GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ראובן ריבלין: כבדי השמיעה שבזמנו הטכנולוגיה לא אפשרה, התחילו להשתלב יותר ויותר בחברה.
ראובן ריבלין: היכולת שלנו לשלב אותם בחברה היא גם פותחת בפניהם ויוצרת איזושהי סובלנות והבנה עד כדי הרגל שהאנשים האלה הם לא אנשים מיוחדים במובן זה שאנחנו חייבים לסבול אותם אלא שהם חלק מהחברה.
ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שהכנסת עשתה רבות על מנת להבהיר כהולכים לפני המחנה שאנחנו מחויבים לשלב את אותם אנשי שהם בעלי יכולות מופלאות.
ראובן ריבלין: אני בכנסת 25 שנים ואני רוצה לומר לכם שחברי כנסת מעולים הם חברי כנסת עם מוגבלויות וזה בדורות.
ראובן ריבלין: הזכרתי קודם את וירשובסקי זכרונו לברכה.
ראובן ריבלין: הוא היה אחד מחברי מועצת העיר בתל אביב הטובים ביותר.
ראובן ריבלין: הוא היה פשוט אדם אשר הועיל לפרלמנטריזם הישראלי כפי שאת מועילה, קארין, היום אבל בזמנו זה היה דבר שהוא היה מאוד חורג בעיני הציבור.
ראובן ריבלין: אני חושב שמכאן צריכה לבוא קריאה ברורה שכולנו ילדי אלוהים ובני אלוהים.
ניסן סלומינסקי: אחרון הדוברים, נציג משרד הבריאות.
<יחיאל שרשבסקי: אני רוצה רק להשלים את הדברים של אלי.
<יחיאל שרשבסקי: אני לא מקבל את הביטוי חסרי ישע מכיוון שאני חשוב שאנשים הם רחוקים מלהיות חסרי ישע.
<יחיאל שרשבסקי: הבעיה היא חברתית.
<יחיאל שרשבסקי: אם החברה הייתה פתוחה לאנשים, הם היו משולבים כמו כל אחד.
<יחיאל שרשבסקי: אני חושב שהאנשים לא יודעים שאנשים שהם נפגעי נפש, 95 אחוזים מהזמן הם יכולים לחיות כמו כל אדם וגם כשיש להם משבר, זה מפוקח וניתן לשליטה.
<יחיאל שרשבסקי: אני חושב שהסטיגמה כלפיהם מתחילה במשרדי הממשלה.
<יחיאל שרשבסקי: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל אדם ניגש במשרד הבריאות לאיזשהו מקצוע רפואי, הוא צריך לדווח אם יש לו איזו מחלה מסוכנת ויש שורה נפרדת האם הייתה בעברו מחלת נפש.
<יחיאל שרשבסקי: אותו הדבר לגבי אדם שרוצה לעבוד בביטוח לאומי, בחברות של הסיעוד – אסור להן להעסיק והוא חייב לדווח.
<יחיאל שרשבסקי: אותו דבר כאשר אדם הולך למשרד החינוך ורוצה ללכת לסמינר למורים, רוצה ללכת ללמד, הוא צריך לדווח אם הייתה בעברו מחלת נפש למרות שאין לזה שום קשר לתפקוד שלו וליכולת שלו.
<יחיאל שרשבסקי: אני לא יודע אם אתם יודעים אבל אנחנו נכנסנו לתת שירות ליווי לסטודנטים באוניברסיטאות.
<יחיאל שרשבסקי: אמרו לנו שאין כאלה.
<יחיאל שרשבסקי: אין נפגעי נפש באוניברסיטאות.
<יחיאל שרשבסקי: היום יש מאה אנשים שמקבלים ליווי, חלקם עושים דוקטורט, חלקם מצטייני דיקן, יש במכללות עשרות רבות של סטודנטים שמקבלים שירות.
<יחיאל שרשבסקי: דיברנו על תעסוקה נתמכת ויש למעלה מ-4,000 אנשים שעובדים בשוק החופשי והמספר הזה הולך וגדל.
<יחיאל שרשבסקי: ככל שיתאפשר יותר מבחינת המעסיקים לקלוט, זה יקרה.
<יחיאל שרשבסקי: אני חושב שמה שאפשר לעשות זה כן לעשות תיקון בחוק המכרזים או בתקנות ולאפשר לחברות שמעסיקות נכים לתת להם ניקוד במכרז.
<יחיאל שרשבסקי: החשבות אולי תצעק ותאמר שזאת אפליה, אבל זאת אפליה ראויה ומתקנת ואני חושב שצריך לעשות אותה.
<יחיאל שרשבסקי: נקודה נוספת.
<יחיאל שרשבסקי: הרפורמה לבריאות הנפש תעביר את האחריות על בריאות הנפש לקופות החולים.
<יחיאל שרשבסקי: היות והשיקום הוא על חשבון הממשלה, אין לי ספק שקופות החולים שיודעות שהשיקום חוסך עשרות אחוזים באשפוז, לא רק באשפוז הממושך אלא גם באשפוז הקצר, הן יעבירו ככל יכולתם אנשים לשיקום ויחסכו מאות מיטות, אם לא יותר, מהאשפוז.
<יחיאל שרשבסקי: אני קורא לזה שלפחות חלק יעבור לשיקום ולא הכול יישאר בקופות החולים.
