GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלעזר שטרן: במהלך הקדנציה אנשים שמזוהים עם מפלגות מסוימות או עם מפלגה מסוימת יכולים לבוא לצרכים של הקהלים שלהם על אותם מאות מיליונים, יבדקו את זה פקידי האוצר אבל הם בסוף רק פקידים ואני אומר את זה בהיבט החיובי, ולהגיד בסדר, מתוך 300 מיליון לצורך העניין שהובטחו לנו כחלק מההסכם, אני מבקש עכשיו להעביר למוסדות האלה או אפילו לכביש הזה, מתוך אותו סכום שנסגר ונשאר כלא מסומן כשאנחנו הצבענו.
משה גפני: ומה השאלה?
ניסן סלומינסקי: אתה שואל אותי?
ניסן סלומינסקי: אני עונה תשובה פעם שנייה.
משה גפני: אלעזר, אתה אמור לקבל את פרס ישראל לתמימות.
ראובן ריבלין: הוא באמת תמים.
ראובן ריבלין: אם הממשלה לא תרצה, היא לא תיתן לו, ואם היא רוצה, היא נותנת לו.
משה גפני: אם יש כסף קואליציוני, אם התשובה היא חיובית, הם עשו עבירה פלילית.
משה גפני: היה צריך להניח את זה על שולחן הכנסת.
סתיו שפיר: בתוך העברות תקציביות להעביר אך ורק דברים שנוגעים לשינויים הכרחיים ומיידים בתקציב והדבר הזה לא נובע משינויים מיידים או הכרחיים אלא הדבר הזה נובע מהסכם פוליטי ואת זה אתם צריכים להגיד כי זאת עבירה על החוק.
סתיו שפיר: למרות חילוקי הדעות האידיאולוגיים בינינו, על עניין החוק אין בינינו חילוקי דעות והדבר הזה הוא פשוט עבירה על החוק.
ניסן סלומינסקי: סתיו, אני קורא לך לסדר ואני מודיע לך אני אוציא אותך מהישיבה.
ניסן סלומינסקי: את פשוט לא נותנת לנהל את הישיבה.
סתיו שפיר: אותי תוציא מהישיבה?
סתיו שפיר: את מי שעבר על החוק צריך להוציא מהישיבה.
סתיו שפיר: כדי לשמור על החוק צריך לצאת מהישיבה?
ניסן סלומינסקי: את לא נותנת לנהל את הישיבה .
ניסן סלומינסקי: אלעזר שאל שאלה.
ניסן סלומינסקי: אין לך זכות דיבור.
סתיו שפיר: חוק התקציב לא מאפשר לכם לעשות את הדברים האלה.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך להפסיק לדבר עכשיו.
ניסן סלומינסקי: תקבלי זכות דיבור.
ניסן סלומינסקי: דיברת עד עכשיו כמה שאת רוצה.
סתיו שפיר: חיכיתי מספיק זמן לזכות הדיבור שלי.
ניסן סלומינסקי: עד עכשיו דיברת יותר מכולם.
סתיו שפיר: ישבתי בסבלנות.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך להפסיק לדבר.
סתיו שפיר: הדבר הזה הוא עבירה על החוק.
ניסן סלומינסקי: אני לא עשיתי את זה אף פעם אבל אני אעשה את זה כי את באופן קבוע מפריעה לכל הישיבות.
סתיו שפיר: מפריעה לישיבות?
ניסן סלומינסקי: את לא נותנת לנהל כי את כל הזמן רוצה לדבר.
ניסן סלומינסקי: את מדברת כל הזמן ולא נותנת לאף אחד לדבר ואפילו לא לקבל תשובות.
סתיו שפיר: אני יושבת ומקשיבה היטב לתשובות של האוצר והן פשוט לא מגיעות.
ניסן סלומינסקי: ביקשתי ממך להפסיק לדבר.
סתיו שפיר: לאנשים לא נוח שאני מדברת ואומרת את הדברים האלה.
סתיו שפיר: אם אתה תוציא אותי מהוועדה על הדבר הזה כי זה לא נוח לך, בבקשה, אני אצא בכבוד רב.
ניסן סלומינסקי: אני יודע שאת מתה לעשות את זה כדי לרוץ לתקשורת.
סתיו שפיר: בטח.
סתיו שפיר: ברור.
סתיו שפיר: זה הכול תקשורת.
סתיו שפיר: זה לא כסף שייך לציבור הישראלי שמזלזלים בו.
סתיו שפיר: מכניסים אותו לכיס של עצמכם.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, לשאלה שלך ואני אומר את זה פעם שנייה.
ניסן סלומינסקי: אני לא היית במשא ומתן, אולי לצערי, והייתי אז קצת רחוק מההנהגה כמו שאומרים, כך שאני לא יכול לדווח לך מה היה במשא ומתן לא אתנו ולא עם מפלגות אחרות.
ניסן סלומינסקי: מה שאני יודע זה שבדיון על התקציב על פי חוק נשאלת השאלה האם היו הסכמים קואליציוניים והיו צריכים לחתום על השולחן.
ראובן ריבלין: ראש האופוזיציה שאלו אם היו הסכמים והיא נתנה לאראל או למישהו ששאל האם היו הסכמים ונאמר בצורה חד משמעית שלא היה.
ניסן סלומינסקי: ניגש סגן שר האוצר והודיע שלא היו הסכמים קואליציוניים.
