גולשים.
<אופיר שטויאר: אצלנו יש גם עשרות אלפי בלוגים ופורומים שמופעלים.
<אופיר שטויאר: למעשה, פלטפורמת הבלוגים והפורומים המובילה בארץ.
<אופיר שטויאר: אנחנו גם חושבים כמו הקולגות שלי כאן שמה שקורה היום שבו אנחנו נלחמים על עוגת הפרסום הדיגיטלית שהולכת וזולגת לכיוון מנועי החיפוש הגדולים בעולם, זה מצב שגורם לנו עם כל ההשקעות הגדולות שלנו בתוכן ובעובדים ישראלים ובעוד כל האופרציות שקיימות פה כאן לאבד נתחים מאוד משמעותיים בהכנסות, ובסופו של דבר פוגע פה ביצירה המקומית.
<אופיר שטויאר: מודל ה- Rev Shareהוא מודל שגם בעינינו הוא הגיוני.
<אופיר שטויאר: עוד לא ברור לנו אופן החלוקה שיתקיים בסופו של דבר.
<אופיר שטויאר: אני לא יודע לתת את ההתייחסות כרגע.
<אופיר שטויאר: אני חושב שנדרש פה כאן אולי דיון מעמיק האם אותם 7 שקלים מתוך 100 בדוגמה שלך, או 7%, זה משהו שבסופו של יום יספק.
<אופיר שטויאר: אבל אין ספק שהכיוון שבו חולקים בהכנסות לאור זה שמנועי החיפוש הולכים ונוגסים בהכנסות הפרסום הדיגיטליות שהיו קודם מנת חלקם של אתרי התוכן שהם גם יצרני התוכן, זה מודל שהוא נכון.
<אופיר שטויאר: כמובן צריך להתייחס גם לכל מה שרלוונטי פה כאן לתוכן גולשים שגם מיוצר היום בתוך אתרי התוכן והוא חלק בלתי נפרד של היצירה הישראלית שבא לידי ביטוי גם בדברי ההסבר.
<אופיר שטויאר: פחות ראיתי אותו באופן ברור בהצעת החוק.
<אופיר שטויאר: אבל אין ספק שזה הכיוון הנכון גם בעינינו.
אראל מרגלית: ד"ר צבי רייך מאוניברסיטת באר-שבע שחקר את הנושא, תן לנו בבקשה את הפרספקטיבה האקדמית.
<צבי מנחם רייך: קודם כל, היד הזאת לא רוחצת אף יד.
<צבי מנחם רייך: אני לא מקבל מאף אחד ולא מייצג פה את דעתו של אף גורם מסחרי לכאן ולכאן.
<צבי מנחם רייך: אני חושב שאני גם מייצג סוג מאוד מסוים של חוקרים כי גם גדלתי באקדמיה ב-15 השנים האחרונות, אבל לפני כן הייתי 15 שנה עורך בכיר בידיעות אחרונות כך שאני מכיר את התעשייה מבפנים ואוהב להסתכל עליה גם במשקפיים כלכליים.
<צבי מנחם רייך: אני גם רוצה לומר שאני שייך למיעוט שיש לו דעה מעולה על גוגל ועל ה-DNA שלה ועל היותה חברה שעמוק עמוק בתוכה היא שוחרת טוב.
<צבי מנחם רייך: יש לי גם דעה לא תמיד מתפעלת ממה שקורה במדיה הישראלית.
<צבי מנחם רייך: למרות שני אלה, אני חושב שהצעת החוק הנדונה היא טובה ביסודה.
<צבי מנחם רייך: היא עולה על כשל שוק מדהים שנוצר כאן, מוזר מאוד, שבו האינדיקסר חי מצוין בעוד שמי שנמצא עם המגפיים על הקרקע כמו שאומר אובמה לא רואה מזה הרבה.
<צבי מנחם רייך: צריך לומר, אין היום בעיה של חשיפה.
<צבי מנחם רייך: הרבה מארגוני התקשורת נהנים מחשיפה מדהימה, הם רק לא מוצאים דרך לעשות מזה כסף.
<צבי מנחם רייך: זה הנזק הדיגיטאלי.
