GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ירון גינדי: אנחנו הצגנו לרשות המסים את זה שלשכירות לוקחים בשנה כשמונים מיליון שקלים פחות ביטוח לאומי מאשר לוקחים מעצמאיות בדמי לידה.
<ירון גינדי: החישוב של ביטוח לאומי על מס ההכנסה שהוא מוריד במקור מהשכירות שגוי.
<ירון גינדי: לשכת יועצי המס הציגה את זה בפני רשות המסים והיא נתנה לה נייר עמדה.
<ירון גינדי: זה, רבותיי, עוד מקור תקציבי.
<ירון גינדי: בואו נחשוב על עוד דבר.
<ירון גינדי: אתם יודעים שבקיבוצים יש חישוב נפרד בחוק.
<ירון גינדי: זאת אומרת, לאורך כל השנים האחרונות, אם אני חבר קיבוץ ואני עובד באותו מפעל, בעל ואישה בקיבוץ, אנחנו זכאים לחישוב נפרד.
<ירון גינדי: אין חישוב מאוחד בקיבוצים.
<ירון גינדי: למה צריכה להיות אפליה כזאת?
<ירון גינדי: למה אנחנו לא בודקים את הסעיפים התקציביים בכמה זה השפיע על תקציב המדינה, אותה אפליה של שישים שנים שבקיבוצים היא קיימת ובמגזר שהוא מחוץ לקיבוצים היא לא קיימת?
<ירון גינדי: אני רוצה שאנחנו לא נסיט את הדיון רק לחישוב הנפרד.
<ירון גינדי: יש כאן עוד שני דברים חשובים מאוד מרכזיים.
<ירון גינדי: האחד, נושא קנס הגירעון.
<ירון גינדי: שימו לב, קנס הגירעון כאן הוא יותר גבוה ממי שאפילו נחשד בחשבוניות פיקטיביות או הורשע.
<ירון גינדי: שלושים אחוזים.
<ירון גינדי: זאת העבירה הכי חמורה בפקודת מס הכנסה?
<ירון גינדי: האם אנחנו רוצים שהדבר הזה ישמש שוט כנגד האזרחים ויפחיד אותם?
<ירון גינדי: הדבר האחרון הוא הנושא של עבודה מהבית.
<ירון גינדי: רבותיי, ההגדרה כאן היא הפעילות, מקור ההכנסה, נעשית מהבית.
<ירון גינדי: אם אנחנו זוג עורכי דין ויש לנו משרד בישוב שלנו ויש לנו גם משרד בעיר הגדולה?
<ירון גינדי: מה ההגדרה של מרבית?
<ירון גינדי: מרבית השעות שאני מקדיש או מרבית ההכנסה שאני מפיק משני המשרדים?
<ירון גינדי: אם אותו לקוח נפגש אתי בבית פעם אחת ופעם אחת הוא נפגש אתי במשרד שלי בתל אביב, איך אני אחשב את ההכנסה?
<ירון גינדי: איפה המרבית?
<ירון גינדי: מה אתם עושים כאן?
<ירון גינדי: אתם עוד פעם לוקחים את האזרחים לבתי המשפט בגין תרגום המרבית ויהיו לנו פסקי דין בעניין הזה.
<ירון גינדי: עבודה מהבית, בעת המודרנית, צריך לקבל אותה בלי תנאים אם היא מתקיימת.
<ירון גינדי: אם היא לא מתקיימת, שלא ייתנו שקל.
<ירון גינדי: תודה.
יעקב ליצמן: גם לחברי הכנסת לא מכירים בעבודה בבית.
<ירון גינדי: אני יכול לתת לך על זה הרצאה.
אראל מרגלית: ניסן, אני מכיר את השיח של עצמך עם עצמך.
משה גפני: אני רוצה לדעת טכנית.
משה גפני: אנחנו מקיימים את הדיון אבל בסוף נקבל את מה שהממשלה אומרת?
ניסן סלומינסקי: בסוף יהיו הצעות עליהן נקיים הצבעה.
ניסן סלומינסקי: מה שרוב חברי הכנסת יחליטו, כך יהיה.
יעקב ליצמן: שר האוצר יחזור בו בשבוע הבא.
ניסן סלומינסקי: לה"ב.
<איתי הכהן: שמי עורך דין איתי הכהן.
אראל מרגלית: אתם יודעים שבוועדה לביקורת המדינה מדברים עכשיו על האפליה באשראי של הבנקים בין קטנים לגדולים?
אראל מרגלית: אף אחד מאתנו לא שם.
ניסן סלומינסקי: אין תיאום.
אראל מרגלית: מדבר שם המפקח על הבנקים.
ניסן סלומינסקי: זה גם יגיע אלינו.
<איתי הכהן: אני מברכים על הצעת החוק, על העיקרון שאומר שמבטלים את החישוב המאוחד לבני זוג בעסק משותף.
<איתי הכהן: אני רוצה להפנות את תשומת לב חברי הוועדה לאותיות הקטנות של החוק.
