GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ששון חדד: יש את החלק של לפני הגיוס וזה מסע שיווקי, מסע תמיכתי, ובסוף אנחנו לא מגיעים לכל המקומות ולכן נעזרים בכל מיני אנשים, גם באנשים שיש להם אידיאל בנושא הזה.
<ששון חדד: ברגע שהם מתגייסים, יש עמותה שמלווה את גדוד נצח יהודה, עמותה שנותנת מענה שהוא לא צה"לי טהור בצורה של הרצאות וכל מיני דברים מעבר למה שנותנת הרבנות.
<ששון חדד: אנחנו רואים בזה משהו חיובי אבל אנחנו לא נותנים את זה.
ניסן סלומינסקי: הם מקבלים נניח הרצאות או שיעורים או דברים מהסוג הזה והם ניתנים על ידי אנשים שבאים מבחוץ שזה צה"ל לא מממן.
<ששון חדד: אנחנו ממנים את האגודה בתמיכה.
<ששון חדד: אני מתאר לעצמי שזאת לא כל העמותה והיא בטח מקבלת עוד ממקורות נוספים.
עפר שלח: כל צרכיו של החייל, כולל צרכיו המיוחדים בהיותו חרדי, הם על ידי צה"ל.
<ששון חדד: מלא.
ניסן סלומינסקי: נמצא כאן הרב של הגדוד.
ניסן סלומינסקי: אתה רוצה להוסיף משהו?
<ירון דוד: רב בעמותת נצח יהודה.
<ירון דוד: לא רב של הגדוד.
ניסן סלומינסקי: תן לנו קצת הסבר על הפן הזה.
<ירון דוד: אני אדבר קצת על הפעילות שלנו כעמותת נצח יהודה.
<ירון דוד: עמותת נצח יהודה, כפי שרואים בטבלה, בשיתוף עם האגף ואכ"א עובדת במשך כ-15 שנים יחד, מאז נפתח גדוד נצח יהודה ועד היום.
<ירון דוד: גדוד נצח יהודה התחיל בשלושה מקורות קטנים, בשלושה בסיסים ועם הזמן ועם השנים הלך וגדל והיום אנחנו בכל מסלול נצח - נצח יהודה הוא גדוד 97, כולל המסלולים – מדברים על 1,300 חיילים שמשרתים היום, חוץ מאשר שנת המשימה בה אנחנו בעצם נמצאים ומתמקדים בדיון הזה.
<ירון דוד: אנחנו כעמותת נצח יהודה, אנחנו בעצם לא סתם איזה גוף אזרחי שנמצא מהצד.
<ירון דוד: אנחנו מלווים את החייל לפני הגיוס, בגיוס עצמו, כל מהלך השירות שלו, גם במשך השנתיים שכוללות את הטירונות, בקו, וגם בשנת המשימה ולאחר מכן יש ארגון בוגרים שבעצם דואג להם לתת מענה תעסוקתי, לדאוג לכל אחד שימשיך הלאה בבניית הבית שלו ולחבר אותו לקהילה במה שאפשר.
ניסן סלומינסקי: אתה יכול להגיד כמה מלים על העמותה הזאת?
<ירון דוד: מה התפקיד שלנו.
ניסן סלומינסקי: מי אתם.
<ירון דוד: אנחנו קבוצה של רבנים ואברכים בתוך הציבור החרדי, יועצים חינוכיים שמגיעים לבסיסים כל יום ושעה שעה מלווים כל בחור ויודעים כל מה שנעשה עם כל אחד.
<ירון דוד: אני אמחיש בסיפור אחד קטן שקרה וקורה במשך כל התקופות וזה קורה גם עכשיו.
<ירון דוד: עד כדי הקשר שמגיע שכולנו יודעים מה זה צבא ומה הקשיים שיש לכל אחד, כל שכן שיש לבחור חרדי שמגיע מרקע חרדי ואין לו תמיכה מהבית.
<ירון דוד: הוא מגיע לצבא והוא לא יודע מה נעשה.
<ירון דוד: הוא מקבל את ההלם הראשוני, קשה לו להתמודד ולהסתגל.
<ירון דוד: אנחנו שם כדי לתת לו מוטיבציה, הסתגלות ולהרים אותו.
<ירון דוד: התוצאות בשטח הן ברורות.
<ירון דוד: אנחנו רואים שהנשירה מגדוד 97 הולכת ומצטמצמת – אמיר יכול להעיד על כך – וזה דבר שבעצם בא לידי ביטוי, כמו שאמר לי המג"ד הקודם כפיר כהן, שהכול הוא זוקף לנו, הרבנים של נצח.
<ירון דוד: כאשר המג"ד כפיר כהן, שהיה המג"ד הקודם, היה צריך עזרה או דברים מסוימים, הוא היה פונה ואומר שיש לו איזו בעיה ומבקש עצה.
<ירון דוד: פותרים את הבעיות ביחד.
<ירון דוד: זאת נקודה מאוד חשובה שחשוב להדגיש אותה.
<ירון דוד: אנחנו לא מתערבים בצבא.
<ירון דוד: אנחנו מעורבים ונותנים את כל השירות לבחור כדי שירגיש כמה שיותר בסביבה האורגנית שלו, בסביבה החברתית.
ניסן סלומינסקי: מי מתקצב אתכם?
<ירון דוד: עד שנה שעברה, עד 2012, קיבלנו 260 אלף שקלים דרך האגף.
