GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ערן יעקב: אם הם יידעו, יכול להיות שהם גם לא יידעו - - -
ניסן סלומינסקי: ערן, אבל הקריטריונים האלה כבר קיימים.
<ערן יעקב: ואם הקריטריונים יגידו שכל הטרקטורונים מבחינתם הם הגדרה של חקלאות או לא חקלאות?
<ערן יעקב: לא יודע.
יעקב ליצמן: הוא רוצה שנגיד שזה "נושא חדש"?
ניסן סלומינסקי: מה שמעכב אותם – חודש, אתה אומר, או חודשיים – זה אישור של ועדת כלכלה המחייב.
ניסן סלומינסקי: אני קופץ על זה.
ניסן סלומינסקי: אני אומר – יש שם מתודה של משרד התחבורה עם משרד המשפטים, רק צריכים להחליט אם צריכים אישור של ועדת כלכלה, לא משנה, אבל המתודה קיימת.
ניסן סלומינסקי: מה שאתה רוצה, לבוא אלי בעוד חודש, קיים כבר היום.
ניסן סלומינסקי: תבקש להציץ בזה, תסתכל, תלמד מזה.
ניסן סלומינסקי: אם תראה שגם אחרי שמאשרים את זה, אין שום הבחנה, תבוא ותגיד: רבותי, גם אחרי זה, אבל לפי מה שנתת לי להבין, שתהיה איזושהי הבחנה בעוד חודש, ההבחנה הזאת אתה יכול לראות אותה גם למחר, כי היא קיימת, אז תביא לי אותה למחר.
ניסן סלומינסקי: אותה ואת המטוסים, ומחר אם זה יהיה, נאשר את זה בלי דיון, לא צריכים את כולם.
יעקב ליצמן: מקסימום, נבקש "נושא חדש".
בועז טופורובסקי: מתי זה יעלה להצבעה?
בועז טופורובסקי: שלא יקרה מצב שלא תביא את זה להצבעה.
ניסן סלומינסקי: אני אביא את זה להצבעה.
ניסן סלומינסקי: ערן, מחר אני מביא את זה לאישור.
<טמיר כהן: צריך להוסיף את זה לסדר-היום.
ניסן סלומינסקי: כן, נוסיף את זה.
ניסן סלומינסקי: ערן, אני אעלה את זה להצבעה מחר – עם שני החלקים האלה, או בלי, אני לא יודע – לכן, תעשה עבודה, אל תיעלם לנו.
<נטליה מירוניצ'ב: אדוני היושב-ראש, הצו הראשון, רכב יוקרה, הוא צו נפרד.
<ערן יעקב: היושב-ראש, בכל מקרה, כל שינוי, צריך צו חדש.
ניסן סלומינסקי: מה שהם שואלים, אם יש שינויים.
ניסן סלומינסקי: בתוך הצו הזה אנחנו יכולים לשנות?
<שלומית ארליך: אתה יכול לשנות את זה בתוך הצו.
<קריאה: לא, אי-אפשר, זה צו שהוא כבר בתוקף.
<שלומית ארליך: אז מה?
<שלומית ארליך: שינינו, עשינו דברים כאלה.
ניסן סלומינסקי: היא אומרת שזה אפשרי.
ניסן סלומינסקי: לא צריך צו חדש ולא כלום.
<נטליה מירוניצ'ב: אבל את הרכב אנחנו יכולים לאשר, אין לגביו מחלוקת.
<נטליה מירוניצ'ב: זה צו נפרד.
<שלומית ארליך: לא, זה הכול ביחד, הכול מצורף.
ניסן סלומינסקי: בואו נעשה את זה מחר.
ניסן סלומינסקי: מחר, עוד יום אחד, הצו עוד קיים.
ניסן סלומינסקי: רבותי, בסדר?
קארין אלהרר: זה עדיין קיים, זה בתוקף.
<שלומית ארליך: תבדקו את זה.
<קריאה: עד מחר, אולי.
קארין אלהרר: לא, אין מצב, ניסן.
ניסן סלומינסקי: מחר זה עולה להצבעה.
קארין אלהרר: אבל אני רוצה שיהיה מאוד ברור.
קארין אלהרר: לא יעלה על הדעת שדווקא המוצרים שהם באמת הכי יקרים, שזו הייתה כוונת המחוקק - - -
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים, כולנו רוצים את זה.
בועז טופורובסקי: כן, אבל בינתיים לא מצביעים על זה.
בועז טופורובסקי: בגלל איזה פרט טכני - - -
ניסן סלומינסקי: הם אומרים שמה שקשור לכך שצריכים רישיון עסק, זה סיפור אחד, ומה שלהנאה – מה שנקרא, העשירים – אז יש הבחנה.
ניסן סלומינסקי: נניח אותו מטוס, הם הסבירו.
ניסן סלומינסקי: למעשה, ערן אומר שזה כלול בפנים.
קארין אלהרר: אם הכול מסוכם, למה לא מצביעים עכשיו?
ניסן סלומינסקי: כי זה לא כתוב.
קארין אלהרר: ערן, אתם מסכימים להבחנה הזאת?
<ערן יעקב: מבחינת המטוסים כתוב.
<ערן יעקב: כתבנו: מטוסי מטען, מטוסי נוסעים - - -
ניסן סלומינסקי: אבל הוא העלה הרבה דוגמאות.
<קריאה: זה מכסה את הכול.