סתיו שפיר: אז מה זה הכסף הזה?
ראובן ריבלין: כל קואליציה מחליטה על פי הרוב שלה.
ראובן ריבלין: זה לא איזשהו הסכם.
ראובן ריבלין: רוצים – מאשרים, לא רוצים – לא מאשרים.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, אם אתה שואל האם היו הסכמים, מאחר ולא הייתי וכולם יודעים את זה, אני יודע רק לומר לך מה שמעתי מסגן שר האוצר שהודיע שלא היו הסכמים קואליציוניים.
ניסן סלומינסקי: אם בינתיים מאז הממשלה עושה כל מיני הבנות עם מפלגות, אין לי מושג ואני לא יכול להגיד.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שכן, אבל אלה לא הסכמים קואליציוניים.
ניסן סלומינסקי: אולי הולכים על פרויקטים מסוימים כמו עם כולם.
ראובן ריבלין: אני מסכים אתך.
ראובן ריבלין: יש הבדל בין הסכם להסכמה.
אלעזר שטרן: לצבע אין כסף.
ראובן ריבלין: כל החלטה שהממשלה מקבלת היא הסכמה.
אלעזר שטרן: אני לא רוצה לעכב את הדיון.
אלעזר שטרן: אני רק אומר לך דבר אחד.
אלעזר שטרן: בעיני ההגדרה היא מה ששר הכלכלה הגדיר ונתתי לך את זה, דמי כיס של מפלגות לטובת צרכים של מצביעים שלהן או כמו שהוא כתב שם.
אלעזר שטרן: אם צודק חבר הכנסת רובי ריבלין בדיוק של המילה שבין הסכם להסכמה, אני אומר לך שאני מתבייש.
ראובן ריבלין: בזה אתה צודק.
ראובן ריבלין: בזה אני שותף.
ניסן סלומינסקי: דרך אגב, אלעזר, לו היו הסכמים קואליציוניים ---
אלעזר שטרן: ניסן, היו.
אלעזר שטרן: היו הסכמות או הסכמים, אבל זה לא משנה.
אלעזר שטרן: היו.
ניסן סלומינסקי: לו היו הסכמים קואליציוניים זה גם היה מכובד כי אין קדנציה שאין בה הסכמים קואליציוניים.
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שאני לא מתבייש בזה.
ראובן ריבלין: כל מה שצריך זה להציג אותם.
ניסן סלומינסקי: אלה ההבנות שקיימות לאורך כל ההיסטוריה של מדינת ישראל.
ניסן סלומינסקי: אני יודע שהפעם הודיעו שלא היו אבל גם אם היה אומר שיש, אני לא הייתי מתבייש בזה כי זה קיים.
ראובן ריבלין: אם הם מונחים.
ראובן ריבלין: אתה אומר שמרמים אבל אני אומר לך שכנראה הם מתחכמים אבל לא מרמים.
ראובן ריבלין: אין כאן הסכמים קואליציוניים.
אלעזר שטרן: רובי, התרבות הזאת לא יכולה להיות.
סתיו שפיר: למה להעביר את זה כך?
אלעזר שטרן: עכשיו אלה בשלטון ואלה דואגים לאלה.
ראובן ריבלין: לא תמיד תהיה באופוזיציה.
אלעזר שטרן: לנו אין קהלים.
אלעזר שטרן: אין לי קהלים.
אלעזר שטרן: יש לי את עם ישראל ובתוכו בדואים ודרוזים.
ראובן ריבלין: לשנינו יש בעיה דומה.
אלעזר שטרן: אני דואג לעם ישראל.
משה גפני: אין לו קהלים.
משה גפני: אין לו את עם ישראל.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, לפעמים הסכם קואליציוני הוא לא כסף אלא הוא דברים מסוימים.
אלעזר שטרן: ניסן, אני לא רוצה שהבושה תהיה גדולה יותר.
אלעזר שטרן: אני לא רוצה שהבושה שלנו כחברי כנסת תהיה גדולה יותר.
ניסן סלומינסקי: אלה דברים שקיימים.
בועז טופורובסקי: מתי הועברה ההעברה הזאת?
ניסן סלומינסקי: היא עברה כמו כל ההעברות.
<טמיר כהן: היה סט אחד שחולק ביום רביעי עם כל הפניות שהגיעו עד יום רביעי.
<טמיר כהן: הסט השני שמונח כאן על שולחנכם אלה פניות שהגיעו במהלך הדיון ביום חמישי והופצו במייל לכל חברי הוועדה.
אלעזר שטרן: אלי זה הגיע ביום חמישי.
בועז טופורובסקי: כמו שאני מכבד את הדיון והשתדלתי לא להתפרץ, אני גם מכבד נהלים ולכן אני לא יכול להצביע בעד ההעברה הזאת.
ראובן ריבלין: באופן אישי?
בועז טופורובסקי: באופן סיעתי.
ראובן ריבלין: אז סוגרים את הישיבה.
ניסן סלומינסקי: אני סוגר את הישיבה.
ניסן סלומינסקי: אני קודם כל עושה הפסקה של חמש דקות ויכול להיות שהישיבה הזאת לא תימשך.
סתיו שפיר: אתם לא רוצים להצביע?
ראובן ריבלין: שכנעת אותם.
ניסן סלומינסקי: הפסקה של כמה דקות ויכול להיות שהישיבה הזאת לא תימשך.
ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, חבריי חברי הכנסת, קיבלנו תוספת לחוק המקורי בסעיף 57, 64ב', ו-67, מה שקשור לקיבוצים.
ניסן סלומינסקי: רשות המסים הכינה את זה לבקשת חלק מחברי הוועדה כדי להשוות את המצב שקיים פה לקיבוצים.
ניסן סלומינסקי: מאחר והכלל שלנו שאנחנו משתדלים לתת לחברי הוועדה את החומר לפני כן כדי שיוכלו לעיין, לשאול.
ניסן סלומינסקי: התוספת הגיעה רק אתמול בלילה, אם חבריי חברי הוועדה יסכימו לדון בזה, אז נוכל לדון בזה גם עכשיו, ולצרף את זה לחוק - אם לא, זה יוצא מהחוק.
יעקב ליצמן: אפשר לדון וגם להתנגד.
יעקב ליצמן: גם אפשר לדון ולהכריע.
ניסן סלומינסקי: לצרף, הכוונה לא לבוא בטיעון הטכני.
יעקב ליצמן: אפשר להתנגד גם, זאת אומרת, אפשר לדון ולהכריע נגד.
ניסן סלומינסקי: לא, אני התכוונתי לחלק הטכני, שיגידו מאחר ולא היה לנו לפני כן, לא רוצים לדון.
יעקב ליצמן: מבחינתי אין בעיה.
ניסן סלומינסקי: אני אומר אם יחליטו שלא, אז זה יוצא מהחוק ויבוא בנפרד.
ניסן סלומינסקי: אם חבריי חברי הכנסת יסכימו למרות שזה הגיע רק עכשיו לשמוע את ההסברים, מאחר וזה בקשה של חלק מחברנו לשמוע את ההסברים ולדון בזה, אם זה הגיוני נעשה את זה גם עכשיו, אני דיברתי על החלק הטכני.
יעקב ליצמן: אם זה הגיוני, אז בסדר.
זבולון כלפה: ראוי לשבח את רשות המסים על הזריזות שלהם והמסירות.
יעקב ליצמן: ראוי גם לשבח את האופוזיציה.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, מאחר ואת הדיונים קיימנו כבר וביקשנו עכשיו רק התייחסות, שמענו את האנשים, שמענו אותם בתשומת לב גדולה ובהתרגשות גדולה וניסינו להתקדם.
ניסן סלומינסקי: אתמול ישבתי כמה פעמים עם רשות המסים, ואפשר לומר שהגעתי איתם למקסימום שאני חושב שאפשר להגיע, פרט לנושא הרטרו-אקטיבית שעליו אני לא הולך.
ניסן סלומינסקי: אם חבריי יחליטו שהם רוצים זה משהו אחר, אבל עליו אני לא הולך.
ניסן סלומינסקי: לכן, את החוק עצמו, שוב, חבריי יוכלו להתייחס לכל דבר.
ניסן סלומינסקי: אני אנסה להסביר מעבר לחוק שכתוב פה, אני אנסה להסביר מה המשמעויות הנוספות שדרשתי מרשות המסים, ורשות המסים שנמצאת כאן תאשר אותם לפרוטוקול, או שלא תאשר אותם, ואם לא תאשר זה סיפור אחר.
ניסן סלומינסקי: בכל אופן, מה שאנחנו מדברים זה אנשים שהצטרכו לשלם ישלמו בלי ריבית, בלי הצמדה, ובלי קנסות, כלומר, מדובר רק על הקרן בלבד.
<מוטי סלומון: אני רוצה לראות שאדוני - - -
ניסן סלומינסקי: אם אתה תדבר שוב, אני אצטרך לבקש לצאת, כי אני מאוד לא רוצה.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שוב מהמצטרפים.
ניסן סלומינסקי: יכולנו לעשות את הישיבה הזאת רק בינינו, אחרי ששמענו את כולם כבר כמה פעמים, באמת, בהתרגשות גדולה, ושמענו והבנו, הישיבה נועדה רק שחברי הכנסת התייחסו ונקבל החלטה, ואין שום משמעות.
ניסן סלומינסקי: מי שרצה לבוא - - -
<קריאות: למה באנו?
<שחר שקורי: אם זורקים דילים מאחורה שם, זה לא נראה לי.
ניסן סלומינסקי: למה באת אני לא יודע, תשאל את עצמך, אתה רצית לבוא.
ניסן סלומינסקי: אתה רצית לבוא ואני מכבד את זה.
יעקב ליצמן: מה אתה בא בטענות?
יעקב ליצמן: אם אני חבר כנסת, זה בא מאחורי הגב שלי גם כן.
<שחר שקורי: ניסן, אתה חייב לתת לנו לדבר עוד פעם.
ניסן סלומינסקי: עוד מלה אחת ואני אבקש לצאת, כי הסברתי כי הישיבה הזאת נועדה רק לחברי הכנסת לקבל החלטה.
ניסן סלומינסקי: אתכם כבר שמענו פעם, פעמיים, שלוש, זהו, ובאמת כל אחד מאתנו הבין, וכל אחד מאתנו עכשיו צריך לשבת עם עצמו ולקבל החלטה.
ניסן סלומינסקי: אני לא סוגר את הישיבה.
ניסן סלומינסקי: אמרתי, אתם יכולים לבוא ולשמוע, אנחנו לא עושים שום דבר.