<יחיאל שרשבסקי: אני חושב שצריך את הרוב להשאיר בקופות כי הן צריכות את התמריץ הזה אבל כל החיסכון שייגרם על ידי ההעברה, אני חושב שכדאי לחשוב שהממשלה, כדי היא תוכל להמשיך לשקם, תוכל ליהנות מחלק מהתקציב הזה.
<יחיאל שרשבסקי: נקודה אחרונה.
<יחיאל שרשבסקי: אחת הנקודות הכואבות ביותר היא בין הכיסאות.
<יחיאל שרשבסקי: יש הרבה אנשים – ובדרך כלל הם הקשים ביותר – שהם במעין חלוקה, בין הרווחה לבריאות - התמכרויות ובריאות נפש, פיגור ובריאות נפש, בעיות אורגניות מוחיות ובריאות נפש - ובדרך כלל מעבירים אותם ממקום למקום.
<יחיאל שרשבסקי: הם הסובלים ביותר, המשפחות שלהם הסובלות ביותר והפתרון הוא האחרון.
<יחיאל שרשבסקי: אני קורא ליצור תקציב לבין הכיסאות.
<יחיאל שרשבסקי: יכול להיות שאז יפנו לשם יותר אנשים אבל אני חושב שצריך בצורה מקצועית לדאוג לאנשים שיש להם בעיות כפולות או משולשות ולא להשאיר אותם כל הזמן להעביר את האחריות ממשרד למשרד כי הם הקשים ביותר ולכן אף אחד לא רוצה אותם.
ראובן ריבלין: תקציב בין הכיסאות הוא רעיון טוב ואתה מפחד שהוא ייפול בין הכיסאות.
<יחיאל שרשבסקי: אני חושב שצריך לחשוב עליו.
ראובן ריבלין: אולי תציע לנו הצעה.
ראובן ריבלין: יש לנו לובי?
ניסן סלומינסקי: כן, אבל לא עכשיו.
ראובן ריבלין: לא עכשיו, אבל בהמשך.
ניסן סלומינסקי: זה רעיון ואנחנו נחשוב עליו.
<יחיאל שרשבסקי: זאת נקודה שהיא קשה ביותר והמשרדים מתקשים לפעול כשיש בעיה.
קארין אלהרר: זאת נקודה ישנה.
<יחיאל שרשבסקי: מאוד ישנה אבל אף אחד לא יוזם משהו לפתור נקודתית את הבעיה.
סתיו שפיר: אני מברכת על הדיון המאוד חשוב הזה והוא צריך להיות הרבה יותר ארוך ומעמיק.
סתיו שפיר: חשוב גם להסביר ששילוב לא עובד רק לטובתם של בעלי המוגבלויות.
סתיו שפיר: אנשים שעובדים באותו עסק, באותה חברה, הולכים לאותו מקום עבודה ביחד עם אנשים עם מוגבלויות מכל הספקטרום והספקטרום הוא רחב, גם הם יוצאים נשכרים מתוך הדבר הזה ואני חושבת שהכנסת היא דוגמה מופלאה.
סתיו שפיר: חבר הכנסת ריבלין לא רצה לתת לעצמו קרדיט, אבל כיושב ראש הכנסת הוא עשה כאן פעולה מבורכת והכניס את בעלי המוגבלויות כמועסקים שווים בין שווים בכנסת.
סתיו שפיר: זה צעד מבורך ואני חושבת שכל חברי הכנסת ועובדי הכנסת מרגישים אותו ויוצאים מכך נשכרים.
סתיו שפיר: שתי נקודות שבעיני חשוב לדבר עליהן ואני אשמח מאוד אם נוכל לזמן כאן דיון יותר מעמיק בנושא הזה.
סתיו שפיר: נקודה אחת היא שילוב מגיל צעיר יותר, שזה אומר שילוב בתוך החינוך המיוחד ובתוך האנשים שמשולבים לבתי הספר, בני נוער בעלי מוגבלויות שמשולבים בבתי הספר, איך משלבים אותם ומכשירים אותם לתעסוקה כבר מגיל תיכון, תעסוקה בתוך מקומות משולבים ולא במרכזי תעסוקה שזאת סוגיה אחרת שלא נפתח אותה כאן.
סתיו שפיר: איך מכשירים אותם לכך ואיך מביאים אותם למודעות העצמית וליכולת להיות מועסקים בין שווים.
סתיו שפיר: הנושא השני הוא תמריצים.
סתיו שפיר: אני מאוד מאמינה בטוב לבו של האדם אבל כנראה שלא עד כדי כך.
סתיו שפיר: אני חושבת שאם אנחנו לא מציעים תמריצים טובים ורציניים למשק ולשוק הפרטי כדי להעסיק בעלי מוגבלויות, הציפייה שיהיה כאן
סתיו שפיר: אחוז מעסיקים שהולך וגדל היא ציפייה מופרכת וזה לא יקרה.
סתיו שפיר: אנחנו צריכים לתת להם את התמריצים האמיתיים וגם להסביר להם, להציע להם וללוות אותם בדרך הזאת כדי להביא יותר ויותר מועסקים בעלי מוגבלויות כי אחרת הדבר הזה פשוט לא יקרה לעולם.
סתיו שפיר: להתבסס רק על טוב לבם, זה יפה ונחמד, אבל לא עם זה עובדים.
ראובן ריבלין: נציבות שירות המדינה צריכה לתת תקנים מבחינת שיא כוח אדם, שיהיו מיועדים לבעלי מוגבלויות.
