GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: אתה עכשיו בא רק לדון בחלוקה הפנימית – כמה תשתתף הרשות, נניח אם היא תשתתף ב-60%, 75%, או ב-40%, סתם אני אומר.
ניסן סלומינסקי: אבל התקציב הוא אותו תקציב.
ניסן סלומינסקי: המועצה הדתית תקבל את אותו תקציב, זה על-פי חוק.
ניסן סלומינסקי: אתה יכול לדון על התקציב כולו אבל זה לא הנושא שלנו כרגע, ולא אכפת לי שנביא את זה באחת ההזדמנויות לדיון פה אם אתה רוצה.
עליזה לביא: אני רוצה לחדד את הדברים, אדוני היושב-ראש.
עליזה לביא: כשאנחנו מדברים על תקציב מועצה דתית ועל החלק שנותנת המועצה המקומית, העירייה, ועל החלק שנותן המשרד, אנחנו חייבים לקבל את הנתון כמה מהתקציב הולך למשכורות וכמה הולך לשירותי דת, וזה לא ברור לנו.
עליזה לביא: לא ברור לנו, הסוגיה הזאת לא ברורה.
ניסן סלומינסקי: למה את צריכה, רק תסבירי לי.
עליזה לביא: משום שלצערי הרב, לצערי הרב, חלק ארי מתקציב המועצות הדתיות הולך למשכורות.
ניסן סלומינסקי: אבל איך זה קשור לנושא שמדובר, תסבירי לי.
עליזה לביא: זה קשור כי אם אנחנו כבר פותחים את הדיון הזה, אדוני, אני קיימתי דיון למשל – ואני רוצה להתחבר גם לנושא של פתיחת אזורי רישום – קיימתי דיון על המקוואות.
עליזה לביא: מסתבר למשל, שהפער בין המשכורות של בלניות למשכורת של הרב הראשי הוא משהו שהוא לא יאומן.
עליזה לביא: אין להן שום תנאים, מזיזים אותן לפי שעות, אין להן תנאים נלווים, אין להן כלום, הן ממש אומללות.
עליזה לביא: לעומת זה, אני רואה את המשכורת של הרב הראשי, פי אני לא יכולה להגיד לך כמה, אבל פי הרבה מאוד, בלי פרופורציה.
עליזה לביא: ואני שואלת את עצמי, היום כשכבר פותחים פה את הדיון, במיוחד אחרי פתיחת אזורי רישום, שלמעשה אנשים יוכלו לבוא ולבחור - יש לנו את כל הנושא של הדרכת כלות, כל הנושא שהמדינה דורשת, יהיו אזורים שכן ייקחו יותר בגלל המבנה שלהם ויהיו אזורים שייקחו פחות – אני חושבת שכל עוד אנחנו לא יודעים גם בטבלה הזאת שצירפתם, מה החלוקה שהולכת למשכורות ומה החלוקה שהולכת לשירותי דת, אני הייתי עוצרת כאן, מבקשת את החלוקה הארצית לפי משכורות ולפי שירותי דת, ואז מקיימת את הדיון הזה, אדוני.
ניסן סלומינסקי: המשמעות של מה שאת אומרת זה שהשנה הזאת יחלקו 60%–40% רגיל, בלי אלכסון.
עליזה לביא: לא יודעת - - -
ניסן סלומינסקי: כי הרי אנחנו לא דנים על התקציב.
ניסן סלומינסקי: אנחנו לא דנים על התקציב, אנחנו דנים על החלוקה.
ניסן סלומינסקי: אז אם לא נאשר, לא יהיו אמות מידה, אז בטח זה יהיה 60%–40% על כולם.
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, הרבה פעמים כל אחד רוצה להעמיס את האידיאולוגיה שלו, וזה בסדר, אבל לא במקום הנכון.
עליזה לביא: למה אידיאולוגיה?
עליזה לביא: אני יכולה לדעת כמה באחוזים - - -
אלעזר שטרן: למה אתה אומר אידיאולוגיה?
ניסן סלומינסקי: מה שאתה אומר זה לא אידיאולוגיה?
ניסן סלומינסקי: זה בסדר, למה אתה מתבייש?
ניסן סלומינסקי: אני לא אומר את זה לגנאי.
ניסן סלומינסקי: הנושא של הפרדה בין - - -
עליזה לביא: אני רק רוצה להבהיר את הנקודה, אדוני.
עליזה לביא: משום שאני רוצה את הפרמטר של כמה אחוז הולך למשכורות וכמה הולך לשירותי דת, ולפי זה נחלק את מה שאתה רוצה לחלק.
עליזה לביא: מקומות שלמעשה אין שירותי דת כי הכול הולך למשכורות, יכול להיות שהמדינה צריכה להתערב, אדוני, וזה צריך להיות הפרמטר הנכון.
ניסן סלומינסקי: אבל מה זה קשור לנושא עכשיו?
עליזה לביא: מה זה מה זה קשור?
עליזה לביא: זה כן קשור.
ניסן סלומינסקי: את מדברת על גודל התקציב, אבל זה לא הדיון עכשיו.
ניסן סלומינסקי: הדיון לא קיים כרגע על גודל התקציב.
ניסן סלומינסקי: הוא אושר כבר, הוא לא קיים כרגע.
ניסן סלומינסקי: אם לא נאשר עכשיו, יישאר 60%–40%.
אלעזר שטרן: ניסן, אני אנסה להסביר.