<ערן יעקב: לא, אבל הוא העלה דוגמאות של מקרה קצה של מטוס - - -
ניסן סלומינסקי: לא משנה, אבל יש לך הגדרה שיכולה לכסות את כל הדוגמאות האלה.
קארין אלהרר: ההגדרה מקובלת עליך, ערן?
ניסן סלומינסקי: תבדוק את זה איתם.
<ערן יעקב: בדקנו את זה.
<אילנית דדוש קלפון: רגע, שאלה למה אנחנו דואגים יותר – למטוס של שרי אריסון ב-24 שעות הקרובות, או לחקלאים שייפגעו מהחלטה כזו.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו נועלים את הישיבה.
בועז טופורובסקי: ניסן, זה בכל מקרה עולה להצבעה מחר?
ניסן סלומינסקי: עולה בכל מקרה.
ניסן סלומינסקי: ערן, זה נכנס לסדר-היום למחר - או שאתם תעשו את העבודה, תהיה לך עבודה, מקווה שלא הרבה, ותביאו לנו.
קארין אלהרר: שיצא עשן לבן כי את המטוסים אנחנו נמסה.
קארין אלהרר: בסוף על הטלוויזיה יישאר ועל המטוס לא?
ניסן סלומינסקי: רבותי, אז תודה רבה.
<ערן יעקב: דרך אגב, על הצו של הרכב יוקרה אתה יכול להצביע, זה צו נפרד.
<שלומית ארליך: לא, אבל אנחנו מביאים הכול ביחד למליאה.
<ערן יעקב: למה?
<ערן יעקב: למה שלא נגמור עם זה?
<ערן יעקב: אנחנו כבר בתוך זה.
<שלומית ארליך: עדיף להביא הכול יחד.
<שלומית ארליך: הכול מונח במליאה שבעה ימים.
<שלומית ארליך: עדיף שנביא הכול יחד.
<שלומית ארליך: אנחנו מביאים את הצווים כולם יחד, הכול מדבר על מיסוי מוצרי יוקרה.
ניסן סלומינסקי: מה אכפת לנו לעשות את זה?
<שלומית ארליך: - - -
<אילנית דדוש קלפון: אז תחריגו את הטרקטורונים.
קארין אלהרר: לא מחריגים טרקטורונים.
<נטליה מירוניצ'ב: זה לא שם טרקטורונים.
ניסן סלומינסקי: את לא יכולה לשים את זה מחר, אפילו אם מאשרים את זה היום?
<שלומית ארליך: לא, אנחנו מביאים הכול יחד.
<שלומית ארליך: אנחנו מביאים את זה באותו צו.
יעקב ליצמן: אני חושב שהיא צודקת - בגלל הטרטור - אבל אין לי בעיה לאשר את זה.
ניסן סלומינסקי: מחר אני מצביע – לא יהיה דיון, אני מצביע.
ניסן סלומינסקי: רבותי, תודה רבה, הישיבה נעולה.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו נעבור לסעיף הבא: תקנות הסדרים במשק המדינה (ארנונה כללית ברשויות המקומיות) (הוראת שעה), התשע"ג–2013, לעניין כפל ארנונה לדירות מגורים שאינן בשימוש, דירות רפאים, מה שנקרא – אולי.
ניסן סלומינסקי: אולי לא.
<איתיאל מלאכי: עורך-דין איתיאל מלאכי, הלשכה המשפטית, משרד הפנים.
<איתיאל מלאכי: רשויות מקומיות מטילות מדי שנה ארנונה כללית על הנכסים שבתחומן, בהתאם לסיווג הנכס, לשימוש שלו ולמיקום שלו.
<איתיאל מלאכי: אחת ההמלצות של ועדת טרכטנברג הייתה הנושא של הטלת כפל ארנונה על דירות שאינן בשימוש, וזאת מתוך כוונה ליצור תמריץ שהדירות האלה יהפכו להיות דירות בשימוש, שיושכרו או שישתמשו בהן.
<איתיאל מלאכי: בעקבות ההמלצות האלה התקבלה החלטת ממשלה בנושא, ששרי הפנים והאוצר יתקינו תקנות שיעגנו את העניין הזה, ואלה התקנות שמובאות כרגע לאישור הוועדה.
ניסן סלומינסקי: בהערכה, כמה דירות כאלה יש?
<אריאל יוצר: אנחנו עשינו בחינה, שמטרתה הייתה לתת לנו אינדיקציה לכמות הדירות הריקות.
<אריאל יוצר: הלוגיקה שלה הייתה לבדוק צריכת חשמל מינימלית.
<אריאל יוצר: הלכנו ובדקנו את הדירות שנמצאות בצריכת חשמל שהיא 10% מהממוצע הארצי, והגענו לתוצאות של 40,000 יחידות דיור.
<אייל לב ארי: מה זה ממוצע ארצי?
<אייל לב ארי: ממוצע ארצי כולל, או ממוצע ארצי של צרכנים של משק בית?
<אריאל יוצר: ממוצע ארצי של משק בית, של צריכת חשמל ממוצעת.
<אריאל יוצר: בדקנו את משקי הבית שבהם הצריכה הממוצעת היא בשיעור של 10%, קרי בבית כמעט ולא משתמשים בחשמל.
<אריאל יוצר: נכון שהמטרה של העניין הזה הייתה לתת אינדיקציה בלבד, אבל קיבלנו כ-40,000 יחידות דיור שענו על הקריטריון הזה.
ניסן סלומינסקי: יש לכם פיזור בערים?