קארין אלהרר: היא צריכה להוות דוגמה.
<אחיה קמארה: לפני שנה התקבלה החלטת ממשלה על משרות ייעודיות לאנשים עם מוגבלות אבל זה עדיין לא קורה בשירות הציבורי.
ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה כי אנשי בז"ן נמצאים ומחכים כבר הרבה זמן.
אורית סטרוק: אני באה מהוועדה לזכויות הילד ושם דנו כבר דיון שני.
אורית סטרוק: אני רוצה לומר בעיקר לסתיו שכל מה שקשור לילדים ונוער והטיפול בהם בתוך המסגרות החינוכיות וההכשרה שלהם, עומד להיות מטופל במסגרת הוועדה ואורלי מנהלת את זה ביד רמה, כך שאני אופטימית בכיוון הזה.
אורית סטרוק: יש כבר ועדה בין-משרדית שעוסקת בזה.
אורית סטרוק: גם אני חושבת שכאן צריך לעשות דיון יותר ארוך ורחב.
ניסן סלומינסקי: הדיון היום הוא במסגרת היום הבינלאומי.
אורית סטרוק: אני מתחברת להצעה של סתיו שיהיה כאן דיון רציני ומעמיק בנושא.
ניסן סלומינסקי: כולל ההצעה להקים איזו מינהלת.
<יאיר פרומר: אם אפשר, אדוני היושב ראש, להעלות בשורה את הנושא של שליחי המדינה בחוץ לארץ.
<יאיר פרומר: אני יושב ראש ועד עובדי משרד החוץ, יאיר פרומר.
<יאיר פרומר: שליחי המדינה בחוץ לארץ מופלים לרעה בנושא הזה של אותם בעלי מוגבלויות ואלה שיש להם במשפחה בעלי מוגבלויות.
<יאיר פרומר: בשנה שעברה היה לנו מקרה של עובדת מצוינת – ואני חושב שגם חבר הכנסת ריבלין מכיר אותה – שקיבלה מינוי בחוץ לארץ והמינוי בוטל בגלל שהמדינה לא הסכימה באותו מקרה לממן בחוץ לארץ את מה שניתן, אותו סל בריאות שניתן לבעלי מוגבלויות בארץ.
<יאיר פרומר: זה מקרה פרטי שצריך הסדרה.
<יאיר פרומר: הדבר הזה ניתן לתיקון וניתן לטיפול.
<יאיר פרומר: שליחי המדינה בחוץ לארץ הם בסופו של דבר הפנים של המדינה בחוץ לארץ ועובדים רבות למען ייצוג נכון של המדינה כדי להראות את הפנים היפות של ישראל ולהראות כיצד ישראל יודעת באמת להתמודד עם כל אותם אתגרים שיש לה, כולל אותם אתגרים חברתיים.
<יאיר פרומר: הדבר הזה צריך הסדרה ואני מקווה שחברי הכנסת ייתנו על זה את הדעת.
ראובן ריבלין: יש היום שבתות בהן אנשים כבדי שמיעה עד חירשים שרים בציבור.
אראל מרגלית: יש לי רעיון שלא קשור לפרקטיקה היום יומית.
אראל מרגלית: כל שנה המדען הראשי במשרד הכלכלה מוציא שלוש או ארבע חממות טכנולוגיות במכרז בתחומים שונים ובאזורים שונים בארץ.
אראל מרגלית: אני זורק לכם אתגר ואני מוכן לעזור לכם לעבוד על זה.
אראל מרגלית: אחת החממות הבאות, במידה ונצליח להביא לזה איזושהי אמירה עסקית, תתעסק באופן ייחודי במוצרים ובפתרונות טכנולוגיים לנושאים של אנשים עם מוגבלות.
אראל מרגלית: אני אומר לכם שזה שוק די גדול אבל דרך זה אנחנו ניכנס ונביא את זה גם לרמה הטכנולוגית ולא רק לרמה של ההזדקקות.
ניסן סלומינסקי: סביר שנקיים על זה דיון מעמיק כנושא בפני עצמו.
ניסן סלומינסקי: היום הדיון היה במסגרת היום הבינלאומי ולכן הדיון לא היה ארוך.
ניסן סלומינסקי: אני מודה לכל הנוכחים.
ניסן סלומינסקי: שמענו את הדברים וכל אחד רשם אותם.
ניסן סלומינסקי: הועלו כאן כמה רעיונות.
ניסן סלומינסקי: רוצו עם זה, כל אחד בתחומו ובמשרדו ואנחנו כנראה נקיים דיון לעומק בנושא הזה ואז אולי תחזרו אלינו עם דברים יותר מגובשים וגם עם רעיונות כמו הרעיון שהעלה אראל או דברים מהסוג הזה.
ניסן סלומינסקי: רובי, אתה מבקש לדון קודם בהעברה מספר 347 עד 348 ו-349 כי אתה צריך ללכת?
ראובן ריבלין: אני טס בשליחותך לפריז, למועצת אירופה.
ראובן ריבלין: אם תשחרר אותי מהנסיעה, אני מוכן לשבת כאן עד מתי שאתה רוצה.
ניסן סלומינסקי: פניות מספר 347, 348 ו-349.
ראובן ריבלין: מדובר כאן בשלושה פרויקטים ברי קיימא שנמשכים.
ראובן ריבלין: האחד הוא המפעל שהקמנו על שם משפחת פוגל.