<צבי מנחם רייך: לשם הפרספקטיבה - האינטרנט לא הוליד את המשבר הכלכלי.
<צבי מנחם רייך: משברי התפוצה, אם מסתכלים אחורה, מתחילים כבר אחרי מלחמת העולם השנייה.
<צבי מנחם רייך: אם אתה בודק מה קרה לעיתונות האמריקאית, כבר אחרי מלחמת העולם השנייה מתחילה ירידה ורואים אותה במדרגות דוריות מאוד מאוד יפות, את מכת הרדיו, את מכת הטלוויזיה, את מכת האינטרנט.
<צבי מנחם רייך: אבל מכת האינטרנט היא חריפה מכולם.
<צבי מנחם רייך: היא יצרה מצב שבו, סיכם את זה אחד השחקנים בארצות-הברית בצורה יפה, אנחנו מאבדים דולרים אנלוגיים עבור פניס דיגיטאליים.
<צבי מנחם רייך: זה בעצם הריאליה הכלכלית.
<צבי מנחם רייך: אם נלך לפרספקטיבה יותר רחבה, בוא נראה מה עושה דיגיטציה לתעשייה התרבות בכלל.
<צבי מנחם רייך: היא יוצרת תופעה מעניינת שכדאי להסתכל עליה בשלושה מקטעים.
<צבי מנחם רייך: אם אתה ליידי גאגא אתה חוגג בגן עדן שמעולם לא היה לך.
<צבי מנחם רייך: המרחב הדיגיטלי עבורך אם אתה ליידי גאגא או אם אתה ג'יי.
<צבי מנחם רייך: קיי.
<צבי מנחם רייך: רולינג, אם אתה שחקן מהסוג הזה, אתה נהנה כמו שלא נהנית מעודך מזה.
<צבי מנחם רייך: נלך לקצה השני.
<צבי מנחם רייך: אם אתה חובבן שמקליט שירים בבית או כותב בלוג, אדם בודד שפעם לא היתה לו דרך אפילו לשרטט כרטיס ביקור והיום התוכנה מאפשרת לו כישורים דיגיטליים מוגברים, לעשות עריכת תמונות והכול, אתה גם בגן עדן נהדר משום שכושר ההפצה שלך גדל, העלויות שלך קטנו ואתה גם בגן עדן.
<צבי מנחם רייך: הטרגדיה קורית למי שנמצא באמצע, אם אתה לא ליידי גאגא ואם אתה לא החובבן, אם אתה שחקן מן המניין ולא משנה עכשיו באיזה תחום אתה, אם אתה במוזיקה או בהוצאה לאור או בחדשות.
<צבי מנחם רייך: השחקנים באמצע נדפקים, במיוחד אני רוצה לומר, וצריך לא להרגיש נחיתות פה, במיוחד אם אתה מדבר על משק לשוני זעיר כמו ישראל.
<צבי מנחם רייך: שם הטרגדיה גדולה במיוחד כי לא יוכל להיות שחקן ישראלי שישחק משחק כמו דיילי-מייל, אין סיכוי שהוא ימצה שווקי אנגלית או שחקנים ספרדיים שילכו מעבר לחצי האי האיברי.
<צבי מנחם רייך: זה מה שכולא אותם במצב שהוא מאוד מאוד קשה.
<צבי מנחם רייך: זו הלוגיקה.
אראל מרגלית: באופן כללי, בעיני הרבה מאוד אנשים שבאים לפה מחו"ל, הם רואים שעשו פה דברים שהם פריצת דרך בשוק התוכן הישראלי למרות שזה שוק קטן יחסי.
אראל מרגלית: כלומר, שוק התוכן הישראלי מעניין.
<צבי מנחם רייך: יש פה היבטים גם ששוק התוכן בחלקים מסוימים היה אפילו מאוד חדשני.
<צבי מנחם רייך: מדינת ישראל היתה מדינה שהובילה את הטוקבקים בעולם.
<צבי מנחם רייך: עוד לפני שבעולם ידעו מה זה, פה בארץ חידשו והפכו את זה לסצנה קצת פרועה, אבל מעניינת.