ניסן סלומינסקי: כלומר, זה מרוכז בכמה ערים או מפוזר על כל הארץ?
<אריאל יוצר: לא, יש ריכוז.
<אריאל יוצר: ארבע הערים הראשונות זה כמובן הערים הגדולות: תל-אביב, ירושלים, חיפה ונתניה, שם יש ריכוז של מעל 25% מסך הדירות שענו על האינדיקציה הזאת.
יעקב ליצמן: אני הייתי מציע לא חשמל, רק מים.
יעקב ליצמן: חשמל אפשר להשאיר דלוק.
ניסן סלומינסקי: שעון שבת בדרך כלל.
<אריאל יוצר: רק כדי להבהיר – לא זה התנאי.
<אריאל יוצר: זה היה כדי שאנחנו נבדוק שאכן הבעיה - - -
יעקב ליצמן: איך תדע?
<אריאל יוצר: הנושא של לבדוק האם הדירה ריקה, הוא יעבור למי שאמור לגבות את הארנונה הכפולה, וזה הרשות המקומית.
<אריאל יוצר: הרשות המקומית תצטרך, ברגע שהיא גובה ממישהו ארנונה כפולה, אכן להיות משוכנעת שבבית לא גר שוכר, לדוגמה, או לא גר אף אחד.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, ההוכחה תהיה על הרשות.
<אריאל יוצר: כן, ההוכחה תהיה על הרשות.
<אריאל יוצר: דרך אגב, הגבייה של ארנונה כפולה היא לא חובה אלא אם הרשות זיהתה שאצלה יש בעיה.
<אריאל יוצר: ניתן דוגמה, אני מניח שכולם מכירים – בירושלים יש לא מעט שכונות רפאים כאלה, ואני מניח שהרשות, שמזהה שאצלה יש בעיה כי היא חיה בעיר ומפקחת עליה ונותנת שם שירותים מוניציפליים, היא יודעת שבמקום מסוים כמעט לא גרים אנשים, תחיל את הסיווג הזה אצלה, וגם אכן תוכיח שבדירה הזאת לא גרו.
ניסן סלומינסקי: הארנונה זה כפול מהארנונה שקיימת באותה שכונה.
יעקב ליצמן: למשל, הכנסת לא עובדת 180 יום.
<אריאל יוצר: כן, אבל אתם לא משק בית.
יעקב ליצמן: המזנון.
ניסן סלומינסקי: לא, אבל יש חדרים שגם כשהכנסת עובדת, אולי הם ריקים.
סתיו שפיר: לפי מה נקבע הרף של תשעה חודשים?
<אריאל יוצר: מה זאת אומרת לפי מה?
סתיו שפיר: למה תשעה חודשים?
סתיו שפיר: למה לא שישה, שבעה, שמונה חודשים?
<אריאל יוצר: חיפשנו מספר שמבחינתנו היה מספר שנחשב סביר.
<אריאל יוצר: אכן, בהתחלה גם דיברנו על שיעור של חצי שנה.
<אריאל יוצר: אחרי דיונים – גם עם היועצים המשפטיים וגם עמדת השרים – רצו לאפשר פרק זמן משמעותי יותר, וחשבו שתשעה חודשים זה פרק זמן שהוא סביר.
ניסן סלומינסקי: מה הזמן, לא שמעתי.
<אריאל יוצר: דירה ריקה נחשבת דירה שבתשעה חודשים מתוך השנים-עשר האחרונים לא גר בה אף אחד.
סתיו שפיר: ואז לאיזה תוקף?
סתיו שפיר: נניח יש דירה שלא גרו בה במשך תשעה חודשים, ואז גרו בה שלושה חודשים, ואז פתאום עוד פעם תשעה, ואז פתאום שלושה, שמונה, זאת אומרת, היה איזשהו משחק.
סתיו שפיר: על איזה מהחודשים היא תשלם?
<אריאל יוצר: הכלל הוא שבשנים-עשר החודשים האחרונים, במצטבר, לא גרו בדירה תשעה חודשים ממועד החיוב.
סתיו שפיר: ואז היא משלמת רטרואקטיבית?
<אפרת נחלון: מה-1 בדצמבר עד ה-1 בדצמבר שלפני שנת הכספים שבגינה מוטלת הארנונה.
<אפרת נחלון: אפרת נחלון, לשכה משפטית, אוצר.
<אפרת נחלון: מה שיש בנוסח המתוקן של התקנות שהעברנו זה שיהיה מדובר על תשעה חודשים מתוך שנים-עשר חודשים, כששנים-עשר החודשים הללו נספרים מיום 1 בדצמבר עד יום 1 בדצמבר שלפני שנת הכספים שבגינה מוטלת הארנונה.
<אפרת נחלון: לדוגמה, אם רוצים להטיל ארנונה על שנת הכספים 2015, התקופה שאותה בודקים היא מה-1 בדצמבר 2013 עד 1 בדצמבר 2014.
<אפרת נחלון: אם בתוך שנים-עשר החודשים הללו, תשעה חודשים הנכס אינו בשימוש, ניתן להטיל את התעריף.
סתיו שפיר: ואז היא תוטל בדיעבד.
<אריאל יוצר: זה לא בדיעבד כי אתם מכניסים לתוקף את אותן תקנות, ואז ידוע שניתן להטיל ארנונה כפולה על מי שלא גר – כי זה פורסם בצורה פומבית – ואז, דירה מסוימת צריכה לענות על הקריטריונים של דירה ריקה, ובהנחה שהיא ענתה על אותם קריטריונים של דירה ריקה, מטילים עליה את התשלום הכפול, אבל קודם כול התקנות נכנסות לתוקף.