אלעזר שטרן: נגיד שאני משנה את ה-60%–40%, וכתוצאה מזה אני מורה לגבי מועצה אחת לתת עוד 100 שקלים בחודש, ומועצה אחת לתת פחות, והמדינה תיתן את זה.
ניסן סלומינסקי: המדינה נותנת אותו דבר.
אלעזר שטרן: על החלוקה.
ניסן סלומינסקי: המדינה נותנת אותו דבר, רק החלוקה של החלק - - -
אלעזר שטרן: אני עכשיו כופה על אנשים לקחת כסף בהחלטה הזאת, שאתה אומר שרק זאת ההחלטה.
אלעזר שטרן: לצורך העניין, בשביל לעשות את זה יותר ממעון לנשים מוכות שהרשות משתתפת – נעשה את זה ככה, כדי שעליזה תהיה מרוצה גם מהחלק הזה – ואני לוקח את זה עכשיו למשכורות של רב ספרדי ורב אשכנזי, וזה מה שאני מחייב את הרשות לעשות.
אלעזר שטרן: כשאתה יודע שלזה הולך כל כך הרבה כסף, לפעמים רוב, אם לא יותר – בראש פינה לא רצו רב בגלל זה; בגלל שהם לוקחים רב, אין כסף לשירותי דת, בהקשר הזה, אז למה אתה אומר שזה לא שייך?
אלעזר שטרן: אתה יודע שאני שאלתי את אותן שאלות על אכסניות נוער ועל כל דבר.
אלעזר שטרן: איפה שאני רואה שאנחנו נותנים יד במישרין או בעקיפין – אני אגיד לך, ניסן – לשחיתות ציבורית - -
עליזה לביא: חד-משמעית.
אלעזר שטרן: - - אז אני חושב שאנחנו מוכרחים לעשות הכול.
זבולון כלפה: לפי הגדרתך, אלעזר.
אלעזר שטרן: לדעתי.
אלעזר שטרן: הכול זה לדעתי.
עליזה לביא: תבקש רק את הפרופורציה בין המשכורות לבין שירותי דת.
אלעזר שטרן: זה לא הולך לשירותים.
אלעזר שטרן: מה שאתה אומר לנו פה, זה לא הולך לשם.
אלעזר שטרן: חלק גדול הולך למשכורות.
ניסן סלומינסקי: מה שאתה אומר עכשיו, שאנחנו נניח לא נדון, ואז ישלמו 60%–40% - בלי אמות המידה, כמו שהחוק הישן אומר – והכוונה, שאתה מעמיס על רשויות חלשות לשלם הרבה יותר כסף, שאין להן לדעתך.
אלעזר שטרן: ידנו לא תהיה במעל.
אלעזר שטרן: שתבוא הצעקה של הרשויות.
ניסן סלומינסקי: אבל אתה הצבעת על זה.
ניסן סלומינסקי: אני לא מבין, אתה הצבעת על תקציב המדינה.
אלעזר שטרן: אז מה אתה עכשיו רוצה ממני?
ניסן סלומינסקי: אתה רוצה עכשיו לשפר.
ניסן סלומינסקי: מה שכבר הצבענו, עד שנקיים דיון נפרד, ונחליט – אני לא יודע, לקראת תקציב חדש – את התקציב שאישרנו אנחנו רוצים רק לחלק בצורה כזאת שייפול פחות על החלשים.
ניסן סלומינסקי: הוא מבין את זה.
ראובן ריבלין: זה שאתה מבין, זה אני מבין, ויכול להיות שצריך גם לדון במה שאתה אומר.
ראובן ריבלין: כרגע הממשלה מביאה לפניך הסדר איך ימומנו בתקציב שאושר המועצות הדתיות.
ראובן ריבלין: היא באה ואומרת - אנחנו רוצים לאפשר עיבוי הצרכים של המועצות החלשות בדרך שבה אנחנו נותנים פרופורציות אחרות של השתתפות הממשלה.
ראובן ריבלין: לכן אני אומר, אחת משתיים - זו הבקשה לממשלה - או אנחנו מאשרים אותה, או לא מאשרים אותה.
ראובן ריבלין: אני רוצה להפנות את תשומת לבך שבדברים שאתם מדברים, והם נכונים, כי יכול להיות שצריך לבוא ולומר: חוק המועצות הדתיות – בטל, כמו שאתה אומר, ולעשות חוק מועצות דתיות חדש שבו עיקר העניין יהיה על שירותים ולא על בעלי משרות.
ראובן ריבלין: אני מבין את זה.
ראובן ריבלין: כרגע, מה שמובא לפנינו זה האם אנחנו מאשרים את החלוקה או לא מאשרים.
ראובן ריבלין: אם נגיד אנחנו לא מאשרים, ימשיך להיות המצב.
אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד משהו על זה, אבל עפר ביקש קודם.
ראובן ריבלין: לגופו של עניין.
ראובן ריבלין: אני לא מבין מה זה ה-75% לעומת ה-50%, וכיצד אנחנו משווים עיר כזאת לעיר אחרת, כאשר הצרכים בעיר אחת יכולים להיות - במקרה, אני מכיר את אשקלון - איך אפשר להשוות אותה בכלל לאחרות שנכנסות בקריטריון שמאלצים את אשקלון להיכנס בו?
ראובן ריבלין: אשקלון, לא יהיה לה את הכסף, במקרה אני מכיר את הנושא.
עפר שלח: רובי, תן לי לעבות אותך בנתונים, אם אפשר.