<משה אוחיון: אולי תעזור לנו עם הכסף?
<משה אוחיון: תן לנו על חשבונך האישי, תעזור לנו.
<משה אוחיון: - - - 300 אלף שקל קרן - - -
ניסן סלומינסקי: אתה באמת מבקש שאני בסופו של דבר אסגור את הישיבה ואתם תצאו, זה יהיה מכובד אתה חושב?
<מוטי סלומון: אתם אמרתם שתקיימו ועדה, איפה הוועדה שאמרתם שתקיימו בישיבה?
<מוטי סלומון: אמרתם שתהיה ועדה שתחליט על נושא של רטרו-אקטיביות, והוועדה זה אתה בעצמך עם רשות המסים – זה לא ייתכן.
<שחר שקורי: עוד מאחורי הקלעים - - -
ניסן סלומינסקי: אתה בא להכתיב כאן את נהלי העבודה?
<מוטי סלומון: אני לא בא להכתיב, מדובר פה בחיים של עשרות אלפי אנשים, אתם יושבים פה על הכיסא שלכם היום, אתם אנשים שצריכים לקבוע, אתם הממשלה החדשה, ואתם ממשיכים עם אותם פוצ'ים של ממשלה קודמת, סליחה, זה לא ייתכן.
ניסן סלומינסקי: שוב, אני אגיד מה סיכמנו, ואם תמשיך לדבר, אז יכול להיות שגם הסיכום הזה נרד ממנו ונעביר את החוק כפי שהוא.
ניסן סלומינסקי: אני לא מצליח להבין מה שאתה רוצה.
ניסן סלומינסקי: אתה מדבר, ואתה מאלץ אותי בסוף לבקש ממך לצאת החוצה, זה מה שהיה צריך להיות מראש.
ניסן סלומינסקי: היה חבל אולי שאמרנו שתבואו.
ניסן סלומינסקי: היינו צריכים להגיד אין, ישיבה סגורה, אני לא אוהב לעשות את זה, והישיבה פתוחה גם לדיון, אבל גמרנו, אתם גמרתם, מגיע השלב שגמרתם לדבר, ועכשיו אנחנו מותר לנו לשבת עם עצמנו ולדבר ולהחליט.
ניסן סלומינסקי: אם אתה לא מבין את ההליך הפשוט הזה, אז בבקשה.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך לא לדבר יותר.
ניסן סלומינסקי: שמענו, ושמענו בסבלנות שעות, בהתרגשות גדולה, אני אומר שוב, וגמרנו.
ניסן סלומינסקי: לא משנה, עכשיו כל אחד כמה שהושפע הושפע, ואם מישהו לא יקבל את עמדתך, נניח, אז הוא לא קיבל, ואם הוא כן קיבל, אז הוא כן קיבל, אבל אתם את שלכם עשיתם בצורה הכי טובה, אבל אי אפשר להמשיך ולהמשיך.
ניסן סלומינסקי: שמענו, עכשיו אנחנו דנים.
ניסן סלומינסקי: מותר לנו.
<דורית גבאי: אז מה התוצאה?
ניסן סלומינסקי: אבל הרי אתם לא נותנים לדבר אפילו משפט אחד.
ניסן סלומינסקי: אתם תרצו תשמעו, תרצו לא תשמעו, אבל זהו על תקן ששומעים.
<שוש שחם: סליחה, תכבדו את המקום.
<שוש שחם: עם כל הכבוד, תכבדו בבקשה את המקום.
<אסתר ליכטיק: המקום לא מכבד אותנו.
ניסן סלומינסקי: תודה לך באמת גברתי, מפני כבודך אני לא מוציא אותך החוצה.
ניסן סלומינסקי: את אפילו לא שמעת מה דיברתי, ואת כבר יודעת שלא מכבדים אותך, אז אם לא מכבדים אותך למה באת?
ניסן סלומינסקי: תסבירי לי למה באת אם המקום לא מכבד אותך, כבר מראש הודעת את זה?
<אסתר ליכטיק: חשבתי שאולי בכל זאת.
ניסן סלומינסקי: מה חשבת שעוד לא שמעת שהוצאתי מלה אפילו.
<אסתר ליכטיק: - - - נחויב בקרן.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אם אני לא מקבל את דעתך על רטרו-אקטיביות אז סימן שלא מכבדים אותך, זה הכוונה.
ניסן סלומינסקי: אני חוזר שוב.
ניסן סלומינסקי: את המקסימום שאני הצלחתי להגיע, ואין מקסימום יותר מזה פרט לרטרו-אקטיביות, ועל זה אני לא הולך.
ניסן סלומינסקי: זה לא פשוט לאף אחד מאתנו ואנחנו רוצים להתקדם, כי אם לא נתקדם, אז החוק יישאר כפי שהוא היום, זה בטח שאף אחד מאתנו לא רוצה.
ניסן סלומינסקי: בהנחה שאני לא הולך על הרטרו-אקטיביות, אין קנסות, אין הצמדות.
משה גפני: אין קנסות ואין הצמדות היה כבר ב-2010, אין שום הישג בעניין הזה, יש רק נזק.
ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת גפני, אתה חבר כנסת, אולי בהמשך אני רוצה להגיד שאפילו חותכים 50% אולי, אתה יודע אם כן, או לא, למה אתה כבר מדבר?