<ירון דוד: ב-2011 לא קיבלנו מסיבות אחרות.
<ירון דוד: ב-2012 קיבלנו 400 אלף שקלים בגלל שב-2011 לא קיבלנו תקציב.
<ירון דוד: בעצם התקציב לא הוגדר בצורה כזאת אלא בגלל שלא קיבלנו ב-2011.
<ירון דוד: נכון לשנה, עקב פעילויות מכאן ומשם, בקשות והגדלה – אם אנחנו מדברים על שלושה בסיסים בתחילת הדרך, היום אנחנו מדברים על קרוב ל-18 בסיסים בהם אנחנו מבלים ומבקרים יום יום בכל המסלולים, נמצאים ונותנים את כל התמיכה – השנה נתנו לנו 600 אלף שקלים.
ניסן סלומינסקי: מה העלות שלכם?
<ירון דוד: העלות שלנו היא חמישה מיליון שקלים בשנה, אבל אנחנו מאוד מצומצמים.
ניסן סלומינסקי: איך אתם מסתדרים?
ניסן סלומינסקי: הם נותנים לכם 600 אלף שקלים ואתם זקוקים לחמישה מיליון שקלים.
<ירון דוד: יושב לצדי הרב צבי קלבנאו שהוא בוועד המנהל של עמותת נצח יהודה.
<ירון דוד: הוא זה שדואג לכספים, לבקש מאנשים נדיבי, נדיבי עם בחוץ לארץ.
<ירון דוד: הוא מכתת רגליו ממקום למקום כדי שאנשים יתמכו בפרויקט הזה.
<ירון דוד: הפרויקט הזה הוא פרויקט לאומי, פרויקט אמיתי בו בעצם אנחנו נותנים.
<ירון דוד: כפי שאנחנו רואים מהתוצאות בשטח , זאת לא החכמה רק להביא אותם לצבא.
<ירון דוד: להביא אותם לצבא זה דבר טוב, אבל מה קורה אחר כך?
ניסן סלומינסקי: זה בוודאי.
<ירון דוד: לפתוח דלת ולסגור דלת שנייה, זה לא לעניין.
<ירון דוד: יש לנו גם את ההמשך ואנחנו צריכים לתת להם את התמיכה כדי שיהיו אזרחים, שישרתו הלאה את המדינה וייתנו את מה שצריך לתת.
ניסן סלומינסקי: עוד שאלה.
ניסן סלומינסקי: בכל אופן, מה שאתם עושים זה דבר נועז מאוד ואפילו יותר נועז אולי מאשר עושה החייל הבודד שמגיע.
ניסן סלומינסקי: כאן אתם עושים את זה בגלוי כרבנים.
ניסן סלומינסקי: יש לכם תמיכה בציבור החרדי ובעולם החרדי?
<ירון דוד: לא מדברים עכשיו על איזשהו חוק גיוס חובה שלוקחים את כולם לבית הסוהר וכל מיני דברים כאלה, אלא מדובר בנוער שלא לומד בישיבה, מה שמוגדר בחור שלא נמצא בישיבה, יש תמיכה מלאה מכל הציבור.
<ירון דוד: בעבר היו הרבה הפגנות וסבלנו אבל היום לציבור הרבה יותר קל לקבל את זה.
<ירון דוד: הוא מקבל שבחור שלא לומד, באמת צריך ללכת לצבא.
<ירון דוד: לא מסתכלים עלינו היום כעל אישזהו שיקצה, כפי שזה נקרא.
<ירון דוד: היום לציבור יותר קל לקבל.
<ירון דוד: בעבר היו הרבה בעיות.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אין פסיקה.
ניסן סלומינסקי: פעם שמעתי שאמרו שגם אם הוא לא לומד, שלא ילך אלא שיישאר כאן.
ניסן סלומינסקי: אין דבר כזה?
<ירון דוד: אני לא שמעתי.
ניסן סלומינסקי: שמעתי את זה לאחרונה.
<ירון דוד: אני דווקא יודע על כאלה שלא למדו בישיבה ודווקא נאמר שאם הרבנים נמצאים שם, תבדקו אם הרבנים נמצאים ואם הם נמצאים, שילך לשם.
<ירון דוד: הפעילות שלנו לא באה לידי ביטוי אך ורק במתן הרצאות ושיעורי תורה וזאת נקודה שחשוב לי להדגיש אותה.
<ירון דוד: יש לנו צוות של חונכים שמגיעים ולכל מחלקה יש חונך.
<ירון דוד: החונך הזה מלווה את החייל מהיום שהוא נמצא אתו – בטירונות, באימון המתקדם וגם בקו הגדוד.
<ירון דוד: החונכים האלו נבחרים והם כאלו שעסקו בנוער ויודעים לעסוק בו.
<ירון דוד: מחברים בין ההורים לבין הבחורים.
<ירון דוד: מחברים משפחות.
<ירון דוד: לפני כן הרי הבחור לא היה בבית וההורים לא רצו להכיר אותו ועוד יותר כי הוא הלך לצבא, אבל כשאנחנו מגיעים, אנחנו מגיעים אחרת.
<ירון דוד: כשהמפקדים עצמם עושים ביקורי בית, אנחנו מתלווים אליהם כי ההורים כשרואים מפקד או רואים איש צבא, זה גורם להם לרתיעה אבל כשאנחנו מגיעים אתם, זה מראה אחר וזה נותן משהו אחר.