עפר שלח: ברשותכם, אשקלון שאתה מדבר עליה, רובי, אחוז ההשתתפות של הרשות המקומית הוא 75%.
ראובן ריבלין: אין להם את זה.
עפר שלח: אופקים – 50%, דימונה – 50%, טבריה – 50%, טירת הכרמל – 50%, מגדל העמק – 50%.
עפר שלח: עכשיו ככה: אלקנה – 35%, אפרת – 35% - -
ראובן ריבלין: בסדר, זה אני מבין.
ראובן ריבלין: אל תאשר.
עפר שלח: - - אריאל – 35% - -
עליזה לביא: למה אתה מבין?
עפר שלח: - - גבעת זאב – 35%.
עפר שלח: אני רוצה לדעת לגבי המעמד הסוציו-אקונומי, יכול להיות שהכול זה תדמיות שהן אצלי בראש.
עפר שלח: יכול להיות.
יעקב ליצמן: אתה שואל למה מעבר לקו הירוק.
אלעזר שטרן: לא, זה לא רק הקו הירוק.
אלעזר שטרן: זה גם פרדסיה.
אלעזר שטרן: זה לא רק.
עפר שלח: אני רוצה להגיד את זה ברמה של אמות המידה.
אלעזר שטרן: רובי, אני רוצה לענות לך.
ראובן ריבלין: אני מסכים אתך שהדבר - - -
אלעזר שטרן: אני אומר לך ששר הדתות מזלזל בנו, ממשלת ישראל.
אלעזר שטרן: בזה שהוא יודע את הדברים האלה והוא לא עושה עם זה כלום, הוא מזלזל.
אלעזר שטרן: מה הכוח שלי כחבר כנסת?
ראובן ריבלין: דרך אגב, ההסדר הזה הוא כבר לפני חמש שנים.
אלעזר שטרן: לא על זה אני מדבר, לא על ההסדר.
אלעזר שטרן: אני מדבר בכלל.
עליזה לביא: למה אפרת 35%, ולמה אשקלון לא? אני לא מבינה.
ראובן ריבלין: לכן אני אמרתי שזה הדיון שצריך להיות.
<אלחנן גלט: זה הולך למקום הזוי.
אלעזר שטרן: רובי, כששר הדתות יודע שרוב תקציב המועצות הדתיות בחלק מהמועצות הולך לשכר של ספרדים ואשכנזים – בשביל הכפילות – והוא לא עושה את הדיון קודם כאן, והוא אומר: תראו, נכון, זה מה שאני מבקש להעביר – עכשיו אני לוקח אתכם לדיון של המטומטמים; לא הדיון הערכי, לא הדיון האמיתי, אתם תהיו טכנוקרטים, אתם רק תגידו לנו איך לחלק את האחוזים, אם הוא לא עוצר את זה, אני אעשה כל דבר בשביל לעצור את זה.
עליזה לביא: אז אנחנו נעשה את זה פה.
עליזה לביא: זה המקום שלנו, רובי.
ראובן ריבלין: אתה יכול לומר: כל עוד לא יביאו את הנושא לדיון, לא אאשר שום דבר.
ראובן ריבלין: זה סנקציה שיכולה ועדה לעשות.
אלעזר שטרן: זה מה שאני מנסה להסביר ליושב-ראש.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, אבל היושב-ראש מנסה להסביר לך שאתה – אני לא יודע איך הגדרת את חברי הכנסת, אני מקווה שלא להם התכוונת "מטומטמים" - - -
אלעזר שטרן: אלי התכוונתי.
ניסן סלומינסקי: אז אני אומר: אתה הצבעת, ואני הסתכלתי על זה, ראיתי שהצבעת בעד התקציב הזה איך שהוא מפורט במשרד הדתות.
אלעזר שטרן: אבל מה לעשות, ניסן, מאז אני גיליתי עוד כמה דברים.
אלעזר שטרן: מאז, אתה הצבעת בעד חוק צוהר, שהיה לו תקציב; מאז, אתה הצבעת בעד ספרדים ואשכנזים; מאז אתה שמת ערר על ביטול רב אחד בעיר.
אלעזר שטרן: אז עכשיו מה אתה רוצה ממני?
אלעזר שטרן: גם אני יודע לעשות - - -
ניסן סלומינסקי: מה שאני מנסה לומר רק, שאנחנו הצבענו הרי על התקציב כשהיה דיון.
אלעזר שטרן: אבל הצבענו - - -
ניסן סלומינסקי: הכוח שלנו הוא חזק מאוד, אנחנו יכולים להגיד שאנחנו לא מצביעים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוד הקואליציה, האופוזיציה תמיד הצביעה נגד.
ניסן סלומינסקי: אם אנחנו בקואליציה מצביעים נגד, אז חוק לא עובר, חוק התקציב.
ניסן סלומינסקי: ועדיין, אושר, אבל יש עוד תקציבים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו יכולים לשנות את זה, אנחנו יכולים לקיים דיון.
עליזה לביא: אני רוצה את הנתונים.
ניסן סלומינסקי: יכולים לקיים דיון, אבל זה לא שכל פעם שיגיע איזשהו נושא אנחנו נבוא ונגיד, יש לי בעיה עם תקציב הביטחון – ותאמינו לי, יש לי הרבה בעיות עם תקציב הביטחון – אז כל העברה קטנה, אני לא אדון עד שתקציב הביטחון - - - אם תרצו, אפשר להביא את הנושא, לדון בנושא הזה של המועצות הדתיות ולהעלות את התקציב, אבל זה לא קשור לעכשיו.