ראובן ריבלין: השני הוא אימוץ בני מנשה על ידי קריית ארבע וחברון.
ראובן ריבלין: השלישי הוא דרום הר חברון, שם מקימים מרכז ביטחוני ומרכז של כל הר חברון.
ראובן ריבלין: ישבתי עם שר האוצר ונתתי לו הסברים מפורטים והוא קיבל את העובדה שמדובר כאן בדברים ברי קיימא.
בועז טופורובסקי: ההעברות האלה מבוצעות בזמן ולפי הנוהל?
ראובן ריבלין: כן, בוודאי.
ראובן ריבלין: שר האוצר הסכים אתי.
סתיו שפיר: רובי משמש היום כרפרנט?
ראובן ריבלין: הרפרנטים לא יכולים להסביר את זה טוב כמוני.
סתיו שפיר: אני אשמח לשמוע במה מדובר.
ראובן ריבלין: דרך אגב, השלושה מיליון שהיו מיועדים ליוזמה של ראש תנועתך.
ניסן סלומינסקי: דני, אתה רוצה להציג את הבקשה שלכם?
ניסן סלומינסקי: מי מהאוצר בדרך כלל מציג את זה?
<דני קריצמן: צחי.
ניסן סלומינסקי: שלומית, תציגי.
<שלומית נקש: מדובר כאן בכמה נושאים כאשר חלק מהם הם חמישים מיליון שקלים החזר הרשאות משנה קודמת לנגב ולמרכז, חלק מזה מיועד לכפרי סטודנטים וזאת העברה ממשרד הפנים, חלק הוא העברה מהמשרד לפיתוח הנגב והגליל לפרויקטים תשתיתיים בצפון ובדרום, וחלק הוא לתשתיות ומוסדות ציבור.
<שלומית נקש: כל הנושאים האלה שאני מציינת, תשתיות שאין להם משהו מדויק, זה עדיין לא מדויק כי אנחנו עושים קול קורא ולפי התוצאות של הקול קורא הכסף הזה מועבר.
סתיו שפיר: מה זה בדיוק מימון הרשאות במחוזות דרום ומרכז?
<שלומית נקש: בשנה שעברה קיבלנו ממשרד האוצר הרשאה להתחייב על סכום מסוים לפרויקטים תשתיתיים.
<שלומית נקש: לתשתיות.
<שלומית נקש: בצפון, בדרום, במרכז.
סתיו שפיר: מה זה המרכז?
<שלומית נקש: מגילות, בקעת הירדן, שומרון, גוש עציון, מטה בנימין.
סתיו שפיר: התנחלויות.
<שלומית נקש: בהתיישבות.
סתיו שפיר: לאיזה תחומים זה הולך?
סתיו שפיר: מה זה תשתיות?
<שלומית נקש: לפרויקטים שונים.
ניסן סלומינסקי: אתם קבלן משנה של משרדי ממשלה מסוימים.
<שלומית נקש: כן.
סתיו שפיר: איך החמישים מיליון האלה מתחלקים?
סתיו שפיר: לאיפה הולך הנתח הגדול?
סתיו שפיר: איך מתחלקים בין המחוזות השונים?
<שלומית נקש: למרכז שלושים ולדרום עשרים.
סתיו שפיר: זאת אומרת, שלושים הולכים לאזור יהודה ושומרון.
ניסן סלומינסקי: והבקעה.
<שלומית נקש: למגילות ובקעת הירדן.
סתיו שפיר: לגבי כפרי הסטודנטים, אני ממש שמחה לראות בכל שבוע העברה חדשה לכפרי סטודנטים.
סתיו שפיר: זה נשמע כאילו אנחנו בונים כפרי סטודנטים בכל הארץ בכמויות אדירות.
<שלומית נקש: אנחנו אכן בונים בכמויות די גדולות.
סתיו שפיר: איפה בדיוק כפרי הסטודנטים האלה?
<שלומית נקש: בכל הארץ.
סתיו שפיר: איפה בדיוק?
<שלומית נקש: אני יכולה להעביר רשימה גדולה.
סתיו שפיר: למה יותר מאוחר?
בועז טופורובסקי: את יכולה לומר לנו עכשיו איפה הם?
<שלומית נקש: מצפה רמון, קריית שמונה, ירוחם, דימונה, יכיני.
<שלומית נקש: זה מה שאני זוכרת כרגע.
סתיו שפיר: כמה העברות לכפרי סטודנטים היו לנו?
סתיו שפיר: מה הסכום הכולל?
<שלומית נקש: זאת בסך הכול העברה שלישית השנה.
סתיו שפיר: אנחנו רק התחלנו.
סתיו שפיר: מאוקטובר.
<שלומית נקש: יש החלטת ממשלה בנושא ואנחנו עובדים לפי החלטת ממשלה.
סתיו שפיר: אין לי בעיה.
סתיו שפיר: מעניינים אותי התקציבים כי כל שבוע אנחנו מקבלים עוד סכום ועוד סכום ועוד סכום ואני רוצה לדעת לאן זה הולך.
סתיו שפיר: אנחנו כאן ועדה שמפקחת על הכספים של הציבור הישראלי.
סתיו שפיר: למיטב ידיעתי זה התפקיד שלנו.
סתיו שפיר: אני לא שואלת רק על ההתנחלויות, אם זה מה שמטריד אותך, חברת הכנסת סטרוק.