<ירון דוד: היחס והקרבה שיש בינינו לבין החיילים היא גבוהה מאוד.
<ירון דוד: לכן זה לא רק שיעורי תורה וזה חשוב לדעת.
ניסן סלומינסקי: אתם עושים דברים נפלאים.
ניסן סלומינסקי: השאלה אם באמת במצב כזה אפשר לסמוך רק על זה שיהיו נדיבי עם כי מה יקרה אם יום אחד העסק יגדל ותצטרכו עשרה או 15 מיליון שקלים?
<ירון דוד: לצורך זה התכנסנו כאן היום.
<ירון דוד: זה באמת דבר שניתן לשאול אותו.
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שהמדינה צריכה להיכנס גם לכאן.
<ירון דוד: המדינה מדברת היום הרבה על שוויון בנטל.
<ירון דוד: דרך אגב, המושג שוויון בנטל הוא לא דבר נכון כי אני לא אוחז בזה שצבא זה נטל.
<ירון דוד: צבא הוא זכות.
ראובן ריבלין: יפה אמרת.
<ירון דוד: אנחנו נותנים כאן את כל הכוח שלנו.
<ירון דוד: הרב צבי קלבנאו שנמצא לצדי משקיע את כל כוחו לאסוף כסף.
<ירון דוד: אם זה פרויקט לאומי, צריך לבוא לידי תמיכה הרבה יותר גבוהה מהמדינה.
<ירון דוד: אנחנו רוצים להגיד כאן דבר אחד.
<ירון דוד: יש לנו הרבה תכניות - שהן פשוט יושבות במגירה - להגברת הדבר אבל אין לנו את התקציב.
ניסן סלומינסקי: הרב, אם ירצה לומר משהו.
<צבי קלנבאו: אני ממייסדי עמותת נצח יהודה ושותף לצבא ולמשרד הביטחון מראשית הדרך.
ראובן ריבלין: הג'וינט לא שותף בעניין הזה?
<צבי קלנבאו: לא.
<צבי קלנבאו: היו שלושה שותפים.
ניסן סלומינסקי: הג'וינט שותף רק במה שנאמר לנו, שזה במסגרת הצבא, להכוונה.
<אמיר וקנין: בקורסים.
<צבי קלנבאו: אנחנו ישבנו ביחד עם דודו ורני, עם אלעזר שטרן ועם יודקה שגב וביחד ייסדנו את הדבר.
<צבי קלנבאו: הצבא הכיר בנו שאנחנו העמותה שמלווה את החיילים של נצח יהודה.
<צבי קלנבאו: אני יכול לחזק את מה שאמר הרב ירון.
<צבי קלנבאו: לא מזמן הבאתי מישהו מאנגליה כדי שיראה את הגדוד ואולי יהיה מעוניין לתרום כסף.
<צבי קלנבאו: הוא חשב שהוא מבין את הצבא, אבל בעצם הוא לא מבין את הצבא וגם לא דובר עברית כל כך טוב, ולכן הוא הביא אתו חבר שהיה מ"פ, יהודי לא דתי, בצבא ומכיר את השטח של הבקעה.
<צבי קלנבאו: הבאנו אותו לטירונות.
<צבי קלנבאו: אכן הם היו בשטח בשדאות.
<צבי קלנבאו: הוא הגיע במחשבה שהרבנים של נצח יהודה מעבירים שיעורים תורניים.
<צבי קלנבאו: אחרי שעתיים החבר שלו אמר לו שהוא טועה כי זה לא עניין של שיעורים אלא הרבנים האלו הם האבא והאימא של החיילים.
<צבי קלנבאו: המעבר מאזרחות לצבא, זה דבר מאוד מאוד קשה.
<צבי קלנבאו: גם המעבר השני, בחזרה לאזרחות, זה עוד סיפור שאנחנו עכשיו עלינו עליו.
<צבי קלנבאו: אבל המעבר מהאזרחות לצבא הוא מאוד קשה.
<צבי קלנבאו: לרבנים זה לא עניין של שיעורים אלא הם פשוט אבא ואימא של החיילים.
<צבי קלנבאו: אני לא אוהב להשתמש במילה מסירות נפש כי היום כל אחד אומר מסירות נפש אבל הרבנים מוסרים נפש יום יום.
<צבי קלנבאו: אין שעות.
ראובן ריבלין: הפוליטיקאים מוסרים נפש.
<צבי קלנבאו: כן, אני יודע, אבל זה עניין של אין יום ואין לילה כי זה לא רק החיילים אלא מדובר גם בהורים, להגיע לעכו בלילה בגלל שהורה לא רוצה לקבל את הבן.
ניסן סלומינסקי: מגיע לכם יישר כוח עצום על הפעילות שאתם עושים.
ניסן סלומינסקי: שרק תגדלו.
ניסן סלומינסקי: ופרצת ימה וקדמה בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: אולי זה כבר במסגרת הוועדה, אני חושב שאנחנו צריכים לדון.
ניסן סלומינסקי: זה שיהיו תורמים שרוצים לתרום, בכבוד, אבל אני חושב שהמדינה כמדינה צריכה לקחת את זה על כתפיה.
ניסן סלומינסקי: אם רוצים לעשות את זה בגדול, אי אפשר לסמוך רק על תרומות והמדינה כן צריכה להיכנס ולממן את זה.