ניסן סלומינסקי: אני לא אגיד את זה, אבל למה אתה מדבר לפני שאני דיברתי?
ניסן סלומינסקי: אם זה נועד לצורך תקשורת, אז בוא נעזוב את זה.
משה גפני: לא אוהב תקשורת, אף אחד מהאנשים האלה לא יצביע לי.
משה גפני: אולי כן, אתה יודע מה, תאמין לי.
משה גפני: רשות המסים התנגדה לחוק הזה כל הזמן, מי שהכריע בסוף היה שר האוצר.
משה גפני: לא צריך להתקפל על כל דבר.
ניסן סלומינסקי: שר האוצר הכריע.
משה גפני: הכריע, בסדר, אבל יש דברים שאנחנו צריכים לעשות.
משה גפני: מאיפה אנשים ישלמו את הכסף הזה מאיפה?
ניסן סלומינסקי: אני חוזר שוב, ואני אגיד את זה עוד פעם אחת, ואחר כך חברי הכנסת יוכלו להתייחס אם הם רוצים, ואחר כך אנחנו נקיים הצבעה.
ניסן סלומינסקי: אני אומר עוד פעם, המקסימום שאני הצלחתי להגיע, פרט לנושא של רטרו-אקטיביות הוא כך: - אין קנסות, אין הצמדות ואין ריביות, נשאר הקרן.
ניסן סלומינסקי: מבצע על הקרן עצמו אני לא יכול לעשות בלי חוק, ואין לנו חוק כרגע.
ניסן סלומינסקי: תוספות לסיכומים האלה הם כך – כל תיק וכל עסק שבו שני בעלי העסק נמצאים בפחות מ-50% של בעלות לא יגעו בו, לא התקיים עליו דיון, הם יילכו על מסלול של חישובים נפרדים לא יגעו בו.
<מוטי סלומון: לא ברור מה שאתה אומר.
ניסן סלומינסקי: תאמינו לי שאם אני שפחות מתמצא מבין מה שאני אומר, אז גם אתם, אבל תשמעו.
ניסן סלומינסקי: כל תיק שבו מדובר על עסק ששני בני הזוג בעסק פחות מ-50% לא יגעו בו, והוא יילך על חישוב נפרד.
ניסן סלומינסקי: 50% בעלות על העסק, מה כולם לא מבינים?
<מוטי סלומון: הרי רוב, לא הרוב, 99.9% - - -
ניסן סלומינסקי: אני מניח שתוך זמן קצר נצטרך לבקש שאנחנו נישאר לבד עם כל זה.
יעקב ליצמן: אנחנו נהיה יותר גרועים מהם.
ניסן סלומינסקי: לא, אנחנו נצא, גם זה יכול להיות.
ניסן סלומינסקי: בכל אופן אני מסביר שוב.
<מוטי סלומון: אני לא מבין את זה, אני לא מבין.
<מוטי סלומון: אנחנו מדברים על משהו משפטי או לא?
ניסן סלומינסקי: אני חוזר עוד פעם, כל עסק שבני הזוג שבו נמצאים בבעלות של פחות מ-50% לא ייפתח, הכוונה שיהיה להם חישוב נפרד, אלא אם כן נמצא פקיד השומה בהוכחות אחרות ששם מתנהלים "מונקי-ביזנס" וכו', אבל אני מדבר במקרה הרגיל, לא במקרים חריגים, התיק הזה לא ייפתח וייחשב כחישוב נפרד.
עיסאווי פריג': איך קובעים את הבעלות של 50%, שאני אבין.
ניסן סלומינסקי: כל עסק יודעים מי הבעלים.
עיסאווי פריג': אף אחד לא יודע, זה לא מניות, זה עסק, זה חברה רשומה.
ניסן סלומינסקי: יודעים, אם יש שותף שיש לו 60%, אז אתה יודע שלהם יש 40%.
עיסאווי פריג': אתה מדבר על תאגיד.
ניסן סלומינסקי: שני בני הזוג יש פחות מ-50%.
ניסן סלומינסקי: המשמעות היא שיש מישהו שיכול להשגיח ולוודא מאינטרסים שלו ששם הכול מתנהל בסדר, כדי להוריד את החשד.
ניסן סלומינסקי: זה רוח פסיקת בית המשפט העליון ולכן לקחתי את זה.
ניסן סלומינסקי: בית המשפט העליון זה היה רוח הכיוון שלו.
ניסן סלומינסקי: מאחר ובמקרה דנן היה 27%, אי אפשר לקבוע את המשכורת איך שרוצים כי יש מישהו אחר, זה היה רוח הפסיקה של בית המשפט גם ב-2003 וגם ב-2012, ולכן לקחתי את זה.
ניסן סלומינסקי: אם זה יהיה פירמידה, אז אנחנו נפרק אותה, אבל מאחר ואת רצית לעשות הפרדה מוחלטת, אז יש לנו בעיה.
אראל מרגלית: זה מוביל לגירושין.
ניסן סלומינסקי: לא, אם יהיה להם שישה מיליארד, אז אולי נסכים איתך זה דבר אחד.
ניסן סלומינסקי: דבר שני, אני אומר שוב, לא חידושים גדולים, אני רק מנסה פשוט להביא את זה, ובסופו של דבר שנדע רק על מה כן החוק הזה יחול.