סתיו שפיר: כל שבוע אנחנו מעבירים עשרות מיליונים ליהודה ושומרון, ואת זה צריך להגיד.
<דני קריצמן: חלק גדול מהכסף הזה הוא הורדה של התנחלויות.
<דני קריצמן: לקחת את מגרון ולהוריד את המקום.
סתיו שפיר: לא על אלה היו המענקים.
סתיו שפיר: סלח לי.
סתיו שפיר: מענק הקפאת בנייה על 36 מיליון שהעברנו לפני שלושה שבועות.
אורית סטרוק: זה בגלל כל החברים שלך משלום עכשיו שהגישו בג"ץ וגרמו למדינה להקים ישוב חדש במגרון.
סתיו שפיר: מה הקשר בין זה לבין מענק הקפאת בנייה?
אורית סטרוק: זאת לא הקפאת בנייה.
סתיו שפיר: אני אומרת שלפני שלושה שבועות העברנו מענק הקפאת בנייה של 36 מיליון שקלים.
סתיו שפיר: אחר כך העברנו עוד שרשרת של מענקים שנקראו ביטחוניים אבל לא הסבירו לנו מה הם, שגם אחד היה על ארבעים מיליון והיה עוד.
סתיו שפיר: כולם הלכו ליהודה ושומרון.
סתיו שפיר: עכשיו אתם מדברים על תשתיות ויש כאן עוד 35 מיליון למוסדות ציבור שגם סכום זה לא מוסבר ולא נאמר איפה בדיוק הוא נמצא פלוס החמישים מיליון שאתם מעבירים.
סתיו שפיר: אני רוצה להבין לאיפה כל הכסף הזה הולך.
סתיו שפיר: זה הרבה מאוד כסף.
סתיו שפיר: לפני רגע היה כאן דיון ארוך על העלאה של מס על מוצרי יוקרה שכל כולה מכל הדיון הזה נקבל לקופת המדינה אולי ארבעים מיליון שקלים והנה כאן ארבעים מיליון שקלים עפים ככה.
<שלומית נקש: חמישים מיליון קיבלנו בשנה שעברה, הרשאה להתחייב של משרד האוצר.
<שלומית נקש: זה לא משהו חדש.
<שלומית נקש: היום אנחנו צריכים לשלם את ההתחייבויות שביצענו ב-2012.
סתיו שפיר: כשבאים לבקש מאתנו הרשאה להתחייב, אומרים לנו שזה לא כסף אלא זאת רק הרשאה להתחייב אבל כשבאים לבקש את הכסף, אומרים לנו שקיבלו אותו בשנה שעברה.
<שלומית נקש: אני לא מבקשת הרשאה להתחייב.
<שלומית נקש: זה החזר מזומן בגין הרשאה להתחייב שקיבלנו בשנה שעברה.
<שלומית נקש: היום אנחנו צריכים לשלם.
<שלומית נקש: אלה התחייבויות שבוצעו שהיום הן משולמות.
סתיו שפיר: זאת אומרת שידעו החברים מ-יש עתיד - רגע, אין כאן חברים מ-יש עתיד.
סתיו שפיר: אתם צריכים להביא אותם לקראת ההצבעה, לא? - שאתמול יושב ראש המפלגה שלהם דיבר על כך שצריך הסכם מדיני ושלום.
ניסן סלומינסקי: ראש המפלגה שלהם הוא שר האוצר.
ניסן סלומינסקי: הוא העביר את כל ההעברות.
סתיו שפיר: בניית התנחלויות.
סתיו שפיר: בניית תשתיות.
סתיו שפיר: בונים עוד כבישים.
אורית סטרוק: אבל הסבירו לך.
סתיו שפיר: זה סדר העדיפויות.
אורית סטרוק: הסבירו לך שזה בגלל החברים שלך.
סתיו שפיר: זה סדר העדיפויות של הממשלה אבל תגידו את זה.
ראובן ריבלין: אפשר להסכים לזה ואפשר לא להסכים.
סתיו שפיר: אני לא מדברת עכשיו מנקודת מבט אידיאולוגית.
סתיו שפיר: אני אומרת שיש כאן מפלגה שמחזיקה את תיק האוצר, היא מדברת על כך שהיא באה לעזור למעמד הביניים אבל שבוע אחר שבוע אנחנו רואים שהכסף שהיא מעבירה מכיסו של מעמד הביניים שמשלם מסים הולך שוב ושוב להתנחלויות, לבניית כבישים.
אלעזר שטרן: שם זה לא מעמד ביניים?
אלעזר שטרן: חיים שם אנשים.
סתיו שפיר: ברור שחיים שם אנשים אבל כשאחוז כל כך קטן באוכלוסייה מקבל יותר כסף מכפי שמקבל תושב דימונה או תושב ערד או תושב באר-שבע, יש כאן בעיה והיא בעיה לא רק שלי אלא גם שלך כחבר הוועדה הזאת וכחבר הכנסת.
סתיו שפיר: תקציבים שהולכים לשם, לכל בן אדם הולך תקציב שהוא שבעים אחוזים יותר מכפי שהולך לבן אדם בפריפריה בדרום ישראל, זאת בעיה של כולנו.
ניסן סלומינסקי: סיימנו.
ראובן ריבלין: זאת הצעה טובה להצעת אי אמון.
סתיו שפיר: מה זה הצעת אי המון?
סתיו שפיר: מה זה הדבר הזה?