ניסן סלומינסקי: כמו שאמרנו, מדובר בסכומים של עשרה מיליון שקלים, 15, 20 מיליון שקלים, ואלה לא הסכומים שיפילו את צה"ל אבל מצד שני זה הולך לשנות את פני החברה, לפחות לפי תפיסת הממשלה הזאת.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, יש עוד מישהו שרוצה לשאול או להתייחס?
ניסן סלומינסקי: יש עוד דברים שרוצים לומר ולא נאמר?
ניסן סלומינסקי: יש הרבה מה לומר, אבל אני שואל בהקשר.
אלעזר שטרן: העמותה הזאת שעושה עבודת קודש, היא עמותה של הגדוד של נצח יהודה.
אלעזר שטרן: אנחנו כבר עכשיו מדברים עכשיו על כך שהוקם גדוד שני.
<ירון דוד: אנחנו גם שם.
אלעזר שטרן: תכף אני אגיד על זה משהו.
אלעזר שטרן: אני חושב שהעמותה הזאת צריכה למצוא את עצמה תומכת לא בנצחי יהודה וגם היא צריכה לשנות את השם שלה לחיילים הלוחמים.
אלעזר שטרן: נצח יהודה הוא יופי של מותג, אבל אני אומר לכם שלא בטוח שהוא רק מקרב ועלול גם טיפה להרחיק בהיבט של הדימוי שיש לו, כמו שאתם מציגים אותו כאן בהקפדה גדולה מאוד.
אלעזר שטרן: המציאות אליה אנחנו הולכים היא מציאות קצת יותר מורכבת משתי סיבות: האחת, הדימוי של נצח יהודה – ולא סתם שאלתי על הדימוי העדתי - לצערנו הרב בעדה החרדית העדתי, יש לו משקל קשה וכואב.
אלעזר שטרן: הדימוי של נצח יהודה, יש לו דימוי – אני אגיד בשורה התחתונה – לא מושך מספיק קהלים אותם אנחנו רוצים למשוך אליו.
<ירון דוד: כל חי"ר מגיע מאותו מוצא.
<ירון דוד: רוב החי"רניקים באים מהמוצא הספרדי.
אלעזר שטרן: זה בדיוק מה שאני אומר.
<ירון דוד: אנחנו נמצאים בגדוד 97.
<ירון דוד: גדוד 97 הוא חי"רניקים.
אלעזר שטרן: זה לא בדיוק מה שאמרתי, זה בדיוק כמעט מה שהתכוונתי.
אלעזר שטרן: אני חושב שאין לנו ברירה אלא לקחת את הניסיון שלהם מבחינתי עם אותם חבר'ה ושהם יבינו שהם תומכים בחיילים הלוחמים ויכול להיות שלנצח יהודה יצטרך לקום גדוד אח, לפי מה שנאמר כאן, כאילו גדוד אשכנזי, דבר שקשה להגיד אותו.
אלעזר שטרן: אי אפשר להגיד את המשפט הזה ואני כבר מזמן לא יודע להגיד אותו.
אלעזר שטרן: אני חושב שהדימוי של הגדוד, כשרוצים לגדול, צריך להתעדכן.
ניסן סלומינסקי: אלה דברים לא פשוטים אבל יכול להיות.
ניסן סלומינסקי: לא באופן רשמי, אבל באופן מעשי אולי.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו באמת מודים לכם על הפעילות ההתנדבותית העצומה שאתם עושים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מודים לחברינו שעוסקים בנושא הזה שיש בו חשיבות עצומה.
ניסן סלומינסקי: מעבר לכל חשיבות שיש למפקד בצבא, יש חשיבות עצומה וגדולה מאוד.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רק משבחים אתכם.
ניסן סלומינסקי: גם אם יש טעויות וגם אם יש דברים, הטוב הוא כל כך רב על הדברים האלו.
ניסן סלומינסקי: יישר כוח עצום.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים לסעיף הבא, הצעת חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות, התשע"ב-2012.
ניסן סלומינסקי: הוועדה קיימה דיונים לעומק בכל אחד משלושת החלקים של החוק וגם קיימנו הצבעות.
ניסן סלומינסקי: באמת אני משבח את הוועדה על העומק אליו ירדה ועל ההבנות שהושגו במסגרת הזאת, גם על החלק הראשון שהיה פה אחד ועל החלק השלישי שהיה פה אחד.
ניסן סלומינסקי: על החלק האמצעי שכמעט היה פה אחד, אבל עבר ברוב גדול ואני משבח על כך.
ניסן סלומינסקי: בסופו של דבר אישרנו דבר אחד, את סעיף 23, תחילה והוראות המעבר ובהזדמנות זו גם אמרנו שמאחר שנאמרו כאן דברים והנסחים מנסחים אחר כך את החוק, הם צריכים לבדוק שיש רצף ושמירה בכל החלקים ואז לפעמים יש דברים שהם משנים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נחכה עד שהנסחים יסיימו ולכן דחינו את הדיון בנושא משבוע לשבוע, עד שכל הנסחים יסיימו ויביאו לנו דבר מוגמר.
ניסן סלומינסקי: יש לנו את הדבר המושלם ואנחנו דנים בפרק ג', סעיף 23, תחילה והוראות מעבר.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לומר שהישיבה הזאת נקבעה מראש ונדחתה משבוע לשבוע, אבל בימים האחרונים נפל גם נושא שאולי הוא אקטואלי לחוק אבל לא בגינו התכנסנו והישיבה גם לא נקבעה בגינו.