<צבי מנחם רייך: סצנה תוססת.
<צבי מנחם רייך: בתחום העיצוב היו פה חידושים.
<צבי מנחם רייך: לצערי, הייתי אומר שהיום אנחנו במצב שלא מספיק מאפשר את זה, ולכן אני רוצה להציע הצעה שנוגעת להצעת החוק שלך.
<צבי מנחם רייך: חבר הכנסת אילטוב, אני מאוד מכבד את דעתך.
<צבי מנחם רייך: אבל בניגוד למה שאתה אומר אני להעיר שרק שחקן מדינתי מסוגל להסדיר זכויות יוצרים, פטנטים.
<צבי מנחם רייך: זה לא מישהו אחר.
<צבי מנחם רייך: זה הוכח גם בהיסטוריה של ענף זכויות היוצרים.
<צבי מנחם רייך: לכן, זה כשל שוק שהוא מתאים לממדיה של המדינה.
<צבי מנחם רייך: יש פה עוד דבר.
<צבי מנחם רייך: אני חבר מועצת העיתונות וחבר הנשיאות והייתי מעורב יחד עם פרופ' גבי וימן בהגשת מסמך לדיון במועצת העיתונות שנועד להראות מה הם כיווני האפשרות לסייע או לחזק את המדיה.
<צבי מנחם רייך: אגב, אנחנו פספסנו את הנקודה של מנועי החיפוש ותודה לך על זה.
<צבי מנחם רייך: המסר הפסימי שלמדנו משם הוא שהתקשורת בישראל כמו גם בארצות-הברית ובהרבה מהמערב, גאה מכדי לבקש סיוע.
<צבי מנחם רייך: היא לא רוצה להגיע לפה ולבקש מאף אחד מהפוליטיקאים לסייע לה.
רוברט אילטוב: אתה מדבר על התקשורת?
<צבי מנחם רייך: כן.
רוברט אילטוב: הם פה כל יום.
רוברט אילטוב: ארבע פעמים ביום כל אחד מהתקשורת מגיע לוועדה, או ועדת הכלכלה או ועדת הכנסת.
<צבי מנחם רייך: אבל לא לבקש סיוע.
<צבי מנחם רייך: יש חשש - - -
רוברט אילטוב: הם מבקשים סיוע, בדיוק בגלל ההתערבות הממשלתית והתמלוגים.
רוברט אילטוב: זה חונק את התקשורת, הם פשוט פושטים רגל - כל הטלוויזיה.
רוברט אילטוב: לכן, הם באים לפה לבקש סיוע.
<צבי מנחם רייך: הטלוויזיה זה דבר אחר כי היא מורגלת להיות על שולחן ציבורי.
<צבי מנחם רייך: בהרבה מובנים היא גם עוברת רגולציה.
<צבי מנחם רייך: אבל התקשורת האחרת היותר מסחרית מהססת לעשות את הדבר הזה כי היא פוחדת מהמס שהיא תשלם על זה כאשר היא תצטרך לשלם על ההטבות האלה.
<צבי מנחם רייך: לכן, מה שהייתי רוצה להציע זה כך.
<צבי מנחם רייך: במקום לחשוב על קרן שתשולם ישירות למוציאים לאור, אני חושב שזה דבר מאוד מאוד בעייתי, וגם במקום לחשוב על לממן כל אחד בישראל שמייצר תוכן - לא, זה לא הבעיה.
<צבי מנחם רייך: כמו שאמרתי, השחקנים הקטנים והחובבים חיים בחיים נהדרים.
<צבי מנחם רייך: ההפצה שלהם גדלה, עלויות הייצור שלהם קטנו.
<צבי מנחם רייך: הם לא צריכים.
<צבי מנחם רייך: מי שצריך זה אלו שמתפרנסים ומפרנסים מעשיית חדשות.
<צבי מנחם רייך: הם הגורם הנזקק באמת.
<צבי מנחם רייך: אני אומר את זה על דעת טובי כלכלני המדיה בעולם, אבל לא לתת כסף ישירות.