<איתי הכהן: מדובר בתנאים המקבילים שנכללים בפסקה (ד)(1).
<איתי הכהן: ראו, למשל התנאי שיגיעתו האישית של כל אחד מבני הזוג נחוצה לייצור הכנסה ממקור הכנסות המשותף.
<איתי הכהן: זאת אומרת, פקיד השומה הופך להיות המנהל הכללי העליון של העסק המשותף של בני הזוג והוא יחליט.
משה גפני: מהיכן אתה קורא?
<איתי הכהן: הצעת החוק הממשלתית.
משה גפני: אתם כל הזמן מתייחסים כאילו יש רק הצעת חוק אחת, ממשלתית.
<איתי הכהן: צודק.
<איתי הכהן: אני אתייחס גם להצעות הנוספות.
<איתי הכהן: אני מתייחס להצעת החוק הממשלתית, לסעיף 1(ד)(1)(א).
<איתי הכהן: התנאים.
<איתי הכהן: כתוב: הוראות סעיף קטן (א) יחולו גם לגבי בני זוג שיש להם מקור הכנסה משותף רק אם יתקיימו כל אלה.
<איתי הכהן: שימו לב, כל אלה.
<איתי הכהן: ומה הם התנאים?
<איתי הכהן: יגיעתו האישית של כל אחד מבני הזוג נחוצה לייצור הכנסה מקור הכנסה משותף.
<איתי הכהן: זאת אומרת, מס הכנסה יהפוך להיות המנהל הכללי של כל עסק והוא יגיד איזה נחוץ או לא נחוץ.
משה גפני: היושב ראש לא מקשיב לך.
משה גפני: אדוני היושב ראש, ההבדל בין הצעת החוק הפרטית לבין הצעת החוק הממשלתית, על מי מוטלת חובת ההוכחה.
משה גפני: האם מוטלת חובת ההוכחה על הזוגות או מוטלת חובת ההוכחה על פקיד השומה?
משה גפני: בהצעת החוק הממשלתית היא מוטלת על הזוגות, כמו שהוא מתאר את זה עכשיו, ובהצעת החוק הפרטית היא מוטלת על פקיד השומה.
משה גפני: זה הבדל שמים וארץ.
משה גפני: בועז, שאלת אל הפרטי והממשלתי, הנה, זה ההבדל.
<איתי הכהן: אני מפנה אתכם לעוד תנאי.
<איתי הכהן: כל אחד מבני הזוג מקבל הכנסה התורמת את תרומתו לייצור הכנסה, מקור הכנסה משותף.
<איתי הכהן: מה זה תואמת?
<איתי הכהן: מי יקבע מי תואמת ומי לא תואמת?
<איתי הכהן: אחר כך, הסעיף שחברי מלשכת יועצי המס הזכיר, הסעיף השלישי האומר שמרבית פעילות מקור הכנסה נעשית מבית המגורים.
<איתי הכהן: הרי כדי לקבוע כאן תנאים צריך לכתוב חלק חדש בפקודת מס הכנסה שבכלל מסביר האם מרבית הפעילות קיימת או לא קיימת במקור הכנסה.
<איתי הכהן: אנחנו רוצים לעודד אנשים לעבוד מהבית שלהם.
<איתי הכהן: לכן מה שאנחנו מציעים זאת הצעה פשוטה והיא כתובה בחלקה בהצעות החוק הפרטיות.
<איתי הכהן: פשוט לבטל את סעיף קטן (ד) ו-(ה) ולקבוע שהכנסה של בני זוג, בין אם הם עובדים בעסק משותף ובין אם הם לא עובדים בעסק משותף, היא חישוב נפרד, אלא שלפקיד השומה יש סמכות כללית בסעיף 86 לפקודה להתערב אם מישהו עושה פוילה-שטיק.
<איתי הכהן: ואדרבה, רצוי וחובתו להתערב בדברים האלה.
<איתי הכהן: יש לו סמכות כללית בסעיף 86 לפקודה ויש לו את הסעיפים הפליליים לפקודה וכדאי לעשות בהם שימוש.
<איתי הכהן: אדרבה, אם אנחנו קובעים כאן תנאים מיוחדים, אנחנו לא יודעים איך בתי המשפט יפרשו את זה.
<איתי הכהן: יכול שופט לקבוע שדווקא במקרים האלה יש לו סמכות אבל במקרים אחרים אין לו סמכות או לקבוע הפוך.
<איתי הכהן: אי אפשר לדעת ולכן אנחנו מציעים דבר פשוט – לבטל את החישוב המאוחד בלי שום תנאים מגבילים.
<רמי אריה: אדוני היושב ראש, בערך משנת 2007 אני מייצג כעורך דין את בני הזוג שנמצאים כאן ויושבים מאחורי.
<רמי אריה: אני מבקש להתייחס.
ניסן סלומינסקי: עוד מעט אני אגיע אליך.
ניסן סלומינסקי: אני חשבתי שאתה מייצג את לשכת עורכי הדין.
<רמי אריה: לא.