יעקב ליצמן: בכל זאת אנחנו מתערבים במכירה של חברה.
ניסן סלומינסקי: מאחר וזה משליך על דברים מסוימים, הודענו לצדדים שיכול להיות שזה משליך לגביהם, שידעו שמתקיים כאן דיון ואם הם ירצו, הם מוזמנים לבוא, ואם הם יבואו, אנחנו גם נשמח לשמוע אותם.
ניסן סלומינסקי: אם הם יהיו כאן, נשמח לשמוע כשזה יגיע.
זהבה גלאון: הם כאן?
יעקב ליצמן: האם ראוי לקיים דיון על נושא שתלוי ועומד בבית משפט למכירה כלשהי?
זהבה גלאון: זאת לא השאלה, בכל הכבוד.
יעקב ליצמן: לא התערבתי בדבריך.
זהבה גלאון: אבל אני מתערבת בדבריך.
יעקב ליצמן: זה נראה לא טוב, מריח לא טוב ויש לי הרגשה שמשהו מונח מאחורי הדבר.
יעקב ליצמן: אני לא חושב שמותר לוועדת הכספים לדון היום על דבר שתלוי בבית משפט, כאשר החוק הזה פוגע ישירות בנושא.
ניסן סלומינסקי: אני מצטער לומר שהוועדה דנה בחוק הזה במשך זמן רב.
יעקב ליצמן: אבל למה להביא את זה היום?
יעקב ליצמן: למה אתה מביא את זה היום?
יעקב ליצמן: אתה מביא את זה כיום כי זה תלוי בבית המשפט.
ניסן סלומינסקי: אני מעיד עלי שמים וארץ שקבענו את סדר היום ואת הישיבה כאשר אף אחד מאתנו לא ידע על כך.
ראובן ריבלין: לפני שלושה שבועות העיר בית המשפט לכנסת, כאשר הוגש בג"ץ לגבי נושא הגז, שהוא לא מבין את הכנסת.
ראובן ריבלין: אם הכנסת רוצה, הרי היא המחוקק והיא יכולה להביא חוק.
ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שבית המשפט אמר דבר שאני לא יכולתי לבוא ולומר נגדו מילה אחת.
ראובן ריבלין: יכול לבוא ולומר שכבר יצאה החלטה מצד הממשלה איך אתה הולך לעשות חוק, האם החוק יהיה רטרואקטיבי, האם הוא לא יהיה רטרואקטיבי, אבל הבעיה שעמדה בפני בית המשפט היא שהכנסת היא הריבונית והיא יכולה להתערב בכל רגע בו נדמה לה שנעשה איזה שיבוש במערכת או במערכות שקיימות במדינת ישראל.
ראובן ריבלין: אני חושב שאנחנו יכולים לדון.
ראובן ריבלין: אין כאן התערבות בשום דבר.
ראובן ריבלין: אנחנו רק מזהירים שיכול להיות שאיזושהי עסקה מתרקמת כרגע נוכח המצב שבו הכנסת גיבשה את דעתה כדי חוק, עד כדי כך שוועדת הכספים של הכנסת העבירה את החוק מבחינתה לקריאה שנייה ושלישית בפני הוועדה.
ראובן ריבלין: בוודאי שהיא יכולה לבוא ולומר את דברה.
ראובן ריבלין: בית המשפט יבוא אחר כך ויקבע האם החוק הזה הוא רטרואקטיבי או לא רטרואקטיבי.
יעקב ליצמן: למה אנחנו לא יכולים?
ראובן ריבלין: אלה הוראות מעבר ואתה קובע האם המעבר הוא רטרואקטיבי או לא.
ראובן ריבלין: אתה צריך לומר לאנשים שאנחנו השארנו אתכם כדי שתעשו איזושהי טעות ואחר כך אנחנו נביא לידי מצב בו הם יצרו איזושהי מערכת מתוך מחשבה שהמצב החוקי הקיים הוא כזה בעוד שהמצב החוקי למעשה עמד להשתנות.
ראובן ריבלין: לכן בהחלט הוועדה רשאית לדון בזה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו תמיד יושבים ביום רביעי וקובעים את סדר היום.
ניסן סלומינסקי: אני יכול להעיד על עצמי שעד מוצאי שבת לא הייתי בכלל מודע לעניין והראיה שביום ראשון בעיתונים, שמי אפילו לא מוזכר.
ניסן סלומינסקי: לא הייתי מודע לזה.
ראובן ריבלין: זה חמור מאוד.
ניסן סלומינסקי: חוץ מזה, כולם יודעים שאנחנו ניסינו לקבוע את הישיבה משבוע לשבוע ורק חיכינו עד שהנסחיות יסיימו את עבודתן.
ניסן סלומינסקי: לכן אין לזה שום קשר.
יעקב ליצמן: אני מקבל מה שאתה אומר, אבל כדי שאנשים לא יפרשו את זה לא נכון, אני מציע שנחיל את התחולה של החוק בעוד שנתיים-שלוש.
זהבה גלאון: הצעה מאוד מעניינת.
יעקב ליצמן: אני חושב שאם נדון עכשיו, זה כאילו אתה מתערב בעבודת בית המשפט.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, נמצא בפנינו סעיף 23, תחילה והוראות מעבר.