<צבי מנחם רייך: אחד מכלכלני המדיה המובילים אומר: אם אתה תלך על לשלם את זה למדיה אתה קונה את המרצדס הבא של המו"ל, ואתה לא רוצה לעשות את זה.
<צבי מנחם רייך: לכן, הפטנט הצרפתי של להקים קרן להתחדשות המדיה הוא טוב מכמה סיבות.
<צבי מנחם רייך: ראשית, אם אתה בודק את ממדי החדשנות במדיה האמריקאית ואת גורמי החדשנות, יש שם את קרן נייט וקרן סאן-לייט ועוד קרנות אחרות ששופכות כסף ומאפשרות למדיה להמציא אפליקציות חדשות, פטנטים חדשים.
<צבי מנחם רייך: זה לא קיים בישראל וגם לא יהיה קיים.
אראל מרגלית: למרות שממציאים פה לא מעט אפליקציות.
<צבי מנחם רייך: נכון, אבל אם תסתכל מה קורה בסצנה החדשותית - - -
אראל מרגלית: ממציאים פה הרבה מאוד אפליקציות.
אראל מרגלית: אני חייב להגיד לך שבתפקיד הקודם שלי הייתי מביא הנה חברות מדיה בין-לאומיות.
אראל מרגלית: היו רואים פה כמה מאתרי התוכן המובילים והיו משתהים.
<צבי מנחם רייך: אני אקח אותך לסיור באפליקציות שיש היום בתחום המדיה בארצות-הברית ואתה לא תאמין מה קורה.
<צבי מנחם רייך: יש המון המון אפליקציות חדשותיות, חלקן יפהפיות ומרתקות ומלאות בדמיון.
<צבי מנחם רייך: בארץ זה הרבה פחות.
<צבי מנחם רייך: אם תיקח את הכסף הזה ותזרים אותו לקרן חדשנות גם לא תקנה את המרצדס הבא של המו"ל, גם תעורר חדשנות על בסיס תחרותי כמו שזה פועל בצרפת.
<צבי מנחם רייך: כלומר, גופים שמעוניינים מגישים הצעות מקוריות, מבריקות, מעניינות, כדי ליהנות מהכסף הזה.
<צבי מנחם רייך: גם תדבר אל ליבה של גוגל הרבה יותר משום שהאפיק הזה יכול הרבה יותר לעניין אותה כמו שהאפיק הזה עניין אותה בצרפת, כך שאני רואה פה כמה יתרונות בלקחת את הרעיון הזה אבל להסב אותו לקרן לחדשנות במדיה הישראלית.
אראל מרגלית: קרן חדשנות, זה הרעיון החדש.
אראל מרגלית: בסדר גמור, תודה.
רוברט אילטוב: ד"ר צבי רייך, אני שמעתי בעיון רב מה שאתה אומר והטענות שלך הן בסדר גמור.
רוברט אילטוב: רק לאותו אחד שהוא מתחיל אבל שהוא יותר בקי באינטרנט ולאותו אחד שהוא אומן, יש אותן האפשרויות להתקדם באינטרנט.
רוברט אילטוב: האינטרנט נגיש לכל אחד ואחד.
רוברט אילטוב: אם הוא לא יודע להשתמש בזה או שמי שמפיק אותו ומקדם אותו לא יודע להשתמש, זה בעיה שלהם.
רוברט אילטוב: אי-אפשר לבוא ולהגיד: אתם לא יודעים להשתמש אז אנחנו נממן אתכם או שנעשה לכם קרן מיוחדת כי אתם קצת פאסה כי החבר'ה הצעירים עוברים אתכם וליידי גאגא מפורסמת יותר מכם.
רוברט אילטוב: להם יש את אותו אינטרנט, יש להם את אותה גישה.
רוברט אילטוב: הכול שוויוני.
רוברט אילטוב: אני לא בדיוק מבין למה אני צריך להקים בשביל זה קרן מכיוון שהאינטרנט הוא שוויוני לכולם.
רוברט אילטוב: לכן, כשאתה אומר שלזה שהוא יותר מתעניין או שהוא מבין באינטרנט והוא יכול לקדם את עצמו יותר – שייקח מישהו שיקדם אותו באינטרנט ובפייסבוק.