ניסן סלומינסקי: כל מי שיש לו שומה שנסגרה, לא חשוב, אפילו אם יש להם 100%, שום שומה לא תיפתח.
יעקב ליצמן: רק אם הוא שילם.
ניסן סלומינסקי: אם הסכם שנסגר איתו, לא יודע אם הוא שילם.
ניסן סלומינסקי: אם נסגר איתו שומה, לא פותחים שומות.
יעקב ליצמן: כל אחד נוגע לאחוז וחצי אנשים.
אראל מרגלית: לא, הם שילמו הם היו בסדר.
יעקב ליצמן: מי ששילם לא חל.
יעקב ליצמן: מי - - -
ניסן סלומינסקי: לא, הלכו איתו בחישוב נפרד.
ניסן סלומינסקי: נניח, אם זה 100%, לא פותחים להם את זה, למרות שלפי החוק כן צריך לעשות להם חישוב מאוחד, לא פותחים.
ניסן סלומינסקי: אמרתי, לא פותחים.
ניסן סלומינסקי: מי שסגרו איתו עיסקה, סליחה, שומה, גם אם זה מאה אחוז - - -
<מוטי סלומון: יותר נכון עיסקה, אתה צודק.
אראל מרגלית: זה החמרה או הטבה?
אראל מרגלית: זה לא ברור.
ניסן סלומינסקי: זה הקלה גדולה מאוד.
<קריאות: החמרה, החמרה חמורה.
<שחר שקורי: תגיד, ניסן, אנשים שהרוויחו 7,000 שקלים, אתה רוצה לקחת מהם 150,000 שקל?
<שחר שקורי: זה הגיוני, תגיד לי איפה אתה יושב, אני לא מבין?
ניסן סלומינסקי: דבר שלישי, זה דברים ברורים, אבל אני רק מכניס את זה למסגרת.
ניסן סלומינסקי: מי שלא נמצא בהליכים פתוחים, אז לא פותחים תיקים שלפני 2008.
<שחר שקורי: מה יש לך לפתוח?
ניסן סלומינסקי: לא, גם אם מישהו לא קיים כלום, אמרתי לגבי דברים שקיימים - - -
עיסאווי פריג': מס הכנסה לא יכול לטפל בתיקים על פי חוק.
ניסן סלומינסקי: אמרתי את זה שזה דבר קיים, אני רק מוסיף, כדי שנדע בסופו של דבר על מי כן יהיה החוק הזה.
<מוטי סלומון: כאילו הכתיבו את זה, זה נשמע.
משה גפני: ניסן, לא הבנתי את הדברים.
ניסן סלומינסקי: יש חוק התיישנות והוא קיים, זה לא חידוש, רק אני מכניס אותו גם.
מרב מיכאלי: אז מה עשית?
ניסן סלומינסקי: לא אמרתי שזה משנה, אני בסך הכול מנסה למצות על מה בסוף קיים החוק הזה.
<קריאה: הגדרה מי - - -
ניסן סלומינסקי: מירב, אמרתי שזה לא נותן כלום, זה לא חידוש, זה קיים, לפחות שנדע על מי כן החוק הזה חל.
ניסן סלומינסקי: מי שיודע את החוק הזה, אמרתי שזה לא חידוש, זה קיים.
ניסן סלומינסקי: לא כולם יודעים מזה.
ניסן סלומינסקי: אני, למשל, לא ידעתי מזה עד שלא למדתי את זה.
ניסן סלומינסקי: דבר אחרון, שאלה שצריכים לשלם, כמה שישלמו יעשו להם פריסה, לפחות עד חמש שנים.
<מוטי סלומון: עד הפנסיה אתה מתכוון.
מרב מיכאלי: חמש שנים מינימום או מקסימום?
ניסן סלומינסקי: מרב, אם יהיה צורך בעוד שנה, על זה נוכל להתפשר, זה לא הנקודה.
מרב מיכאלי: גם הפריסה היא בלי ריבית והצמדה, ניסן?
ניסן סלומינסקי: בלי.
ניסן סלומינסקי: אמרתי, הקרן עצמה.
ניסן סלומינסקי: כלומר, אם נצמצם את זה, הסכומים כבר שונים לחלוטין.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, כל המבצע הזה הוא לא מכאן ועד בוא המשיח, כלומר, מי שירצה להיכנס למסגרת הזו במידה וזה יאושר, הצטרך לעשות את זה תוך חצי שנה מהיום שהחוק יאושר.
ניסן סלומינסקי: אחרי חצי שנה ייגמר, ואז הוא ייכנס לנישום רגיל עם כל מה שזה כרוך.
ניסן סלומינסקי: אלה הדברים.
<איתן צחור: לאור ההצעה להבא, אולי רק הנקודה של השליטה הנוספת תכניס גם לחוק להבא, זה רעיון טוב, בוא נאמץ אותו, למה רק לגבי העבר?
ניסן סלומינסקי: בחוק העתידי הרי זה מופרד בין כה וכה, אז אתה לא צריך.
<איתן צחור: בכל מקרה הסעיף לא יחול אם יש עוד בעל מניות.
ניסן סלומינסקי: בחוק העתידי הרי הכול מופרד.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים רק אחורה, אז אני לא צריך להיכנס לחוק, זה לא שייך.
אראל מרגלית: אנחנו בזוגיות לא ממהרים לפרק פירמידות.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, עכשיו אני מבקש מחבריי חברי הכנסת, אני רוצה שנתייחס.