קארין אלהרר: אבל אומר מנהל הוועדה, בצדק – ארנונה משלמים מראש.
סתיו שפיר: מה פתאום.
קארין אלהרר: אני משלמת ארנונה מראש – אני לא יודעת, יכול להיות שאני - - -
ניסן סלומינסקי: את מקבלת הנחה אולי.
קארין אלהרר: לא, ממש לא.
קארין אלהרר: כל חודש אני משלמת עבור החודשיים הבאים.
<אפרת נחלון: התקופה הריקה היא ב-2014, שבודקים.
<אייל לב ארי: ארנונה, בתחילת השנה היא נקבעת.
<אייל לב ארי: זה שעושים תשלומים, עדיין היא נקבעת ב-1 בינואר.
קארין אלהרר: אני משלמת את זה מבעוד מועד לחודשיים הבאים.
<אייל לב ארי: הארנונה, כשהיא נקבעת, היא נקבעת שנתית.
<אריאל יוצר: זה נכון שאתה משלם תשלום קדימה, רק כפי שאמרתי קודם – גרת בנכס ריק, ידעת שהתקנות נכנסו לתוקף, ועכשיו מי שיגור בנכס ריק ישלם כפול.
קארין אלהרר: לגור בנכס ריק זה בעיה.
<אריאל יוצר: אתה מחזיק בבעלותך נכס ריק, כשידעת שמי שמחזיק בבעלותו נכס ריק ולא משתמש בו, או גר בו או משכיר אותו, משלם כפול.
<אריאל יוצר: מרגע שהתקנות נכנסו לתוקף, לא קופץ שום תשלום, זה לא שברגע שהתקנה נכנסת לתוקף קורה משהו.
<אריאל יוצר: התקנה נכנסה לתוקף, נצבר זמן שבו הנכס הוגדר כנכס ריק.
<אריאל יוצר: בהנחה שענית על הקריטריונים של נכס ריק, אתה אכן משלם את התשלום קדימה אבל בגין התקופה שבה הנכס היה ריק.
קארין אלהרר: כמה זמן צריך להיות הנכס ריק?
<אריאל יוצר: תשעה מתוך שנים-עשר חודשים.
יעקב ליצמן: האם על התוספת - - -
<אריאל יוצר: על הכפל.
יעקב ליצמן: על תוספת הארנונה שערים מסוימות מקבלות אישור חריג, מה שנקרא, בסוף שנה, יש הודעה לוועדת כספים – אני חולק על ההודעה, לדעתי היה אפילו צריך לבקש אישור, אני מזמן מדבר על זה, אבל עובדה שיש דבר כזה – האם זה חל גם על זה או לא?
יעקב ליצמן: יש לעיריות אפשרות להודיע בוועדת כספים, שר האוצר יכול להודיע שהוא אישר להם העלאת ארנונה.
יעקב ליצמן: האם זה חל גם על זה?
יעקב ליצמן: מתי יגיע הזמן שנסדר את זה?
יעקב ליצמן: מה פירוש הודעה?
יעקב ליצמן: צריך אישור, כמו כל ארנונה.
<איתיאל מלאכי: הפרוצדורה פה היא פרוצדורה של אישור שרים, הדבר הזה הוא לא אוטומטי.
<איתיאל מלאכי: רשות שרוצה לעשות את ההטלה הזאת עד כפל הארנונה - - -
יעקב ליצמן: האם זה חל על זה?
<איתיאל מלאכי: זה חל, כן.
<איתיאל מלאכי: התשובה היא כן.
<איתיאל מלאכי: היא צריכה לעבור אישור שרים.
יעקב ליצמן: האם לא הגיע הזמן שנסדר את זה, שיהיה אישור של ועדת כספים ולא הודעה?
יעקב ליצמן: עד לרגע זה, זה רק הודעה.
יעקב ליצמן: שר האוצר כותב פתק, משאיר את זה על השולחן – הלך הביתה, בזה נגמר.
יעקב ליצמן: האם לא הגיע הזמן שוועדת הכספים תאשר את תוספת החריגה?
יעקב ליצמן: כי ארנונה חייבים לאשר, ארנונה מאשרים על-פי חוק.
יעקב ליצמן: למה התוספת הזאת לא?
יעקב ליצמן: ארנונה על-פי חוק מאשרים.
קארין אלהרר: גם העלאה בארנונה?
יעקב ליצמן: גם העלאה.
<קריאה: וגם הורדה.
יעקב ליצמן: מה שקורה, בסוף שנה, בדרך כלל בנובמבר, אנחנו נקבל הודעות של משרד האוצר, שעירייה זאת קיבלה אישור תוספת, עירייה זאת וזאת, הודעה ואין צורך באישור.
יעקב ליצמן: הוועדה לא מאשרת את זה.
יעקב ליצמן: למה אנחנו לא מאשרים את זה?
ניסן סלומינסקי: את התוספת.
יעקב ליצמן: תוספת חריגה.
יעקב ליצמן: מה פירוש?
יעקב ליצמן: בא למישהו במשרד האוצר או במשרד הפנים, לא משנה מי, בא לו תוספת חריגה בגלל שראש העיר ביקש, ויאללה, מאשרים את זה, ואנחנו מקבלים הודעה.