סתיו שפיר: יש כאן כספים בכמויות אדירות, מאות מיליונים, שעוברים כל שבוע למקום אחד בלבד ולא מתפזרים באופן שווה ומתחלקים בין האוכלוסייה הישראלית.
אורית סטרוק: את ממש חוטאת לאמת.
סתיו שפיר: תסתכלי על המספרים.
סתיו שפיר: אני רוצה שחברינו מ-יש עתיד יסבירו למה הם הולכים לאשר את זה.
סתיו שפיר: אנחנו דיברנו עכשיו איך לא עובר שום כסף לתעסוקה של אנשים בעלי מוגבלויות, אגורה לא עוברת למענם, אבל עוברים חמישים מיליון לבניית כבישים ביהודה ושומרון.
קארין אלהרר: סתיו, בואי נשם את הדברים בפרופורציה.
קארין אלהרר: כן עברו כספים לתעסוקת אנשים עם מוגבלויות, לא כספים בכמות שנדרשת אבל עברו.
סתיו שפיר: חברת הכנסת קארין אלהרר, אנחנו יושבים כאן שבוע-שבוע ורואים לאן עובר הכסף.
סתיו שפיר: בכל השבועות שעשינו העברה תקציבית, עברו כאן כמה מיליונים בודדים פעם אחת לאנשים בעלי מוגבלות ואני לוקחת את הנושא הזה לא סתם כדי להיתפס לנושא כאילו פופוליסטי אלא כי דיברנו עליו לפני רבע שעה בוועדה.
סתיו שפיר: הכסף הזה, במקום להתפזר בין משרד הרווחה שסבל עכשיו מקיצוצים, משרד החינוך, משרד הבריאות, לעזור לאנשים באמת חלשים, הוא הולך לבנייה של עוד כמה כבישים ביהודה ושומרון.
סתיו שפיר: המשרד הזה נמצא תחת אחריות
סתיו שפיר: כם ומשום מה אתם באים לכאן כדי להצביע על זה.
אורית סטרוק: מה שאמרת עכשיו זה פופוליסטי.
סתיו שפיר: מה פופוליסטי?
ראובן ריבלין: בכבישים האלה נוסעים גם ערבים.
סתיו שפיר: אלה כספי מסים וזה הכסף שלי והכסף שלך והוא צריך להתחלק שווה בשווה בין האוכלוסייה.
סתיו שפיר: לא יכול להיות שהוא כולו ילך רק אליכם.
סתיו שפיר: לא יכול להיות.
אורית סטרוק: סתיו, תני גם לאחרים לדבר.
יצחק כהן: אני רוצה שתדעי בחור ישיבה חרדי מקבל 170 שקלים ובחור ישיבה דתי לאומי מהציונות הדתית מקבל יותר.
סתיו שפיר: וכמה מקבל סטודנט חילוני?
סתיו שפיר: מה הוא מקבל?
סתיו שפיר: הוא לא מקבל.
סתיו שפיר: הוא הולך לצבא והולך ללימודים והוא לא מקבל שקל.
סתיו שפיר: זה המצב.
סתיו שפיר: הוא לא מקבל שקל.
סתיו שפיר: הכסף הזה היה יכול לשמש להגברת תעסוקה של אנשים עם מוגבלות.
משה גפני: בחור ישיבה לא מקבל שקל.
משה גפני: המוסד מקבל עבורו בסך הכול הכללי 200 שקלים והמוסדות להשכלה גבוהה מקבלים שבעה מיליארד שקלים.
סתיו שפיר: נמאס לי מהוויכוחים האלה.
אורית סטרוק: מה שאת עושה זאת דמגוגיה.
אורית סטרוק: את יושבת כאן ואת שואלת שאלות כל שבוע את נציגי האוצר.
סתיו שפיר: וזאת דמגוגיה?
אורית סטרוק: את יודעת מאוד יפה שהסכומים שעברו כאן
אורית סטרוק: במיליון ואחד נושאים אחרים חוץ מהתנחלויות היו גבוהים פי כמה וכמה.
סתיו שפיר: כמעט בכל שבוע עובר כאן כסף להתנחלויות.
סתיו שפיר: כל שבוע עובר כסף בסכומים אדירים.
סתיו שפיר: תעשי לי טובה, בסכומים אדירים.
סתיו שפיר: לכן את יושבת כאן בכל פעם שיש העברה כזאת, את באה לכאן כדי לדאוג שהיא תעבור.
סתיו שפיר: חברת הכנסת סטרוק, בשבוע שעבר או לפני שבועיים הייתה העברה של 24 מיליון שקלים לרשויות המקומיות בגליל ובגולן, את שאלת למה לא מעבירים לרשות המקומית ביהודה ושומרון.
סתיו שפיר: לכן את מגיעה לכאן.
אורית סטרוק: מה לעשות שגרים שם אזרחים.
אלעזר שטרן: אני מודה שאין לי בעיה עם העברת כספים ליהודה ושומרון, לכבישים ולתשתיות.
אלעזר שטרן: חיים שם אנשים והדברים נכונים.
אלעזר שטרן: יש לי בעיה – ואני חוזר ואומר אותה כל פעם כאן – עם זה שלא אומרים לי את האמת.
אלעזר שטרן: הטכניקה הזאת – יכול להיות שגם לסתיו היא מפריעה – היא שהדברים לא על השולחן.
אלעזר שטרן: עכשיו אני רוצה להקריא לכם שני דברים לגבי הטכניקה.