עליזה לביא: אדוני, אז בוא לא נצביע עכשיו.
ניסן סלומינסקי: אבל את לא מבינה שאם לא תצביעי עכשיו, במי פגעת?
ניסן סלומינסקי: בערים החלשות, הן יצטרכו לתת 40% במקום לתת פחות.
ניסן סלומינסקי: זה מה שאת רוצה?
עליזה לביא: דווקא הנתונים שכרגע שמענו מחבר הכנסת שלח הם לא הערים החלשות.
<אלחנן גלט: אבל זה לא המידע המעודכן.
<אלחנן גלט: המידע המעודכן בוודאי, לוז הדיון בו - - -
עליזה לביא: אז למה לא קיבלנו נתונים מעודכנים?
<אלחנן גלט: מה זה לא קיבלנו נתונים מעודכנים, השאלה איזה שורות מקריאים.
<אלחנן גלט: אני מבקש להדגיש בפניכם שלוז הדיון פה עכשיו מבחינתי – וההערות שלכם במישור שאתם דנים בו הן לגיטימיות וצריך לדון בהן – כרגע, לוז הדיון פה הוא הרצון העקרוני לא לחלק לכל הערים בארץ לפי המתווה של 60%–40%, אלא לתעדף רשימה ארוכה שכולה בנויה על גודל העיר ועל השכבה הסוציו-אקונומית.
<אלחנן גלט: ולכן, גם אופקים וגם נתיבות, וכל הערים שיש להן שונות מבחינה סוציו-אקונומית, מקבלות הרבה יותר מהמדינה מאשר החוק הבסיסי הנותן להן.
אלעזר שטרן: מה אתה אומר לנו על אלקנה?
עליזה לביא: אדוני, אם הייתי רואה הלימה בין הדברים שלך לנתונים – אין הלימה.
<אלחנן גלט: ההלימה היא מוחלטת.
עליזה לביא: ההלימה היא פוליטית.
עליזה לביא: ההלימה היא פוליטית, אדוני.
<אלחנן גלט: עפר, בחרת להקריא את המקומות.
עליזה לביא: ודאי שהיא פוליטית, בוא נעבור עכשיו דבר-דבר.
<אלחנן גלט: אני נותן לך את אותם מקומות.
<אלחנן גלט: לא רק זה.
<אלחנן גלט: אשקלון, כדוגמה שנתת, לפי מספר התושבים שלה, הייתה עוד צריכה לקבל פחות גם שנה שעברה וגם השנה.
<אלחנן גלט: אנחנו הולכים לקראת רשימה ארוכה של ערים בדרום, שבשנה שעברה תעדפו אותה בגלל המצב המיוחד שהיה אז בדרום, הם מקבלים עוד מדרגה נוספת שלפי מספר התושבים לא הייתה מגיעה.
<אלחנן גלט: אופקים שונה כי מספר התושבים שלה קטן מאשקלון.
<אלחנן גלט: אשקלון, ברוך השם, זאת עיר שהולכת וגדלה מבחינת מספר התושבים.
עפר שלח: אתה משווה בין אשקלון - - -
<אלחנן גלט: אשקלון, יש לה שלוש נקודות.
עליזה לביא: למה אפרת 35%?
<אלחנן גלט: שקלול באמות מידה של מצב סוציו-אקונומי עם גודל עיר, אין מה לעשות.
<אלחנן גלט: זה הולך לכל אורך הדרך.
ראובן ריבלין: אנחנו דנו בוועדה בקדנציה הקודמת, באנו ואמרנו שהנושא הסוציו-אקונומי משפיע לא פחות.
ראובן ריבלין: למשל אשקלון - - -
עפר שלח: כמה תושבים יש בגבעת זאב?
עפר שלח: בגבעת זאב יש יותר תושבים מאשר באופקים, או פחות?
ראובן ריבלין: בערך אותו דבר.
עפר שלח: לטעמי, יותר.
עפר שלח: בגבעת זאב ההשתתפות היא 35%, זאת אומרת 65% המדינה, ובאופקים זה 50%, כשאופקים, אני אומר לך שסוציו-אקונומי הרבה מתחת לגבעת זאב, בלי לבדוק את הנתונים.
<אלחנן גלט: לא נעים לי להגיד לך, אבל אופקים גדולה בהרבה מאשר גבעת זאב, אם תרצה לדעת – שווה לבדוק את זה בסוף הישיבה.
עפר שלח: אם היא יותר גדולה, תסביר לי למה במונחים אבסולוטיים, חלק המדינה בגבעת זאב הוא כמעט 1.1 מיליון, ואם אופקים יותר גדולה, למה היא רק ב-10% מקבלת יותר מחלק המדינה, שזה עוד חלק הרבה יותר קטן?
<אלחנן גלט: זה המדרגה.
עליזה לביא: אנחנו לא מבינים את החלוקה של המדרגות שלך.
<אלחנן גלט: כמו שבית-שאן מקבלת 65% מהמדינה וכמו שאליכין מקבלת 75% מהמדינה.
עליזה לביא: אני רוצה להבין מה קורה פה.
גילה גמליאל: אבל יש פה דבר שהוא גובל באבסורד.
<אלחנן גלט: וכמו שחצור מקבלת 65% מהמדינה, שאילולא זה היא הייתה מקבלת 40%.