ניסן סלומינסקי: כולנו בקיאים ומודעים לנושא הזה, מה גם שקיימנו דיונים רבים בוועדה בהקשרים האלה.
ניסן סלומינסקי: ביקשנו מהנסחים – קודם כל מהיועצים המשפטיים ואחרי כן מהנסחיות – שיכניסו במסגרת הזאת את מה שביקשה הוועדה.
ניסן סלומינסקי: יש לנו כאן דבר מושלם.
ניסן סלומינסקי: הדברים האלה נעשו כבר לפני כמה חודשים.
<קריאה: בסוף מאי.
ניסן סלומינסקי: זה נעשה בסוף מאי בלי שמישהו דמיין לעצמו וכולי.
ניסן סלומינסקי: כך שאין כאן שום דבר לא רטרואקטיבי ולא משהו שנולד כתוצאה ממשהו.
ניסן סלומינסקי: נכון שהוא משליך.
ניסן סלומינסקי: הוא משליך על הרבה מאוד דברים ולכן גם אפשרתי למישהו שמרגיש שזה משליך עליו, התייחסות.
ניסן סלומינסקי: דרך אגב, לאורך כל החוק הזמנו את כולם ומי שרצה והופיע, קיבל זכות דיבור ואפילו היה מי שהופיע ודיבר כאן פעם ופעמיים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מגיעים לסעיף הזה.
ניסן סלומינסקי: אני מציע שנתחיל להקריא אותו וכשנגיע לסעיפים שאנשים ירצו להתייחס אליהם, יוכלו להתייחס.
<רוני טלמור: 23.
<רוני טלמור: פרק ג' – תחילה, הוראות מעבר והחלה על שותפויות בכפוף להוראות סעיפים קטנים (ב) עד (ט), תחילתו של פרק זה ביום פרסומו של חוק זה (בסעיף זה – יום הפרסום).
ניסן סלומינסקי: קודם היא תסביר.
<רוני טלמור: המטרה של הסעיף הזה היא להכניס את החוק לתוקף ביום הפרסום באופן שהמגבלות שיש בחוק יהיו מיידיות.
<רוני טלמור: מבנים קיימים ייכנסו להוראות המעבר שתכף נגיע אליהן, אבל לגבי מבנים חדשים הכוונה הייתה לאסור אותם מיום הפרסום.
ניסן סלומינסקי: החוק מדבר על כך שכדי לפרק את השכבות.
ניסן סלומינסקי: בניגוד לחוק המקורי, החלטנו לתת את האפשרות – וזה יבוא המשך – להגיע לשכבה שלישית ארבע שנים ולשכבה שנייה שש שנים.
ניסן סלומינסקי: זה לגבי הפירוק אבל למעשה החוק עצמו מתחיל מיום קבלתו בכנסת, כך שליצור דברים חדשים ודאי שלא שייך ולא רלוונטי.
ניסן סלומינסקי: זאת המשמעות של סעיף (א) עם תוספת של סעיף (ג), אני מניח.
יעקב ליצמן: אני מבקש הסתייגות.
ניסן סלומינסקי: ברשותכם, אני מציע שיקראו גם את סעיף (ב) ו-(ג) ואז ניתן את זכות הדיבור.
ניסן סלומינסקי: בבקשה, תמשיכי לקרוא את סעיף (ב) ו-(ג) ואז ניתן את זכות הדיבור.
<רוני טלמור: תחילתו של סעיף 22 לחוק זה, שלושים ימים מיום הפרסום.
<רוני טלמור: סעיף 22 זה הסעיף שכולל תיקונים בחוק החברות, במינוי ממשל תאגידי, וצריך זמן היערכות.
<רוני טלמור: הזמן שהוועדה קבעה בדיונים הקודמים היה שלושים ימים.
<רוני טלמור: על אף הוראות סעיף 19 – חברת שכבה שנייה רשאית להמשיך לשלוט בחברת שכבה אחרת עד תום שש שנים מיום הפרסום, אם שלטה בה לפני יום הפרסום ׁ(בסעיף זה – חברת שליטה אחרת).
<רוני טלמור: על אף האמור בפסקה (1), חברת שכבה אחרת רשאית להמשיך לשלוט בחברת שכבה נוספת רק עד תום ארבע שנים מיום הפרסום אם שלטה בה לפני יום הפרסום.
<רוני טלמור: מטרת הסעיף הזה היא בעצם לייצר את הסדרי המעבר לגבי מבנים קיימים.
<רוני טלמור: הפסקה הראשונה אומרת שחברת שכבה שנייה, שזאת השכבה האחרונה שצריכה להתפרק, נהנית משש שנים בהן היא יכולה להמשיך ולשלוט במה שהיא שלטה קודם.
<רוני טלמור: אנחנו רצינו להוסיף כאן עוד חידוד לנוסח האומר שהיא גם הייתה צריכה להיות חברת שכבה שנייה במועד הפרסום.
<רוני טלמור: לא די שהיא חברת שכבה שנייה במהלך שש השנים אלא שהיא גם חברת שכבה שנייה במועד הפרסום כדי שלא ייווצר מצב שבו חברת שכבה ראשונה הופכת לשנייה ונהנית מההקלה הזאת.
<רוני טלמור: הפסקה השנייה אומרת חברת שכבה שלישית, רביעית וחמישית יכולות להמשיך ולשלוט רק ארבע שנים בחברות שהן שלטו בהן ביום הפרסום.