אלעזר שטרן: אני לא רוצה להיכנס לבג"ץ אבל אנחנו מכירים את הבג"ץ על הטכניקה הזאת.
אלעזר שטרן: לגבי כספים קואליציוניים, שאלתי אותך כמה פעמים אם יש ואני הבנתי שאין.
ניסן סלומינסקי: אני אמרתי שסגן שר האוצר עלה לדוכן לפני אישור התקציב והודיע – לשאלה שתמיד הוא נשאל, האם יש כספים קואליציוניים – שאין כספים קואליציוניים.
אלעזר שטרן: ברשותך, אני רוצה להקריא לך שני דברים.
אלעזר שטרן: "כספים קואליציוניים הם מעין דמי כיס של פוליטיקאים".
אלעזר שטרן: תכף אני אומר.
אלעזר שטרן: "על 1.2 מיליארד שמפוזרים בצורה פרופורציונאלית בין הסיעות המרכיבות את הקואליציה וניתנים לחלוקה על פי שיקול דעת הסיעות ללא קשר ליעדי מדינת ישראל.
אלעזר שטרן: סכום זה אינו כלול בבסיס התקציב והוא מגיע בנוסף אליו.
אלעזר שטרן: בדרך כלל סיעות מחלקות כספים אלו לדברים הקרובים לליבן, כך למשל אם יש חבר כנסת שחשוב לו הטבע, הוא יכול לחלק את הכסף לעמותה של שימור הטבע.
אלעזר שטרן: אם יש חברת כנסת שקרובה לתחום השח-מט, היא יכולה להעביר כסף לארגון ילדים לקידום השח-מט.
אלעזר שטרן: באופן כללי המטרות הן ראויות.
אלעזר שטרן: מדינת ישראל מצויה במצב חירום כלכלי.
אלעזר שטרן: נוצר לנו אובר דרפט לאומי ענק.
אלעזר שטרן: אנחנו משלמים, העלינו את המס, קיצצנו בקצבאות ועשינו הרבה דברים.
אלעזר שטרן: אם לא נפעל מהר, נגיע למצב של יוון, פשיטת רגל.
אלעזר שטרן: כספים קואליציוניים הם מותרות.
אלעזר שטרן: לכן דרשנו במשא ומתן הקואליציוני שכספים אלו לא יחולקו ונעמוד על כך".
ראובן ריבלין: זה יאיר לפיד כותב.
אלעזר שטרן: אתה יודע מי אמר את זה?
אלעזר שטרן: שר הכלכלה.
אלעזר שטרן: ברשותך, אני אמשיך.
אלעזר שטרן: "יש טענה שהבית היהודי זנח את האג'נדות של הציונות הדתית לעומת אג'נדות ארציות.
אלעזר שטרן: למה להצביע לבית היהודי ולא לליכוד לדוגמה?
אלעזר שטרן: למקטרגים אל תהי תקווה, כולם יודעים שאנו מביאים כספים קואליציוניים לתוך נושא עולם הישיבות בו הליכוד לא הביא אפילו שקל".
אלעזר שטרן: גם התנועה, דרך אגב, לא הביאה שקל.
אלעזר שטרן: "אנו הבאנו מעל 120 מיליון שקלים בכנסת הזאת והמטרה היא להביא סכום זהה בהמשך".
אלעזר שטרן: את זה אומר שר השיכון.
ניסן סלומינסקי: מתי הוא מדבר?
אלעזר שטרן: השבת.
אלעזר שטרן: בעיתון שביעי של המגזר של שנינו.
ניסן סלומינסקי: מתי הוא אומר שהם הביאו?
משה גפני: הוא לא הביא 120 מיליון שקלים.
משה גפני: הוא קיצץ 650 מיליון שקלים.
ניסן סלומינסקי: הוא מדבר על הקואליציה.
משה גפני: הבית היהודי קיצץ 650 מיליון שקלים.
ניסן סלומינסקי: הוא דיבר על הקדנציה הקודמת.
משה גפני: על עכשיו הוא מדבר
אלעזר שטרן: ניסן, אתה יודע את התשובה.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע את התשובה.
אלעזר שטרן: ניסן, אנחנו עכשיו מסתכלים אחד לשני בעיניים.
אלעזר שטרן: אתה בן אדם ישר.
אלעזר שטרן: אני סביר, בן אדם מהרחוב.
אלעזר שטרן: הבעיה היחידה שלי היא שאני קורא טקסט ואני יודע לקרוא טקסטים.
אלעזר שטרן: אם יש סכומים כאלה ויש שר כלכלה שאומר שזה על חשבון דברים אחרים שאנחנו במצב של משבר כלכלי קשה, ואומר שר אחר מאותה מפלגה שאנחנו מעבירים לו כל הזמן כספים למשרד שלו, שהוא כבר העביר 120 מיליון שקלים בכספים קואליציוניים, כך הוא קורא לזה, אז תגיד לי מה אנחנו עושים כאן?
ראובן ריבלין: הוא מתהדר בנוצות שלא שייכות לו.
ניסן סלומינסקי: אתה יכול להראות לי את הדברים?
ראובן ריבלין: דרך אגב, אני מוחה יחד אתך על כל מילה.
ראובן ריבלין: יחד עם זאת אני אצביע בעד או נגד לפי השיקול מה זה מועיל למדינת ישראל.
ראובן ריבלין: יש כאלה שחושבים שההתיישבות לא מועילה.