עליזה לביא: אתה מוכן לתת לנו את המפתח של המדרגות שלך?
<אלחנן גלט: אני הקראתי את זה בתחילת הישיבה, אני יכול גם להביא לך את זה.
עליזה לביא: לא ברור לי כל הקטגוריות של מעמד סוציו-אקונומי, זה לא מסתדר.
<אלחנן גלט: אבל זה לוז הדיון.
גילה גמליאל: אתה יכול לתת לי הסבר לגבי העיר אשקלון ואשדוד לדוגמה?
גילה גמליאל: בגלל שהן ערים, העליתם להן את זה ל-75%?
גילה גמליאל: מכיוון שיש להן יותר אנשים, יש להן יותר הוצאות, אז מה אתה מצפה?
גילה גמליאל: שהם גם ישלמו יותר הוצאות, וגם סכום גדול יותר?
<אלחנן גלט: רבותי - - -
גילה גמליאל: אל תהיו פוליטיים.
גילה גמליאל: אי-אפשר כל דבר להפוך פוליטית.
גילה גמליאל: אני רוצה להבין מה ההיגיון שלכם שערים כאלה שלא נחשבות חזקות, אתם רוצים עכשיו להפיל עליהן את הכספים האלה.
אלעזר שטרן: למה משכורת הרב לא הולכת ביחס לגודל?
<אלחנן גלט: בואו נתייחס לעובדות.
<אלחנן גלט: תקציב המועצה הדתית באותן ערים נקבע והוא מוחלט.
<אלחנן גלט: השאלה היא מה היחס בין תקציב המדינה לתקציב הרשות.
גילה גמליאל: אני יודעת, למה אתה מפיל על הרשויות?
גילה גמליאל: גם ככה התקציבים שלהן - - -
<אלחנן גלט: גם אשדוד וגם אשקלון - - -
ניסן סלומינסקי: הוא אומר שהרשויות החלשות, הוא מוריד להן.
גילה גמליאל: לא, אבל אשדוד ואשקלון הן לא רשויות חזקות.
ניסן סלומינסקי: זה צריכים להבין איך זה נקבע.
<אלחנן גלט: חשוב להדגיש שהדוגמאות שאמרתם הן דוגמאות שאפשר להשתמש בהן באמת לסבר את האוזן.
<אלחנן גלט: גם אשדוד וגם אשקלון קיבלו יותר מאשר המפתח היה צריך לתת להן, בגלל תעדוף מיוחד שיש לערים בדרום.
<אלחנן גלט: אשדוד ואשקלון, הלכנו השנה לקראתן.
<עירית אביבי-גל: אבל נתניה למשל?
גילה גמליאל: אני עוד לא קיבלתי תשובה, אני רוצה לשמוע תשובה.
עפר שלח: - - - היה צריך להיות יותר מ-75%?
<אלחנן גלט: של מי?
עפר שלח: אשדוד, מופיע פה שהשתתפות הרשות המקומית היא 75%.
עפר שלח: זה היה צריך להיות יותר, שעוד יגידו תודה.
גילה גמליאל: אם אני ועפר מסכימים על אותו דבר, זה אומר שזה בהחלט - - -
<אלחנן גלט: אין יותר.
<אלחנן גלט: בפועל, נתנו להם תעדוף, בשנה שעברה הם קיבלו 15% השתתפות גדולה יותר.
ניסן סלומינסקי: אלחנן, השאלה - - -
אלעזר שטרן: לי יש עוד שאלה, אולי הוא יענה יחד.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, רק שנייה.
<אלחנן גלט: הדיון הוא לא על תקציב מועצה דתית אלא על החלק של המדינה ועל החלק של הרשות.
אלעזר שטרן: אי-אפשר לעשות את ההפרדה הזאת.
אלעזר שטרן: כשאלקנה משלמת רק 35% - - -
גילה גמליאל: מה יש לך מאלקנה כל הזמן?
עליזה לביא: כי יש קורלציה.
גילה גמליאל: תהיו ענייניים, אל תהפכו את הוויכוח לפוליטי, כי הוא לא.
אלעזר שטרן: אלקנה משלמת רק 35% - - -
<אלחנן גלט: כשכל תקציב המועצה הדתית הוא מיליון שקלים.
אלעזר שטרן: ומתוך זה רק לרב 750,000.
<אלחנן גלט: זה לא נכון, אלעזר.
ניסן סלומינסקי: לא, לא, כבר אמרו לך.
ניסן סלומינסקי: אז היה שלוש שנים ביחד שנתנו לו.
אלעזר שטרן: אז תגיד כמה.
עליזה לביא: אנחנו רוצים את זה, רוצים את החלוקה.
עליזה לביא: לא רוצה רב, אני רוצה כמה הולך לשירותי דת, כמה הולך למשכורות.
<אלחנן גלט: אם תבקש מידע, תקבל.
<אלחנן גלט: הרבה פחות - - -
ניסן סלומינסקי: לשיטתך, יש שם רב אחד, אין שני רבנים.
ניסן סלומינסקי: רב אחד.
אלעזר שטרן: זה אני יודע, שיש שם רב אחד.
גילה גמליאל: ניסן, סליחה, הדיון הולך למקומות לא נכונים.
<אלחנן גלט: עיוות של ארבע שנים אחורה - - -
גילה גמליאל: סליחה, לא קיבלתי תשובה על אשקלון ואשדוד.
ניסן סלומינסקי: רק שנייה, אני אתן לך.