יעקב ליצמן: אני מבקש, למה שלא נאשר?
יעקב ליצמן: או שנחזיר, נגיד להם שלא - - -
ניסן סלומינסקי: עד היום אנחנו צריכים לאשר?
ניסן סלומינסקי: לא על התוספת אני מדבר.
ניסן סלומינסקי: הצו עצמו.
יעקב ליצמן: ארנונה זה בדרך כלל בחוק ההסדרים.
ניסן סלומינסקי: לא, אני חושב שזה בסמכותו של השר, לא?
<איתי חוטר: אנחנו בעד לבטל את תקנות - - -
ניסן סלומינסקי: בכל אופן, עומדת להגיע בפנינו הצעת חוק שבאה לאפשר לראשי ערים לשנות את הארנונה שלהם, באישור שר הפנים, ואולי שר האוצר.
יעקב ליצמן: בלי הוועדה.
ניסן סלומינסקי: לא ראיתי את זה עוד.
ניסן סלומינסקי: אולי אז נעלה את זה גם כבר.
ניסן סלומינסקי: נעשה את זה אז, בסדר.
ניסן סלומינסקי: זה צריך להגיע ממש בשבוע הבא.
ניסן סלומינסקי: זה מונח אצלנו כבר, בשבוע הבא זה יעלה.
סתיו שפיר: שאלה נוספת.
סתיו שפיר: מאחר שהכוונה – הלא ישירה – לנסות לגרום לאנשים, בעיקר תושבי חוץ ולאנשים מאוד עשירים שיש בבעלותם דירות שהם מחזיקים אותן ריקות ברוב חודשי השנה, להשכיר את הנכסים האלה, הרי די ברור שבן אדם עשיר שהצליח לרכוש דירה רק כדי להשתמש בה חודש או חודשיים מהשנה, ארנונה כפולה היא לא כלי הרתעה כזה גדול.
<איתי חוטר: אבל לפחות זה יעזור לתקציב הרשויות.
סתיו שפיר: השאלה למה לא לנסות ליצור שם איזשהו רף של דירות שהן באמת דירות יוקרה, דירות שנמצאות בבעלותם של אנשים מאוד מאוד עשירים – תגדירו את זה איך שאתם רוצים – ושעליהן תהיה לא ארנונה כפולה אלא ארנונה משולשת, מרובעת, איך שאתם רואים לנכון, אבל משהו שבאמת יגרום להם לרצות להשכיר את הנכס.
<אריאל יוצר: ראשית, ועדת הכספים אישרה כאן – כשהבאנו את התקציב – העלאה של מס רכישה לדירות יוקרה מעל 15 מיליון שקלים, בשיעור של 10% מס רכישה, שזה לכל הדעות שיעור מס מאוד מאוד מאוד גבוה.
סתיו שפיר: לא מדברים רק על דירות יוקרה פה.
<אריאל יוצר: עכשיו אנחנו מדברים על הארנונה, אבל ככלל, לשאלה שלך, אתם למעשה מיסיתם על דירות מעל 15 מיליון שקלים, 10% מס רכישה, זה אומר מיליון וחצי שקלים מס רק על עצם הרכישה עצמה.
סתיו שפיר: אריאל, אלה דירות מאוד מאוד מאוד יקרות.
סתיו שפיר: אני מדברת גם על דירות – גם דירה לצורך העניין שעולה מיליון וחצי שקלים או שני מיליון שקלים, היא יכולה להיות דירה שנמצאת בבעלותו של אדם שלא משתמש בה במשך רוב ימות השנה, והמטרה שלנו, של כולנו פה, היא לגרום לו לרצות להשכיר אותה.
סתיו שפיר: ארנונה כפולה היא פשוט לא פיתוי מספיק טוב.
<אריאל יוצר: אוקיי.
<אריאל יוצר: לעניין דירות שאינן דירות יוקרה – דירה ששווה שני מיליון שקלים, חלים עליה המסים ברמה הפדרלית, ברמת המדינה, מס שבח ומסי הרכישה הרגילים.
<אריאל יוצר: זה אחד.
<אריאל יוצר: בהיבט של הארנונה, אנחנו ניסינו לעשות פה מהלך שבסוף הוא עונה ברמה מידתית או ברמה סבירה איך אפשר למסות כך שיעמוד בצורה סבירה, מצד אחד.
<אריאל יוצר: מצד שני, אני מסכים שיכול להיות שאדם שהיה מספיק עשיר כדי לקנות דירה בשני מיליון שקלים ולהשאיר אותה ריקה, עם זה שאנחנו נכפיל לו את הארנונה, לא בטוח שזה מה שיתמרץ, אולי את חלקם של האנשים זה כן ואולי את חלקם של האנשים לא.
<אריאל יוצר: גם מי שזה לא יתמרץ אותו להשכיר, חשוב לזכור שהכתמים האלה בעיר שנשארים ריקים לגמרי, ובהם לא גר אף אחד, יש להם השלכה שלילית על המרקם העירוני, לא רק בהיבט של משבר הדיור אלא עיר שבה יש אזורים שלמים ומלאים שבהם לא גר אף אחד מייצרת פגיעה בשביל הרשות, ולכן ערים שבהן העניין הזה נפוץ, גם אם לא ידחפו את כל הדירות האלה לתוך שוק השכירות, אנחנו אכן נפצה את הרשות על הפגיעה במרקם העירוני.
<פיני בוסקילה: רק תוסיף אזורי שיקום.