ראובן ריבלין: אני חושב שההתיישבות מועילה.
ראובן ריבלין: יש לנו ויכוח בשאלה שהיא מחלוקת שמתקיימת וזאת מחלוקת בין בית שמאי לבית הלל.
אלעזר שטרן: אל תיקח את זה לשם.
ראובן ריבלין: הוא אומר שמה שאני יחד עם הרוב כאן נעביר לו, או כל הוועדה תעביר לו, זה שלו?
ראובן ריבלין: שידבר.
סתיו שפיר: זה לא המצב.
סתיו שפיר: הדבר הזה נמצא כאן בוויכוח שבוע אחרי שבוע אחרי שבוע.
ניסן סלומינסקי: להבנת הנקרא.
ניסן סלומינסקי: הוא אומר כאן שהבאנו כספים קואליציוניים, הוא מתכוון בקדנציה הקודמת.
ניסן סלומינסקי: אני יודע על הסכום של 120, הסכום שאני סגרתי אותו.
אלעזר שטרן: והוא אומר שנביא עוד 120.
ניסן סלומינסקי: הוא מקווה שנביא גם בהמשך סכומים.
ניסן סלומינסקי: מה לא היה ולא נברא?
משה גפני: בקדנציה הקודמת לא הביא הבית היהודי – הוא גם לא היה קיים – 120 מיליון שקלים.
אלעזר שטרן: הוא לא התכוון לקדנציה הקודמת.
משה גפני: היה בבסיס התקציב.
ראובן ריבלין: היא הייתה באופוזיציה.
ניסן סלומינסקי: מה עשיתי ארבע שנים?
משה גפני: בקדנציה הקודמת לא היית כאן.
ניסן סלומינסקי: נכון אבל מה עשיתי ארבע שנים?
ראובן ריבלין: הוא בנה את ארץ ישראל.
ראובן ריבלין: לפני ארבע שנים הוא לא הביא כספים קואליציוניים כי הוא לא היה בקואליציה.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, אני רוצה להקריא לך מהעיתון של היום מה שכתוב על הדיון שהתקיים אתמול.
ניסן סלומינסקי: רק תראה כמה העיתון מדייק.
ניסן סלומינסקי: "סלומינסקי הציג את התקנות לגבי דירות רפאים וכולי, הציג את התקנות ואמר כי לדעתו לא ראוי להשית ארנונה כפולה".
ניסן סלומינסקי: כתוב בעיתון.
ניסן סלומינסקי: אני מקריא.
ניסן סלומינסקי: "הוא מסביר כי יהודים אוהבי ישראל מגיעים לארץ ויש להם דירה וכולי".
ניסן סלומינסקי: כלומר, אני הסברתי את זה על מה שסתיו אמרה שנכפיל את זה פי חמש או שש, אבל כאן העיתונאי כתב מה שכתוב.
משה גפני: בקדנציה הקודמת לא היה כסף קואליציוני בנושא של תקציב הישיבות.
משה גפני: היה תקציב שהוא היה בספר התקציב ולא הייתה אתו שום העברה של הקואליציה.
ראובן ריבלין: היה לליברמן.
משה גפני: לא בתקציב הישיבות.
משה גפני: היו גם כספים קואליציוניים שלנו.
ניסן סלומינסקי: ארבעים מיליון אני שמתי בתקנה.
משה גפני: אני אומר לך שהיה בבסיס התקציב.
ניסן סלומינסקי: ארבעים מיליון שאני שמתי בתקנה.
משה גפני: על משהו מוגדר.
ניסן סלומינסקי: לתקציב הישיבות.
משה גפני: מה שקרה מאז הקדנציה הקודמת, היה תקציב שהיה מיועד לאחזקת הישיבות ולא לתלמידים.
משה גפני: הוא עמד על מיליארד שקלים לכל הישיבות בכל המוסדות התורניים.
ניסן סלומינסקי: 998 מיליון.
משה גפני: הוא היה מיליארד שקלים.
משה גפני: בסופו של דבר בקדנציה הנוכחית חבר הכנסת אלעזר שטרן, מה שעשתה הבית היהודי ומה שעשתה יש עתיד ומה שעשתה התנועה, הסעיף קוצץ ב-65 אחוזים והוא נשאר עם 35 אחוזים מהתקציב שלו, ואת זה עשו את זה המפלגות האלה ועכשיו מי שמתהדר שהוא מביא כסף קואליציוני, 120 מיליון שקלים או שישים מיליון או לא חשוב כמה, זה בלוף.
משה גפני: מה שעשיתם זה קיצוץ וכאן אפשר לראות בתלמידי חו"ל שיש למעלה מ-700 מיליון שקלים לחו"ל ואת השלושים מיליון שקלים של תלמידי הישיבות, את זה מבטלים ואתם נשארים בקואליציה ועוד אומרים שהם האחים שלכם.
משה גפני: הקדנציה הזאת תהיה כתם על הציונות הדתית.
משה גפני: כתם.
אלעזר שטרן: הם מצביעים צבוע.
ראובן ריבלין: הוא מתהדר בפני מצביעיו שהוא הביא את זה.
אלעזר שטרן: ניסן, תענה לי על שאלה.
אלעזר שטרן: מה שהשר מגדיר ככספי כיס, זאת אומרת, האם בהסכם הקואליציוני יש סכום של מאות אלפים ומעלה שלא הוחלט לפני כן מה עושים?
ראובן ריבלין: ברזרבה.