ניסן סלומינסקי: אלחנן, מה שאני מבקש - - -
אלעזר שטרן: זה לא נכון שרוצים שני רבנים?
אלעזר שטרן: תגיד, אלחנן.
<אלחנן גלט: באלקנה?
אלעזר שטרן: בכלל, רוצים שני רבנים.
גילה גמליאל: ניסן, זה לא בסדר שהוא לא עונה לי.
גילה גמליאל: שיתייחס אלי, אני שאלתי ראשונה.
ניסן סלומינסקי: גילה, הוא כבר מעלה את זה מתחילת הישיבה.
ניסן סלומינסקי: זה המשך מהתחלת הישיבה.
ניסן סלומינסקי: אלחנן, מה שאני מבקש, תנסה להסביר.
גילה גמליאל: באמת, אשדוד ואשקלון ממוקמות גם במקום בעייתי.
עליזה לביא: נכון, אז למה זה 75%?
גילה גמליאל: אז אני רוצה שירד להם.
עליזה לביא: נכון, זה מה שאנחנו אומרים.
ניסן סלומינסקי: רבותי, שנייה.
ניסן סלומינסקי: אלחנן, רק תסביר את הנושא איך ניקדו, הדירוג של הערים.
ניסן סלומינסקי: רק תסביר כי יש כאן
ניסן סלומינסקי: לחץ – אני יכול להגיד לך "על עיוור" – על ארבעה ראשי ערים, שלא עזבו את חברי הכנסת כנראה ולחצו, ואנחנו שומעים את זה.
ניסן סלומינסקי: תנסה להסביר איך נקבע הסולם של הדבר הזה.
<אלחנן גלט: חזי, החשב שלנו, יסביר במדויק כדי שלא תהיה תקלה בעניין.
ניסן סלומינסקי: חזי, תסביר איך נקבעו הקריטריונים לגבי חוזק רשויות.
<חזי כהן: אני אסביר, זה מתייחס לקובץ שהעברנו לכם לגבי אמות מידה, זה בעצם קובץ הדירוג.
<חזי כהן: אני רק אקריא ברשות
<חזי כהן: כם איזה ניקוד נתנו לאיזה פרמטר לגבי הרשויות שהזכרתם.
<חזי כהן: לגבי אלקנה – הניקוד בגין גודל הוא שלוש נקודות, ניקוד בגין זכאות למענק איזון שתי נקודות, ניקוד בגין אחוז ההשתתפות שלוש נקודות, ויש להם הפחתה בגין סוציו-אקונומי מינוס אחד, סך הכול ניקוד: שבע.
<חזי כהן: אם תשימו לב, אחוז ההשתתפות שלהם נקבע לפי שבע נקודות.
אלעזר שטרן: תסביר לי מה זה סוציו-אקונומי.
אלעזר שטרן: ביחס לאשקלון, איפה הסוציו-אקונומי?
ניסן סלומינסקי: לכן היא מינוס אחד.
<חזי כהן: אני אציג גם את אשקלון.
עליזה לביא: גם אשדוד, אם אפשר.
<אלחנן גלט: זה מוריד להם נקודה.
<אלחנן גלט: היא לא פלוס אחד.
<חזי כהן: לגבי אשקלון, הניקוד בגין גודל הוא נקודה, ניקוד בגין מענק איזון - נקודה, ניקוד בגין אחוז ההשתתפות - נקודה, ואין להם הפחתה בסוציו-אקונומי, זאת אומרת אפס, סך הכול: שלוש נקודות.
<קריאה: זה כמו נתניה.
<חזי כהן: שלוש נקודות, המשמעות היא 75%.
ניסן סלומינסקי: רבותי, תיכף נדבר.
ניסן סלומינסקי: קודם כול, אנחנו רוצים להבין איך הם קבעו את זה.
<חזי כהן: איזה עוד דוגמה אתם רוצים שאני אתייחס?
גילה גמליאל: לגבי אשקלון, המצב הסוציו-אקונומי שלהם מאוד נמוך, אז מה אתם מעמיסים עליהם מעבר?
<חזי כהן: הסברנו.
<חזי כהן: בדקנו את זה.
גילה גמליאל: בדקתם, ומה?
<חזי כהן: לפי הנתונים - - -
גילה גמליאל: הם מצב סוציו-אקונומי חמש.
<חזי כהן: אז אני אומר, יש להם בסוציו-אקונומי אפס, הם קיבלו אפס נקודות.
ניסן סלומינסקי: לכן הם קיבלו אפס ולא פלוס נקודות.
<עירית אביבי-גל: גם נתניה חמש.
ניסן סלומינסקי: ולא מינוס.
גילה גמליאל: אבל אולי תיתנו להם מינוס אחד, לא אפס.
ניסן סלומינסקי: אבל הם בסוציו-אקונומי יותר.
גילה גמליאל: הדיון הזה היה פה גם עם ועדת הכספים הקודמת, וגם כאן העלו את אותה דרישה, וגם בזמנו אותה ועדת כספים קיבלה החלטה לבקש החלטה חדשה, שמי שנמצאים במצב סוציו-אקונומי חמש ומטה, לא ישלמו את הסכומים מתחת ל-40%–60%.
גילה גמליאל: זו הדרישה שצריכה להיות גם היום פה בוועדה.
אלעזר שטרן: אני, לא אכפת לי לדבר על פרדסיה במקום על אלקנה.
אלעזר שטרן: איך בפרדסיה 35%, אני לא מצליח לקלוט.