רוברט אילטוב: אגב, זה לא יקר היום.
רוברט אילטוב: אלו שיטות עבודה שמוכרות כמעט לכולם.
רוברט אילטוב: לבוא ולהגיד שבגלל שהוא קצת פאסה והוא לא מבין כל כך בטכנולוגיות החדשניות - זה היום נגיש לכולם.
רוברט אילטוב: אי-אפשר להגיד שזה לא נגיש.
אראל מרגלית: אריק, מזכ"ל מועצת העיתונות בישראל.
<אריק בכר: אני יכול לומר לכם שהמועצה מודאגת מאוד ממצב יצרני התוכן החדשותי בישראל בשנים האחרונות.
<אריק בכר: הדוח של וימן-רייך התבקש על-ידי הנשיאה שלנו דליה דורנר במסגרת חודשים של דיונים שאנחנו עורכים לראות איך אנחנו יכולים לעזור לחברים אצלנו ולא רק להם, כל יצרני התוכן החדשותי בארץ.
<אריק בכר: כפי שצביקה ציין, יש רתיעה שממש נטועה ב-DNA של התקשורת, למרות מה שחבר הכנסת אילטוב אומר, לבוא ולבקש ישירות און-דה רקורד כסף תמיכה ממוסדות המדינה וזה לא ראוי שזה ייעשה.
<אריק בכר: אנחנו לא רוצים להיות במקום הזה.
<אריק בכר: השאלה היא איך כן עוזרים לתקשורת.
<אריק בכר: דייגים מסחריים שתופסים דגים קטנים מדי זורקים אותם חזרה לים.
<אריק בכר: למה?
<אריק בכר: יכלו לעשות בהם שימוש.
<אריק בכר: הם חושבים על העתיד.
<אריק בכר: יש לנו בעיה פה.
<אריק בכר: גוגל, עם כל הכבוד לה, אם לא ייווצרו יצרני תוכן לא יהיה לה מה לספק במנוע החיפוש שלה כפי שלתחנת רדיו שמשדרת מוזיקה אם יחלפו כל הזמרים והמשוררים מהארץ אז פשוט לא יהיה לה מה לשים על גלי האתר.
<אריק בכר: לכן, אני חושב שיש בהחלט אפשרות שמתוך רצון טוב, מתוך הסדר התנדבותי, אפשר יהיה להגיע איתם להסדר.
<אריק בכר: אפשר יהיה לראות במקרה הכי רע בהסדר כזה תשלום של שכר סופרים מצד חברה ענקית שמרוויחה הרבה כסף, שכר סופרים צנוע לאותם אנשים שהביאו אותם עד הלום מבחינת התוכן שהם מספקים להם.
רוברט אילטוב: אבל איך אתה תקבע מיהו סופר ומיהו אומן?
רוברט אילטוב: הרי כל אחד יבוא אליך בדרישות בסוף.
<אריק בכר: ברור שהשטן הוא בפרטים.
<אריק בכר: לכן, יש מומחים שישבו ויעשו את זה.
<אריק בכר: השאלה היא איך לוקחים קצת כסף משם ומעבירים אותו לצד השני של המשוואה.
רוברט אילטוב: אתה יוצר אי-שוויון בין אומנים.
רוברט אילטוב: יהיו כאלה שיקבלו ויהיו כאלה שלא.
אראל מרגלית: רוברט, התמודדו כבר עם האתגר הזה בכמה תחומים.
אראל מרגלית: זה כמו שאתה יכול להגיד: כשמשמיעים זמר מתחיל ברדיו אז הוא צריך להגיד תודה כי ברדיו נותנים לשמוע אותו, מצד אחד.
אראל מרגלית: כך היתה הבחורה הזאת מאשדוד, יובל מדה-וויס.
אראל מרגלית: מצד אחד, כל הכבוד לתחנות הרדיו והטלוויזיה שהשמיעו אותה.
אראל מרגלית: אבל בסוף גם מגיעים לאיזשהו הסדר.