סתיו שפיר: אריאל, אין שום ספק שזה המצב, אבל אנחנו רוצים ליצור פה כלי שהוא מספיק מרתיע כדי לגרום לאנשים להשכיר דירות.
סתיו שפיר: זה המצב, זו המצוקה.
סתיו שפיר: כפל בארנונה, עוד 500 שקלים בחודש – בואו נדבר על זה תכל'ס – 500 שקלים בחודש לבן אדם שיכול ממילא להחזיק דירה ריקה, וזה לא מזיז לו, זה לא הרתעה.
<אריאל יוצר: אנחנו חיים בגבול מידתיות מסוים.
סתיו שפיר: אז לפי מה נקבעת המידתיות?
אורית סטרוק: סתיו, מה את היית רוצה שיהיה?
סתיו שפיר: אני חושבת שבן אדם שמחזיק דירה כזו, בן אדם שאפשר להוכיח שהוא מחזיק דירה כזו בשביל להשתמש בה פעם בשנה, פעם בשנתיים - - -
אורית סטרוק: מה את מציעה, שמה?
סתיו שפיר: שהארנונה תהיה הרבה יותר גבוהה.
קארין אלהרר: כמה גבוהה?
סתיו שפיר: נתחיל ממשולשת.
סתיו שפיר: משהו שמתחיל להרתיע.
סתיו שפיר: 500 שקלים בחודש זה אפילו לא התחלה של הרתעה.
סתיו שפיר: אני רוצה לתמרץ אותו להשכיר את הדירה.
סתיו שפיר: זו המטרה.
אורית סטרוק: אני, דרך אגב, אתך בעניין הזה.
קארין אלהרר: כולנו אתך, אבל השאלה למה את חושבת שמשולשת, זה באמת מה שישבור אותו כי אם יש לו כסף, יש לו כסף.
קארין אלהרר: זו הבעיה.
סתיו שפיר: זה לא מה שישבור אותו, לפחות נרוויח קצת כסף שיכול ללכת למטרות - - -
קארין אלהרר: אני מוכנה גם פי-10 - - -
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להציג את הצד השני.
ניסן סלומינסקי: רבותי נציגי הערים, בבקשה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להציג גם את הצד השני, ולא שאני מסכים עם זה, אבל אני רוצה להציג אותו כדי שנדע שאנחנו צריכים להיות די מידתיים.
ניסן סלומינסקי: חלק מהדירות האלה, מדובר על יהודי שנמצא בארצות-הברית, הוא אוהב את ארץ ישראל והעסקים שלו שם, והוא מגיע לארץ.
ניסן סלומינסקי: הוא מגיע נניח לחג הזה והוא מגיע לחג הזה ולחג הזה, וזאת הדירה שלו.
קארין אלהרר: יש בתי מלון מצוינים, ככה נעודד את התיירות.
ניסן סלומינסקי: הוא לא רוצה, זה הבית שלו, ולפעמים משפחתו מגיעה.
קארין אלהרר: בסדר, אבל צריך לשלם על זה.
ניסן סלומינסקי: למה צריך לשלם?
ניסן סלומינסקי: רגע, אני מציג את הצד השני רק כדי שנגיע לאיזון.
יעקב ליצמן: לא יקרה לו אסון אם הוא ישלם עוד כמה גרושים.
ניסן סלומינסקי: צריכים לדעת שלא כולם - - -
אורית סטרוק: אחד כזה, זה לא יגרד לו את הכיס.
ניסן סלומינסקי: לא יגרד לו, יש מידתיות, אז תטילי עליו, תגידי שאסור בכלל.
ניסן סלומינסקי: יש איזה מידתיות.
ניסן סלומינסקי: יש גם מצבים – אם אדם קונה דירה לביזנס או משאיר אותה ריקה סתם, אז הוא טיפש, למה אתה משאיר אותה ריקה?
קארין אלהרר: הוא טיפש, הוא רוצה את הדירה בלי - - -
ניסן סלומינסקי: חלק גדול מהאנשים אלה אנשים שמגיעים כן לארץ, הם אוהבי ארץ ישראל ואנחנו רוצים שיבואו, כי מגיעים גם הילדים, ובסוף הילדים מגיעים ונשארים פה וכולי.
ניסן סלומינסקי: יש בזה חלק טוב במובן מסוים.
ניסן סלומינסקי: הוא אומר: אני לא יכול להשכיר את הדירה לחמישה חודשים ואחר כך חודש אחד בחגים הוא יוצא.
ניסן סלומינסקי: דרך אגב, יש כאלה עסקאות שנעשו – פעם קראנו לגבי הרב הראשי שהוא גר בדירות כאלה.
קארין אלהרר: ניסן, היום משכירים דירות גם לחודש.
ניסן סלומינסקי: מה שאני רוצה להציג זה את הצד השני, ולכן אני אומר, יש איזה מידתיות.
ניסן סלומינסקי: היום אנחנו מכפילים את זה פי-2.
ניסן סלומינסקי: לא יודע, אולי בעוד שנה-שנתיים נכפיל את זה עוד.
סתיו שפיר: אתה מכפיל את זה לאנשים שנמצאים תשעה חודשים בדירה.
ניסן סלומינסקי: מה את רוצה שהוא יעשה?
ניסן סלומינסקי: נניח, יהודי בארצות-הברית, אוהב ארץ ישראל, מגיע לכאן בחגים, מגיע לכאן כי הוא רוצה קשר עם ארץ ישראל, אז מה אנחנו אומרים לו?