עליזה לביא: אני רוצה לדעת כמה הולך למשכורות וכמה לשירותי דת.
גילה גמליאל: זה לא השיח כרגע, זה דיון אחר.
עליזה לביא: בסדר, אין לי מתי לבקש את זה.
ניסן סלומינסקי: חזי, תסביר לנו, המצב הסוציו-אקונומי של כל רשות, מאיפה קיבלתם את זה.
<חזי כהן: אלה נתוני למ"ס.
גילה גמליאל: הם נותנים לך את הניקוד.
גילה גמליאל: במצב כזה צריכים לתת ניקוד מינוס, לא ניקוד אפס.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה רק לדעת איך הם בנו את זה.
גילה גמליאל: הניקוד שלהם לא נכון.
ניסן סלומינסקי: חזי, קיבלתם את הנתונים של המצב הסוציו-אקונומי מהלמ"ס, נכון?
ניסן סלומינסקי: גודל היישובים קיבלתם.
<חזי כהן: ממשרד הפנים.
ניסן סלומינסקי: איזה עוד קריטריון יש פה?
<חזי כהן: זכאות למענק גדיש, גם כן, משרד הפנים.
ניסן סלומינסקי: ואתם קבעתם את הקריטריונים, ולפי זה קיבלתם את הנתונים האובייקטיביים ממשרדי הממשלה השונים, לפי זה קבעתם.
יצחק כהן: למה זה השתנה?
ניסן סלומינסקי: רב יצחק, אני אתן לך לשאול, אבל שיהיה מסודר, שכולם ישמעו אותך.
<חזי כהן: אני רוצה להזכיר שאמות המידה נקבעו בדיוק כמו בשנה שעברה.
<חזי כהן: ההיפך, השנה באמות המידה רק שיפרנו את מצב הרשויות המקומיות בזה שהגדלנו את מספר התושבים.
<חזי כהן: זאת אומרת, אם קיבלו את הניקוד הגבוה מספר תושבים שזה 12,500 תושבים, השנה היטבנו, נתנו גם למי שיש עד 22,000 תושבים.
יצחק כהן: תסביר את השינוי באשקלון, איך זה ירד.
גילה גמליאל: כי ועדת הכספים לפני שנתיים קיבלה פה החלטה חדשה לעומת מה שהגשתם לה, והיא החריגה מקומות שבהם היה - - -
יצחק כהן: מה, השתנה מספר התושבים באשקלון משנה שעברה?
<שבתאי צור: שום דבר לא השתנה.
גילה גמליאל: יצחק, אני עונה לך.
גילה גמליאל: הייתה פה החרגה.
גילה גמליאל: מי שבמצב סוציו-אקונומי חמש ומטה, ההשתתפות לא תעבור את ה-40%–60%.
גילה גמליאל: זו ההחלטה שהתקבלה פה בוועדת הכספים, החלטה חדשה לעומת מה שהבאתם, וזה מה שבאמת גרם לערים כמו אשקלון ואשדוד לא לקבל את ה-75%.
<קריאה: ובאר שבע.
<קריאה: באר שבע ואחרות, יש נוספות.
גילה גמליאל: ובאר שבע.
<חזי כהן: אני אשמח לפרט מי בסוציו חמש.
גילה גמליאל: ועל כן, לדעתי, זו ההחלטה שגם צריך לקבל פה היום.
<צחי דוד: צריך לזכור שבמסגרת תיקון החוק שהעברתם פה לפני מספר שבועות, בגלל שאנחנו בסיטואציה רטרואקטיבית, הרי תקציב המדינה אושר רק באוגוסט, רשויות ששיעור ההשתתפות שלהן עולה – כמו אשדוד ואשקלון לדוגמה, בחקיקה שאתם אישרתם ותקצבנו את זה במיוחד, זו פנייה שתידון פה מחר – אנחנו משפים אותם בגין התקציב העודף שהם שילמו עד אוגוסט - -
<עודד לוי: אנחנו מוותרים על המתנה הזאת.
<עודד לוי: אתה עושה את זה בשביל ליצור תקדים לשנה הבאה, זה מה שאתה עושה.
<צחי דוד: - - כלומר, הדיון על אשדוד ואשקלון הוא רק על השארית של ה-25% - - -
ניסן סלומינסקי: רבותי, אתם תקבלו זכות דיבור.
ניסן סלומינסקי: רבותי נציגי ערים, ראשי ערים, אתם תקבלו זכות דיבור עוד מעט.
ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת ליצמן.
יעקב ליצמן: אני ביקשתי שיסביר לי על ערד, 50%.
<חזי כהן: ערד, הציון שהיא קיבלה: שלוש נקודות בגין גודל.
יעקב ליצמן: מה זה גודל?
<חזי כהן: גודל הרשות.
זבולון כלפה: עד 22,000 תושבים.
גילה גמליאל: אתם מדברים על 2013, אנחנו מדברים גם על 2014.
<חזי כהן: ניקוד בגין זכאות למענק איזון – שתי נקודות, ניקוד בגין אחוז ההשתתפות – שתי נקודות, והפחתה בגין סוציו-אקונומי – אפס.
<חזי כהן: סך הכול הניקוד: שבע.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, היא לא סוציו-אקונומי נמוך?
ניסן סלומינסקי: אפס.
<קריאה: באמצע.
יעקב ליצמן: אז איך יכול להיות 50%?