אראל מרגלית: אם היא הופכת לזמרת שמביאה הרבה מאוד קהל ורוצים לשמוע אותה יש הסדר בינה לבין תחנת הטלוויזיה או הרדיו ובין הכותבים של השיר שלה על איך הולך להתחלק העניין שהם התחנה - - -
רוברט אילטוב: יש לה חשיפה חופשית באינטרנט.
רוברט אילטוב: היא יכולה לעשות לעצמה חשיפה ללא כסף, כמה שהיא רוצה והיא יכולה לעשות שם פרסום ולהרוויח מזה כסף.
רוברט אילטוב: אסור לנו לפגוע בזה.
אראל מרגלית: לפעמים באה תחנת טלוויזיה ומשדרת הופעה מהזאפה בירושלים.
אראל מרגלית: יש הסדר על החלוקה של ההכנסות סביב העניין הזה של התוכן, של השירים ששלמה ארצי שר שם.
רוברט אילטוב: הדיון הוא מרתק אבל אני צריך ללכת.
אראל מרגלית: בסדר גמור.
אראל מרגלית: בואו נמשיך.
אראל מרגלית: יושב-ראש ועדת כספים לשעבר ואחד מהאנשים הבולטים פה בכנסת חבר הכנסת גפני הצטרף אלינו.
אראל מרגלית: הוא גם יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה היום.
אראל מרגלית: אדוני, בבקשה.
משה גפני: אני באתי להקשיב.
אראל מרגלית: יש פה הרבה מאוד מיצרני התוכן, קטנים, גדולים, אלקטרונים, חדשות, לייף-סטייל, כל מיני דברים שנמצאים פה איתנו.
אראל מרגלית: אחד מהדברים המרכזיים שדיברנו עליהם זה שעולם התוכן הישראלי הוא עולם מאוד תוסס.
אראל מרגלית: הוא יוצר מאוד עניין והרבה מאוד צופים משתתפים בו.
אראל מרגלית: אבל כרגע החלוקה בין יצרני התוכן לבין מנועי החיפוש שזה בעיקר גוגל, אבל גם פייסבוק והרשתות החברתיות, לא מוסדרת - חלוקת עוגת ההכנסות סביב הפרסום בנושא הזה ועל זה אנחנו מדברים.
אראל מרגלית: איתן מדמון מנכ"ל גלובס נמצא פה.
אראל מרגלית: כמי שמוביל את העיתון הכלכלי שהוא אחד המובילים פה בארץ, תן לנו את הפרספקטיבה שלך.
אראל מרגלית: אתם כבר קיימים די הרבה זמן, הייתם חלק מהמהפכה.
<איתן מדמון: יש איזושהי בעייתיות קשה מאוד היום בגופי התוכן, בקרב יצרני התוכן.
<איתן מדמון: זה לא סוד וזה לא חידוש מאוד גדול.
<איתן מדמון: אנחנו מתמודדים עם צרכים.
<איתן מדמון: מחד, סיקור התוכן, הפרשנות שלו, הדעתנות שלו היא הרבה יותר מורכבת ומצריכה אנשים ברמה אחרת מזו שהתרגלנו אליה לפני עשר שנים או יותר.
<איתן מדמון: בעיקר, אני יכול לדבר אצלי בתחום הכלכלי.
<איתן מדמון: מאידך, ההתפתחות הטכנולוגיות מצריכה אותנו להשקיע משאבים עצומים בתחום הזה כדי להיות נגישים לכל דורש בכל פלטפורמה רלוונטית ובכל מערכת הפעלה שהולכות וגדלות.
<איתן מדמון: הציר השלישי הוא מודל ההכנסה שהיה סביר ובר-קיימא הולך ונכחד מהעולם.
<איתן מדמון: אני יכול לדבר בשם העיתונות הכתובה.
<איתן מדמון: אנחנו מתקשים להמשיך ולקיים את הנושא של לרכוש היום עיתון כתוב, בטוח לא ברמות המחיר שהיינו רגילים אליהן בעבר.
<איתן מדמון: שוק הפרסום הוא שוק מאוד מאוד קשה ובעייתי.
<איתן מדמון: הוא שוק שהוא לא צומח.