סתיו שפיר: אני מברכת על זה.
סתיו שפיר: שייקח מישהו שינהל לו את הנכס וישכיר אותו לתקופות קצרות לאנשים שלומדים באוניברסיטה במהלך השנה.
ניסן סלומינסקי: אי-אפשר להשכיר לתקופות קצרות.
סתיו שפיר: אי-אפשר לשכור לתקופות קצרות?
סתיו שפיר: תסתכלו באתרים - סטודנטים שרוצים לבוא רק שמונה חודשים ולא לכל השנה?
ניסן סלומינסקי: לא, זה פרוצדורה וזה מורכבות כזאת.
סתיו שפיר: זה לא פרוצדורה.
סתיו שפיר: ניסן, עם כל הכבוד, אני שוכרת דירה כבר הרבה מאוד זמן.
ניסן סלומינסקי: את שוכרת דירה לחמישה חודשים?
סתיו שפיר: לא, אני שוכרת דירה לתקופה ארוכה, עד כמה שניתן.
ניסן סלומינסקי: אני רציתי להשכיר את הדירה לחמישה חודשים, אף אחד לא רצה בכלל להסתכל.
סתיו שפיר: אבל במצב שבו אתה לא מצליח למצוא דירה לתקופה ארוכה, אתה מתפשר ואתה שוכר דירה לתקופה קצרה, ושמונה-תשעה חודשים, מה לעשות, זה תקופה.
סתיו שפיר: אנחנו נצליח לשפר במשהו את המצב.
ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל גם סטודנטים לא ירצו את זה.
סתיו שפיר: עדיף מאשר שהוא לא יוכל להשכיר אותה בכלל.
סתיו שפיר: יש מדינות שמחייבות להשכיר, אתה לא מחייב אותו להשכיר.
ניסן סלומינסקי: אני לא בא להצדיק.
ניסן סלומינסקי: רציתי רק להגיד שיש גם צד שני, זה לא צד אחד רק, ולכן אני חושב שזה שמכפילים בשלב הזה זה איזון טוב.
ניסן סלומינסקי: שוב, לא באתי להצדיק, באתי רק לאזן, להגיד שלא כל האנשים האלה זה אנשים רעים שצריכים לקנוס אותם.
סתיו שפיר: אין שום דבר רע, להיפך, צריך להסתכל על זה כתרומה לקהילה.
סתיו שפיר: הוא תורם את הארנונה המשולשת אל הקהילה.
ניסן סלומינסקי: תרומה, יכול להיות שהוא תורם גם יותר, אל תדאגי לתרומה.
סתיו שפיר: אבל זה לא חשוב.
סתיו שפיר: יש פה מצב, יש לך 40,000 דירות רק לפי המדד שלהם, ולהם אין הערכה מדויקת של כמה דירות ריקות באמת יש כי אין לכם הערכה מדויקת של כמה דירות להשכרה בכלל יש.
<אריאל יוצר: לא, השכרה יש לי, אבל את צודקת שאין לי מדד מדויק בעניין.
סתיו שפיר: אין לכם הערכה מדויקת, אתם לא יכולים לדעת את הדבר הזה.
סתיו שפיר: זה 40,000, וזה עוד במינימום.
סתיו שפיר: דירות שיכולות עכשיו להיכנס לשוק השכירות, אתה לא רוצה למצוא תמריצים כדי שהאנשים האלה ישכירו את הדירות?
<אריאל יוצר: בסוף, אנחנו כולנו מדברים על אותו כיוון.
<אריאל יוצר: כולם רוצים להתמודד עם הבעיה הזו, גם הממשלה, גם הכנסת.
<איתן אטיה: יש לכם הערכה כמה דירות באמת - - -
<אריאל יוצר: גם הממשלה וגם הכנסת רוצות להתמודד עם הבעיה הזאת.
<אריאל יוצר: בסוף צריך להבין שאנחנו עושים פה צעד יחסית חריג, ולא טריוויאלי.
סתיו שפיר: חריג בישראל.
סתיו שפיר: בכלל לא חריג בעולם.
<אריאל יוצר: חריג, נכון למצב הנתון.
<אריאל יוצר: בסוף, אנחנו באים לאשר כאן פיילוט ולבדוק האם מה שאנחנו עושים הוא נכון, והפיילוט הזה מוגבל עד שנת 2016.
סתיו שפיר: איך תבדקו?
<אריאל יוצר: נבדוק מה זה עשה.
סתיו שפיר: איך תדעו?
סתיו שפיר: אתם היום לא יודעים כמה דירות - - -
<אריאל יוצר: בסדר, אבל רשויות מקומיות יגבו הרי ברגע שתהיה להם האפשרות.
ניסן סלומינסקי: עופר, סגן ראש העיר ירושלים – שאני יודע שהוא חרת על דגלו לפני הבחירות, זה היה אחד מהכוכבים שהוא חרת על דגלו, ועכשיו אחרי שהוא נבחר והוא מונה, הוא ממשיך בהליך המבורך הזה.
בועז טופורובסקי: ארבעה מנדטים, עם כל הכבוד.
<עופר ברקוביץ': עופר ברקוביץ'.
יעקב ליצמן: אתה בקואליציה?
<עופר ברקוביץ': אני בקואליציה, סגן ראש העיר חייב להיות בקואליציה.
<עופר ברקוביץ': לא יכול להיות אחרת.