<חזי כהן: כי אפס בטבלה זה - - -
בועז טופורובסקי: שבע זה 35%.
ניסן סלומינסקי: רב יעקב, אם יש לה אפס, הכוונה שהסוציו-אקונומי שלה נמצא באמצע, כלפי מטה, אחרת היה לה אחד או שתיים.
זבולון כלפה: יש טעות בטבלה, לפי הנתונים שלך.
זבולון כלפה: בטבלה מופיע שזה 50%.
זבולון כלפה: לכאורה, לפי הניקוד שאמרת כרגע, היה אמור להיות 35%.
<חזי כהן: צודק.
<חזי כהן: מדובר פה על ערד.
<חזי כהן: הניקוד בגין גודל זה שתי נקודות, לא שלוש נקודות כמו שאמרתי, ולכן הניקוד שלה הוא שש.
עליזה לביא: לכן, אני שוב חוזרת ומבקשת הבהרה לגבי - - -
יעקב ליצמן: אתה מתקן את זה.
<חזי כהן: לא, אני לא מתקן את זה, אני פשוט הסתכלתי בטבלה על רשות אחרי זה.
יעקב ליצמן: איך יכול להיות?
יעקב ליצמן: לא יכול להיות שבמקומות אחרים, סוציו-אקונומי יותר גבוה - - -
עליזה לביא: אנחנו מסכימים אתך.
עליזה לביא: אנחנו אמרנו שאין שום הבנה לגבי המדרגות, אנחנו לא מצליחים להבין.
יעקב ליצמן: אוקיי, אני לא תומך בזה.
יצחק כהן: כבוד החשב, קודם כול אני רוצה לומר לחברים – אני מאוד גאה על החוק הזה, זה חוק שאני חוקקתי אותו.
יצחק כהן: הגיע הזמן לעשות סדר, ובעזרת השם, בקרוב ננדוד עם זה לחינוך, לרווחה.
יצחק כהן: לא ייתכן שכל עיר תהיה שוות-זכויות, לא ייתכן שהרי חולון כהרי ירוחם, והרי כפר שמריהו כהרי - - -
<קריאה: כפר שמריהו - - -
יצחק כהן: זה חוק מצוין, ותעזרו לנו, בעזרת השם, לנדוד עם זה גם לחינוך ולרווחה, זה יביא צדק.
עליזה לביא: רק תוסיף דבר אחד – אנחנו רוצים לדעת את האחוז בין המשכורות לבין שירותי הדת.
עליזה לביא: לא, זה לא משהו אחר.
יצחק כהן: זו שאלה אחרת.
עליזה לביא: זה לא משהו אחר כי יש קורלציה בין ערים שונות בעניין הזה.
יצחק כהן: תשאלי אותו, אתה תענה לה.
יצחק כהן: לגבי כפר שמריהו ולגבי אשקלון – אשקלון לא השתנה שום דבר משנה שעברה.
יצחק כהן: כלום לא השתנה.
<שבתאי צור: שום דבר.
יצחק כהן: אלא אם כן אנחנו לא יודעים על משהו.
יצחק כהן: אני תושב אשקלון, אגב, לפרוטוקול.
יצחק כהן: איך זה השתנה בין כפר שמריהו, מאוד מעניין.
<חזי כהן: בשנה שעברה נתנו תעדוף לערים בדרום בגלל המצב הביטחוני.
יצחק כהן: לא השתנה המצב הביטחוני.
<חזי כהן: היה מבצע, אני מזכיר לך.
<שבתאי צור: איזה מבצע, שום דבר לא השתנה.
יצחק כהן: באותה מתיחות, אלא אם כן, עפר, יש משהו בוועדת חוץ וביטחון – המצב הביטחוני השתנה באשקלון?
עפר שלח: מאיפה אני יודע - - -
יצחק כהן: לא השתנה, אתה רואה.
<שבתאי צור: לא השתנה שום דבר.
יצחק כהן: על כפר שמריהו תענה לי.
ניסן סלומינסקי: מה זה לא השתנה.
ניסן סלומינסקי: בשנה שעברה עשינו שם סיור ורצנו חמש פעמים למקלטים.
ניסן סלומינסקי: השנה עשינו סיור ולא רצתי אף פעם למקלט.
ניסן סלומינסקי: אז מה אתה אומר, שלא השתנה?
ניסן סלומינסקי: השתנה.
<קריאה: כי אין מספיק מקלטים.
יצחק כהן: לגבי כפר שמריהו הוא לא ענה לי.
ניסן סלומינסקי: מה זה כפר שמריהו?
יצחק כהן: זה מקום נידח כזה.
ניסן סלומינסקי: מה קורה שם?
<חזי כהן: כפר שמריהו, ניקוד בגין גודל – שלוש, ניקוד בגין זכאות למענק איזון – אחד, ניקוד בגין אחוז ההשתתפות – שתיים, הפחתה בגין סוציו-אקונומי – מינוס שתיים.
<חזי כהן: לכן, הניקוד שהיא קיבלה הוא ארבע.
יצחק כהן: אז איך היא 60%?
גילה גמליאל: נו באמת, כפר שמריהו – 60%?
יצחק כהן: אשקלון 75%.
<אלחנן גלט: המדינה נותנת 40%, הם נותנים 60%.
גילה גמליאל: אשקלון ובאר שבע כמה?
גילה גמליאל: 75%.
גילה גמליאל: איך אתה משווה ביניהם?
גילה גמליאל: מה זה בסדר, זה לא בסדר.