<איתן מדמון: כמות הפלטפורמות היום שנחשבות כמדיה, בניגוד למה שהיה לפני עשר שנים, היום כל קזינו, כל כלי, כל שירות, כל אפליקציה, כל אתר של משחקים שהוא לא תוכן במובן שהכרנו תוכן לפני עשר או חמש-עשרה שנה, הוא בעצם מהווה היום מדיה לכל דבר ועניין, כך שהעוגה בהנחה שהיא לא קטנה והיא גם קטנה, אבל כמות השחקנים הקיימת היום היא רבה לאין שיעור ממה שהתרגלנו.
<איתן מדמון: כל המרכיבים האלה גורמים למודלים כלכליים שהם - - -, אני לא אהיה נביא זעם, אבל תעשיית התוכן בישראל תתקשה להתמודד איתם.
<איתן מדמון: אגב, זה נכון לעיתונות הכתובה כמו לעיתונות המשודרת והאלקטרונים.
<איתן מדמון: אין הבדל בין הגופים.
<איתן מדמון: אתם קוראים על הבעיות שיש בערוצי הטלוויזיה.
<איתן מדמון: גם בערוץ 2 הגדול עם הרייטינג המטורף והיוצא דופן, ללא ספק יש בעיה מאוד מאוד קשה.
<איתן מדמון: סביב זה אנחנו נאבקים על קיומנו.
<איתן מדמון: בניגוד למה שנאמר פה, ואני בהחלט מסכים ומקבל את מה שנאמר פה כמה דקות קודם, אנחנו לא אוהבים ולא רוצים, ואני מקווה מאוד שגם לא נידרש, לבוא ולבקש איזושהי צורך של סבסוד ישיר מקופת המדינה.
<איתן מדמון: אנחנו לא חושבים שזה ראוי ונכון.
<איתן מדמון: זה יהיה הרסני לתעשיית התוכן, לאי-תלות שלה, לחשיבות שלה ולהשפעה שלה במרחב ובשיח הדמוקרטי בישראל.
<איתן מדמון: אנחנו מעדיפים שהמודלים יהיו כאלה שהם יהיו ברי-קיימא ויוכלו לשאת אותנו.
<איתן מדמון: אנחנו בתהליכים עצומים - כל גופי התוכן.
<איתן מדמון: אני יכול לדבר בשם כולם, אני יכול לדבר בשם עצמי באופן פרטני.
<איתן מדמון: אנחנו בתהליכים עצומים של התייעלות של צורך לשנות כיוון, להשקיע הרבה יותר באנשי טכנולוגיה, לצמצם את כמות העובדים שלנו, לעשות הרבה יותר ממה שנדרש בעבר עם הרבה פחות.
<איתן מדמון: אבל יש גבול ליכולת הזו, אנחנו על הקצה שלה.
<איתן מדמון: רובנו, אם לא להגיד כולנו, היום גופים שמפסידים.
משה גפני: אבל יותר אנשים צורכים היום תקשורת ויותר זמן ביום.
<איתן מדמון: נכון.
<איתן מדמון: כמות העיניים שצופה היום באתרי התוכן היא גדלה לאין שיעור מאשר לפני עשור.
<איתן מדמון: מצד שני, היכולת שלי לגבות מאותן עיניים שצופות בתוכן ובכל מיני סוגים כאלו ואחרים קטנה באופן דרמטי ומשמעותי, עשרות אחוזים קיטון.
<איתן מדמון: הסיבה היא שבפרסומות החדשות ההרגל או המודל כרגע הוא מודל חינמי.
משה גפני: זה יחזור חזרה.
אראל מרגלית: חבר הכנסת גפני, אם שוק הפרסום מהתוכן הזה, אם לא היו הכנסות והכול היה פתאום חינם, אז היינו אומרים: ניחא, עולם הולך ונעלם.
אראל מרגלית: רמת ההכנסות היא למעלה ממיליארד שקל בשנה.
אראל מרגלית: אנחנו באנו לדון פה בחלק מהדברים כדי גם לראות אם יש דרך יותר צודקת לחלוקתם ואם אנחנו כמדינה - - -