ניסן סלומינסקי: אמרתי קודם, רק הצטרפו בינתיים עוד כמה חברי כנסת, שלחוק הזה צורפו 3 סעיפים מאחור, זה דווקא לפי בקשת חלק מחברי הוועדה, זה חל על הקיבוצים, כלומר, מה שחל עלינו, יחול גם על הקיבוצים, זה בקשה, וזבולון עבד על זה הרבה מאוד מול רשות המסים, רק טכנית מאחר וזה הגיע אתמול בלילה, וחברי רואים את זה רק עכשיו, אז אם נסכים לדון בזה ולאשר את זה טוב, אם לא, ייצא מהחוק ויבוא בנפרד.
ניסן סלומינסקי: בגלל הנושא הטכני בלבד אני אומר.
יצחק כהן: טוב, בוא ונדון בזה.
יעקב ליצמן: האיום הזה לגמרי לא מאיים עלי.
ניסן סלומינסקי: לא, לא איום.
יעקב ליצמן: כפי שהתחלת בבוקר הסכמתי.
יעקב ליצמן: עכשיו אתה מתחיל איום, אני מפסיק, תפריד את זה ותעשה מה שאתה רוצה.
ניסן סלומינסקי: הרב יעקב, לא הבנת, הפוך, בגלל שאני יש לי כללים שאני קודם רוצה שזה יעבור לחברי הוועדה, אני ראיתי את זה הלילה.
ניסן סלומינסקי: אני ראיתי את זה עכשיו גם כן.
ניסן סלומינסקי: מאחר וזבולון עבד על זה, אני סומך עליו, אבל שוב, חבריי ירצו לדון בזה היום טוב, אם לא, אז בגלל שזה הגיע רק היום, אז לא נדון בזה היום בחלק הזה.
ניסן סלומינסקי: מה שאמרתי שזה ייצא, זה לא הכוונה, זה יבוא בנפרד, רק בשבוע הבא, כי אני לא רוצה להפר את הכללים שלנו, אלא אם כן חבריי מסכים, הם אומרים, אתה יודע מה, אם זה חל אותו דבר גם על זה, וזה מה שאנחנו רצינו, אז מוכנים גם להכניס את זה ובכבוד.
<איתן צחור: לגבי העבר, לגבי מה שאמרת, כמה אחוז שליטה בעבר?
ניסן סלומינסקי: הסברתי, שני בני הזוג עד 50%, ששני בני הזוג אין להם יותר מ-50%.
<מוטי סלומון: לא יכול להיות יותר מ-50%.
<דורית גבאי: למה לא 49 ולא 51?
ניסן סלומינסקי: מישהו מחבריי חברי הכנסת רוצה להתייחס?
ניסן סלומינסקי: פתוח רק לחברי כנסת לדיון הכוונה.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אנחנו לא עובדי רשות המסים, עם כל הכבוד, אנחנו חברי כנסת, לא עובדי רשות המסים, אני לא ממהר לשום מקום.
משה גפני: אני רוצה להתחיל בסעיף הזה של שר האוצר באישור ועדת הכספים רשאי לקבוע הוראות, אני מתנגד לזה מכל וכול, זה דבר שלא יכול להיות.
משה גפני: המשמעות של העניין, כולם יודעים, רשות המסים התנגדה לחוק הזה.
משה גפני: אני ניהלתי איתם דיונים, הם התנגדו לחוק בכלל.
משה גפני: מי שהכריע בעניין הזה, ייאמר לשבחו, היה שר האוצר.
משה גפני: ושר האוצר משום מה החליט שרטרו-אקטיבי לא, מבלי לדון על העניין של הרטרו-אקטיבי כשאנשים פשוט ייפלו כלכלית, ייפלו, ואנחנו נבחרי הציבור אנחנו עומדים מהצד, אנחנו מבצעים את מה שרשות המסים מכתיבה לנו.
משה גפני: הסעיף הזה סעיף ד'1 הוא סעיף שמעקר גם את החוק לא הרטרו-אקטיבי אלא גם את העתידי, הוא מעקר אותו מכל עניין.
משה גפני: מכיוון שאם רשות המסים אנחנו יודעים שהיא מתנגדת לחוק הזה, היא מקבלת אותו בהשלמה, בגלל שאין לה ברירה, אז הזוגות הצטרכו להגיש דוחות, אמנם באישור ועדת הכספים, אני כבר יש לי נסיון שבוועדת הכספים עוברים לפעמים דברים שהם חסרי הגיון, בגלל שהממשלה מאוד לוחצת.
יעקב ליצמן: ושר האוצר חוזר בו אחר כך.
משה גפני: כן, וזה יכול להיות גם ששר האוצר חוזר בו, אבל אני על שר האוצר הבוקר לא רוצה לדבר, אדבר עליו רק בצהריים.
קארין אלהרר: נשמע מבטיח.
משה גפני: אני שיבחתי אותו במליאה.
משה גפני: על כל פנים, הסעיף הזה צריך לצאת, או שלפחות לשנות אותו, בגלל שהמשמעות של העניין - - -
קארין אלהרר: יש לי הצעה לשינוי, גפני.