ניסן סלומינסקי: מה אומר סעיף 19?
<רוני טלמור: סעיף 19 הוא סעיף הליבה של הפרק שקובע את האיסור שלא תשלוט חברת שכבה שנייה בחברת שכבה אחרת.
<רוני טלמור: זה בעצם המצב הסופי.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שהאיסור שחברת שכבה שנייה לא תוכל לשלוט בשכבות אחרות, זה סעיף 19.
ניסן סלומינסקי: והוא חל מיום קבלת החוק.
ניסן סלומינסקי: מיום פרסומו פרט למה שכתוב בסעיף (ג) לגבי מה שקיים שנתנו לו ארבע שנים ושש שנים.
<אבי ליכט: אני רוצה להעיר שכאשר אנחנו מדברים על התרחבות, אנחנו רואים מול עינינו התרחבות למטה.
<אבי ליכט: כלומר, חברה שנייה או שלישית קונה עוד חברות במורד הפירמידה.
<אבי ליכט: החוק כמו שאנחנו מפרשים אותו, וגם בתוספת ההערה הקטנה הזאת, נועד גם למנוע התרחבות למעלה.
<אבי ליכט: כלומר, פירמידה קיימת מקבלת עוד מבנים מעליה שמבחינתנו זה היינו הך.
<אבי ליכט: כלומר, בין אם ההתרחבות למעלה ובין אם היא התרחבות למטה, אנחנו עושים סוג של הקפאה איך שהם היו.
<אבי ליכט: אנחנו לא רוצים שהם יתרחבו לא למעלה ולא למטה.
<אבי ליכט: זאת הכוונה.
יעקב ליצמן: מתי נולדה התוספת הזאת?
ניסן סלומינסקי: לפני חצי שנה.
ניסן סלומינסקי: אם אני זוכר, גם מרב הייתה פעילה מאוד ובסוף גם ביקשתי שינסחו את זה בצורה כזאת שהדבר הזה יהיה ברור.
יעקב ליצמן: מיום הפרסום.
זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, אני רוצה להעיר כמה הערות אבל לפני כן אני רוצה להציע הסתייגות בשמי ובשם חברי הכנסת גילה גמליאל, אראל מרגלית ואחמד טיבי.
זהבה גלאון: ההסתייגות שלנו מתייחסת לסעיף 23(ג) ועכשיו אני רוצה לומר מהי ההסתייגות.
זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר מה הן שתי ההסתייגויות אבל קודם אני אנמק.
זהבה גלאון: ועדת הכספים, לא הצלחתי לשחזר כמה זמן הוועדה כבר יושבת על המדוכה בעניין חוק הריכוזיות.
זהבה גלאון: זה יהיה מוגזם לומר שנה?
זהבה גלאון: בקירוב שנה.
אחמד טיבי: שנה פרלמנטרית.
ניסן סלומינסקי: חצי שנה.
זהבה גלאון: יותר.
זהבה גלאון: אדוני, כשנהנים הזמן עובר מהר.
זהבה גלאון: קודם לחקיקת החוק, לפני שהחוק הובא לוועדה, ישבה ועדת הריכוזיות על המדוכה במשך קרוב לשנתיים, מ-2010.
זהבה גלאון: הסיבות בגינן - או אחת הסיבות, אני אנסח את זה כך - החליטו לחוקק את חוק הריכוזיות הן כדי לשדר איזושהי אמירה ברורה - אני אומרת שיש הרבה נושאים אבל אני לא נכנסת לכולם אלא למה שרלוונטי לענייננו – שפירמידות שהן בעלות יותר משתי קומות, זאת תופעה שמסכנת את המשק.
זהבה גלאון: דיברנו על זה כאן לא פעם ולא פעמיים.
זהבה גלאון: זאת תופעה שמסכנת את המשק, מסכנת את כספי הציבור ולכן אנחנו מבחינת המהלך שאנחנו עושים, אם היום אנחנו מחוקקים חוק ואנחנו רואים שבמקביל – הרי אמרת קודם שיכול להיות שיימצאו כאן נציגי הגופים לגביהם כרגע מתגבש הסדר ב-IDB –
ניסן סלומינסקי: או אחרים.
זהבה גלאון: או אחרים.
זהבה גלאון: בסדר, מקובל עלי.
זהבה גלאון: אם אנחנו עכשיו מחוקקים חוק ואנחנו לא מכניסים את הסעיפים האלה שנקבתי בהם כהסתייגות לחוק, אנחנו עושים צחוק מתכלית חוק הריכוזיות ומכוונת המחוקק מלכתחילה.
זהבה גלאון: אני רוצה לנמק ולפני שאני מנמקת אני רוצה לקבוע שאנחנו מציעים לאסור על הקמת פירמידות חדשות לאלתר, מהיום, ממחר בבוקר.
זהבה גלאון: אנחנו לא רוצים שיהיה כאן מצב שאחת החברות הגדולות במשק, שבגינה - או היא מהווה את אחת הסיבות בגינה ולא רק היא – הביאו לחוקק את חוק הריכוזיות כי ראינו מה קורה לחברות ממונפות, חברות שיש להן פירמידות ועוד ועוד, חברות רעועות שבונים עליהן עוד ועוד שכבות, אנחנו בגינן התכנסנו ועכשיו הולך להתגבש הסדר בבית משפט ובעצם אנחנו נמצאים בסיטואציה – ועמד עליה חבר הכנסת ליצמן – שהיא סיטואציה בעייתית.