ניסן סלומינסקי: נדמה לי שהוא הראשון שהיה.
<עופר ברקוביץ': לא שמעתי על סגני ראש עיר לא מהקואליציה.
ניסן סלומינסקי: עם החרדים זה גם יכול לקרות.
יעקב ליצמן: אני הייתי יושב-ראש ועדת כספים באופוזיציה.
<עופר ברקוביץ': מה שהחרדים מסוגלים.
<עופר ברקוביץ': אל"ף, אני מברך את הוועדה על המהלך, שאנחנו מחכים לו הרבה זמן, ואותך ניסן באופן אישי.
<עופר ברקוביץ': כמה התייחסויות מקצועיות.
<עופר ברקוביץ': נתחיל מזה שאני מסכים עם סתיו שהמהלך הזה לא בהכרח יביא לכניסה מסיבית של דירות לשוק הדיור בגלל עושרם של אותם אנשים שמחזיקים בדירות, ואני חושב שכן, ועדת הכספים צריכה לחשוב על צעדים נוספים, ולא רק על מיסוי של דירות יוקרה מעל 15 מיליון שקלים, אפשר למסות מס רכישה מבחוץ גם על דירות יותר זולות שמשפיעות על שוק הדיור, וזאת בעיה אקוטית.
<עופר ברקוביץ': בירושלים, 10,000 דירות רפאים, מצוקת דיור אדירה, והמהלך הזה יכול להיות מהלך משמעותי, להכניס כמה אלפי דירות טובות לשוק באופן מיידי, ולכן יש לו חשיבות.
<עופר ברקוביץ': אני לא יודע להגיד לגבי העניין של ארנונה כפולה או משולשת, אני מבין שיש פה איזשהו צעד של התערבות, ואנחנו חותרים פה לאיזשהן זכויות קניין וכולי.
<עופר ברקוביץ': אני חושב שזה צעד נכון, אני חושב שצריך לשקול, כמו שסתיו אומרת, גם להחריף אותו – אם הוא באמת יעבוד.
<עופר ברקוביץ': צריך לשים לב לשלושה דברים.
<עופר ברקוביץ': אחד, יש תקנות, עד כמה שאני יודע מאגף שומה וגבייה בעיריית ירושלים, של משרד הפנים, שקובעות תעריפי מקסימום.
<עופר ברקוביץ': צריך לראות שהתקנה הזאת עולה על תעריפי המקסימום הקבועים בחוק.
<קריאה: עולה.
<עופר ברקוביץ': אוקיי.
<עופר ברקוביץ': זו נקודה אחת.
<עופר ברקוביץ': נקודה שנייה, נתונים של תאגידי מים וחשמל.
<עופר ברקוביץ': הרשות תוכל לקבוע שהדירות האלה אינן שמישות, על-ידי נתונים ממוצעים של מים וחשמל, וחשוב שיוגדר בתקנות האלה שיש חובת דיווח של התאגידים לרשות בעניין הזה.
<עופר ברקוביץ': ההערה השלישית, ואולי מבחינתי הכי משמעותית – אם אנחנו מדברים על זה שגם ככה הכלי הזה לא מספיק חריף ואין לו מספיק שיניים, אז לדחות את הפעם הראשונה שישלמו את המס הכפול ל-2016, נראה לי לא סביר.
<עופר ברקוביץ': נראה לי סביר להתחיל להחיל את הדברים מעכשיו.
קארין אלהרר: לא, זה ב-2015.
בועז טופורובסקי: יוכלו מעכשיו לבדוק שנה.
<עופר ברקוביץ': נכון.
<אריאל יוצר: הגבייה תבוא ב-2015 על מה שנעשה ב-2014.
<אריאל יוצר: זה מיידי.
<איתיאל מלאכי: התמריץ הוא מעכשיו.
<איתיאל מלאכי: התמריץ הוא מיידי.
<קריאה: הוא לא בודק את 2013 עכשיו - - -
<אריאל יוצר: לא הייתה תקנה בתוקף, בן אדם לא ידע שהוא צריך להשכיר.
<איתי חוטר: לא הבנתי איך, הרשויות הרי צריכות לפנות לשרים לבקש אישור חריג.
<איתי חוטר: מתי הם יפנו לשרים?
<איתי חוטר: ל-2015?
<איתי חוטר: לגבי 2014?
ניסן סלומינסקי: כלפי 2014.
סתיו שפיר: אבל זה יהיה על 2014.
ניסן סלומינסקי: כן, כן, על 2014, אבל זה ישפיע רק ב-2015.
<אריאל יוצר: התשלום יבוא ב-2015, אבל אדם שלא ישכיר ב-2014, ידע שיבוא לו תשלום ב-2015.
<עופר ברקוביץ': אני מבין מה אתם אומרים, שאנשים לא ידעו, אבל הנושא של להחיל את זה רק לשנת התקציב הבאה – שוב, אנחנו במשבר, ואם אנחנו מתנהגים כמו במשבר, צריכות להיות סנקציות כמה שיותר חריפות וכמה שיותר מהירות.
<עופר ברקוביץ': כל שנה כזאת זה משמעותי.
<אייל לב ארי: זה יהיה כמו מס רטרואקטיבי ככה.
<אייל לב ארי: ככה זה ייראה כמו מס רטרואקטיבי.
<אריאל יוצר: אדם לא ידע שהוא חייב להשכיר, ועכשיו אתה בא ואומר לו – זה לא מעניין אותי שלא ידעת כי לא היה חוק.