משה גפני: זוגות בעתיד לא יהיה להם אפילו מה להגיש, הרי אם ירצו לטרפד את העניין הזה באיזשהו שלב, נניח, התחלף שר אוצר, ורשות המסים נשארת, המציאות תהיה שיגידו להם שתגישו כל מיני דוחות כאלה, וכל מיני ניירות, וכל מיני דברים שאי אפשר יהיה לעמוד בהם, זה לא יכול להיות זה.
משה גפני: זה סעיף שמטרפד את החוק אם אתה לא יודע על מה מדובר.
משה גפני: צריך להיות באיזשהו שלב של להגיד מה הכוונה בעניין הזה, ואני כבר לא מדבר על הרטרו-אקטיביות אני מדבר על העתידי.
משה גפני: יבואו זוגות שעובדים יחד, שאנחנו כבר תיקנו להם את החוק, והפקידות תטרפד את זה, זה יהיה פשוט לחלוטין, הרי הם לא מסכימים לעניין, הרי הם הלכו לערכאות אחת אחרי השנייה, אין לי טענות אליהם אפילו, יש לי טענות אלינו איך אפשרנו את זה, את זה צריך לשנות, זה לא יכול להיות.
משה גפני: הוועדה צריכה לדעת היום למה הכוונה, מה זה ניירות?
משה גפני: מה זה דוחות?
משה גפני: מה זה יחליטו?
משה גפני: אמנם באישור ועדת הכספים, אבל ועדת הכספים היא לא ביטוח לעולם ועד.
משה גפני: יושב ראש בא ויושב ראש הולך, חברים באים והולכים, שר בא ושר הולך, והפקידים נשארים.
אראל מרגלית: זה מה שאנחנו רוצים, לא לתת להם את הזכות לחזור בהם.
ניסן סלומינסקי: הרב משה, אם היום מביאים לך עכשיו, אז היית יכול כן להתייחס, נכון?
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אתה כן סומך על ועדת כספים.
משה גפני: אבל אני לא אמרתי את זה להקניט, דיברתי נגדי וגם נגד כל אחד אחר.
יצחק כהן: משה, תן להעביר את זה.
משה גפני: אני לא ממהר.
משה גפני: אנשים אחרי החוק הזה הצטרכו לשלם מאות אלפי שקלים.
מרב מיכאלי: לא, גם מה עשינו עם זה?
מרב מיכאלי: סליחה רגע, אני מציעה - - -
אראל מרגלית: זה הופך את זה מחוק לתקנת שעה.
באסל גטאס: מה אתה מציע?
משה גפני: אחד מהשתיים, או שמוציאים את הסעיף הזה, או שהם יבואו עכשיו שיגידו מה הם מתכוונים לעשות, יגידו מה זה הדוחות, כל רואה חשבון יודע להגיד לך איזה דוחות צריך להגיש.
משה גפני: היה מדובר שיישבו עם הגופים, עם הארגונים, יישבו על הנוסח של החוק.
משה גפני: אני לא שמעתי שישבו איתם.
משה גפני: אני לא יודע איפה קובעים את הנוסחים, אני לא יודע, אבל היה מדובר בוועדה.
משה גפני: אתה אמרת, אדוני היושב ראש, בסיכום שלך, שיישבו על הנוסח עם הגופים, עם לשכת עורכי הדין, עם לשכת רואי החשבון.
<קריאות: לא ישבו.
משה גפני: שאלתי שאלה רטורית.
משה גפני: היות ואני עוקב אחרי מה שקורה, אז אני יודע שלא ישבו.
משה גפני: אני חושב שצריך לשבת איתם.
משה גפני: אנחנו חיכינו כל כך הרבה שנים, אנחנו יכולים לחכות עוד שבוע, זה לא טרגי העניין הזה.
משה גפני: טרגי מה שהולכים לקבל כאן, והנושא של רטרו-אקטיביות הוא לא נושא שאפשר להעביר אותו במחי יד.
משה גפני: אני דיברתי עם שר האוצר אחרי הדיון שהתקיים כאן, אני הסברתי לו את מה שהיה פה בוועדה, אני אמרתי שישאל גם את העוזרים שלו, מה היה בוועדה הקודמת כשהיה מדובר על הרטרו-אקטיביות, עכשיו אנחנו נבחרי ציבור.
משה גפני: אנחנו לא יכולים לעמוד מהצד, ואל תגיד את המשפט המעצבן הזה, בית המשפט אמר, או החוק קבע.
משה גפני: אנחנו "בית המשפט אמר" לא אומר לנו שום דבר, אגב, בית המשפט אומר שאנחנו נחליט, והחוק קבע גם לא אומר שום דבר בגלל שאנחנו המחוקקים, ולנו מותר לקבל החלטה במקרה המיוחד הזה, מותר לקבל גם ברטרו-אקטיביות.
ניסן סלומינסקי: אף אחד לא אמר.
ניסן סלומינסקי: אמרתי רוח בית המשפט לא שמה לב להבדל בין כמות הבעלויות לראות אם יש בעסק יותר מ-50% אז יכול להיות חשש, אם פחות, נדבר על זה, אין חשש, זה כול מה שאמרתי.
משה גפני: בית המשפט - - -
מרב מיכאלי: בית המשפט תפקידו לפרש את החוק, הוא לא קובע את החוק.
ניסן סלומינסקי: נוציא את זה, נוציא את הבית משפט.
ניסן סלומינסקי: בית המשפט היה בשביל מרב, לא בשבילך, הרב משה.