זהבה גלאון: זאת אומרת, יש הסדר שנעשה בבית המשפט, הסביר חבר הכנסת רובי ריבלין מה אמר בית המשפט במקרה של הגז, יש כאן איזה סוג של מרוץ סמכויות בין הרשות המחוקקת, בין הזמן שאנחנו מבקשים לחוקק את החוק בכנסת, לבין השגת ההסדר ב-IDB.
זהבה גלאון: אם ההסתייגות שלנו לא תיכנס לחוק, אנחנו מאפשרים ל-IDB לכלול בהסדר שמתגבש, להקים פירמידה חדשה בת למעלה משבע קומות.
אחמד טיבי: בהסכמת בית המשפט?
זהבה גלאון: אין מניעה כרגע שבית המשפט יאסור את זה.
זהבה גלאון: אין חוק ולכן למה שהוא יאסור את זה?
מיקי רוזנטל: חשוב מאוד שמה שקורה כאן יגיע לבית המשפט שיבין את רוח הדברים והלך הדברים של הוועדה, כדי שגם זה יהיה שיקול בבית המשפט.
יעקב ליצמן: חמור מאוד מה שאתה אומר, מיקי.
מיקי רוזנטל: זה ממש לא חמור.
מיקי רוזנטל: זה חשוב.
זהבה גלאון: אני רוצה להשלים את הטיעון.
אחמד טיבי: האם מטרת הדיון הזה לסכל החלטה של בית המשפט?
זהבה גלאון: המטרה של הדיון הזה – אל תתבלבל – היא לחוקק חוק ריכוזיות שלוקח בחשבון דינמיקה של חיים.
זהבה גלאון: אם אנחנו מחוקקים היום חוק ואנחנו יודעים שכרגע עומד הסדר כזה, זה כרגע ידוע, בעוד חודש יהיה הסדר אחר – עשינו צחוק מהחוק.
זהבה גלאון: בעצם מנענו מקבוצות ריכוזיות במשק את כל מה שרצינו למנוע ויש קבוצה אחת שאנחנו יודעים, שזה קורה עכשיו, זה קורה בזמן נתון.
זהבה גלאון: לכן חבר הכנסת טיבי, אני אשמח אם תשקול את זה בהמשך הדברים ותצטרף להסתייגות הזאת כי אני חושבת שאנחנו כוועדת כספים צריכים לאסור על הקמת פירמידות ואם לא מעכשיו – אז ממחר בבוקר.
זהבה גלאון: מה שקורה כאן, יהיה כאן מחטף.
זהבה גלאון: אנחנו לא טומנים את הראש בחול ואנחנו יודעים שיקימו עכשיו פירמידות.
זהבה גלאון: אני רוצה לסיים ולומר שדיברו לפני גם באופן לא פורמלי ואמרו שאם עכשיו תחילו את זה, יש כאן ארבעים אלף אנשים שעובדים ואני רוצה להמשיל את מה שהולך לקרות כאן אם לא נעשה את זה עכשיו.
זהבה גלאון: תחשבו על מגדל, על אחד המגדלים הגבוהים, שהוא רעוע, שהתשתית שלו רעועה ויש בו ארבעים אלף אנשים ועכשיו אנחנו מוסיפים עוד קומה למגדל רעוע.
זהבה גלאון: אנחנו מבקשים להכניס לסעיף 23(א) שבכל מקום שבו יופיע יום הפרסום, יהיה כתוב ה-25 בנובמבר ובסעיף (ג) במקום שש שנים, יהיו ארבע שנים.
זהבה גלאון: אני רוצה להעיר משהו בעניין ארבע השנים.
זהבה גלאון: כמו שאתה יודע, בעקבות הפנייה שלי לבית המשפט – שבהזדמנות אחרת אומר למה היה צריך להגיע לפנייה לבית המשפט - פורסמו הפרוטוקולים של ועדת הריכוזיות.
זהבה גלאון: גם בהמלצות של ועדת הריכוזיות דובר על ארבע שנים.
זהבה גלאון: זה מה שהפרוטוקולים אומרים.
זהבה גלאון: לא ברור את האינטרסים של מי זה משרת עכשיו שפתאום מדברים על שש שנים.
ראובן ריבלין: כי הם נתנו שלוש ואחר כך הם אמרו ארבע
<קריאה: זה יוצא 12.
זהבה גלאון: הייתה הסכמה על שש, על יישום החוק.
זהבה גלאון: כאן לא מדובר על יישום.
זהבה גלאון: אני יודעת מה היה ההיגיון.
ראובן ריבלין: הם רצו לתת להם הקלה.
זהבה גלאון: אני גם יודעת את מי משרת אותו הגיון.
ניסן סלומינסקי: בגלל שהורידו את השכבה השלישית, היו צריכים להוסיף.
זהבה גלאון: אדוני, אני רוצה לומר שאם בהצעת החוק שלנו עכשיו אנחנו לא נקבע את מה שאנחנו מציעים בהסתייגות, זה נותן פתח שבתקופה המעבר הזאת – כמו שאומרת חברת הכנסת גילה גמליאל - של שש השנים יהיו הסדרים כאלה שכל מה שהכנסת הזאת עשתה עכשיו, היא עשתה סתם.
זהבה גלאון: זאת עבודה לריק, עבודה לשווא.