ניסן סלומינסקי: עוד מעט נגיע אליהם ואז אם הם ירצו, הם ידברו, ואם הם ירצו, אתה תדבר בשמם.
<שוש שחם: משנת 2001 ייצגתי את לשכת עורכי הדין בכנסת ועכשיו זיו מייצג את הלשכה אבל אני אבקש גם את רשות הדיבור.
<רמי אריה: אני מבקש לדבר אחרי זיו.
<זיו שרון: אני רוצה לומר מספר דברים.
<זיו שרון: ראשית, אנחנו כלשכה גם בגלגולים שהיו עוד בתקופת חבר הכנסת גפני כיושב ראש ועדת הכספים הצענו באמת לפשט את הדברים ולבטל את שני הסעיפים, גם את 66(ד) וגם את 66(ה).
<זיו שרון: אני אוסיף ואומר שלא רק זה שיש סעיף 86 אלא קיימים עוד שני סעיפים בפקודת מס הכנסה שמאפשרים כבר היום לעשות את הדברים כמו שצריך.
<זיו שרון: סעיף 17 לפקודת מס הכנסה שעוסק בהוצאת הוצאות, כי מוצאת משכורת, השאלה איך היא מוצאת, וסעיף 30 שמאפשר למנהל רשות המסים להתערב אם המשכורת היא משכורת מוגזמת.
<זיו שרון: לכן בסופו של דבר לטעמי או שצריך לבטל את הסעיפים האלה מלכתחילה או להטיל מבחן שנותן את הכוח למנהל רשות המסים להתערב – ומצדי, שתהיה חובת דיווח כזאת או אחרת – אבל הנטל הוא על מנהל רשות המסים כי אחרת התוצאה תהיה תוצאה שכל פקיד שומה יכופף את היד לכל אדם בצורת הניסוח שהיום נמצאת ומורכבת מהמון המון פרטים שחובת ההוכחה היא על אותה משפחה.
<זיו שרון: ביחס לרטרואקטיביות נדון אחר כך.
עיסאווי פריג': יש דבר שנקרא תכנון מס.
עיסאווי פריג': זה בשר למערכת איך לתכנן את המס הן מבחינת הרשות והן מהצד השני.
עיסאווי פריג': אתה משאיר את זה פתוח.
<שוש שחם: אני עורכת דין שוש שחם.
<שוש שחם: בשנת 2000 התחלתי לגלגל את הנושא עם חבר הכנסת אברהם פורז.
<שוש שחם: אני חושבת, כפי שנאמר בתחילת הישיבה, שאכן היום זה יום חגיגי.
<שוש שחם: אני רואה את זה כיום חגיגי ואני מברכת את כל חברי הכנסת היושבים כאן, גם את כבוד מנהל רשות המסים שהסכים לנוסח הזה ואת הממשלה, את שר האוצר.
<שוש שחם: אני חושבת שאנחנו עושים כאן צעד אחד כדי לעשות השוואה.
<שוש שחם: בכל העולם אין דבר כזה חישוב מאוחד.
<שוש שחם: בכל העולם החישוב הוא נפרד ולא משנה אם זה אבא ובת שעובדים בעסק או אם זה בעל ואישה שעובדים בעסק, אלה שני אנשים כאשר לכל אחד מהם יש את הזכות למס הכנסה פרוגרסיבי.
<שוש שחם: אפילו נתתי כדוגמה את הודו, שזאת מדינה מתפתחת, איפה אנחנו ואיפה הם, גם שם יש חישוב נפרד ובלבד שלאישה יש כישורים.
<שוש שחם: לכן אני מברכת על כך שהגענו ליום הזה ואני מאוד מקווה שעם כל הוויכוחים כאן, בכל זאת תהיה כאן היום הצבעה והנוסח הזה יעבור.
<שוש שחם: שתי הערות קטנות לנוסח.
<שוש שחם: הערה ראשונה היא לסעיף 1 בו כתוב "במקום סעיפים קטנים (ד) ו-(ה)".
<שוש שחם: הכוונה של הצעת החוק הזאת היא לבטל את סעיף קטן (ה) שקיים היום.
<שוש שחם: לדעתי צריך לשנות כאן את הנוסח ולהוסיף סעיף קטן נוסף בו ייאמר שסעיף קטן (ה) מבוטל.
<שוש שחם: צריך להתייחס גם לסעיף 67 לפקודת מס הכנסה.
<שוש שחם: סעיף 67 מדבר על הכנסת איש ואישה במשק חקלאי וסעיף 67(א) קובע שלא יורשה חישוב מס נפרד לפי סעיף 66.
<שוש שחם: לדעתי צריך להתייחס בחקיקה שנעשית עתה לזה שסעיף 66(ד) החדש גובר גם על סעיף 67.
<שוש שחם: תודה רבה כבודו וכל הכבוד.
עיסאווי פריג': ניסן, ברשותך, אתה מעריך שההצבעה תהיה אחרי 12:30?
ניסן סלומינסקי: המשלחות צריכות לדבר.
ניסן סלומינסקי: תהיה לנו באמצע הפסקה קצרה לנושא האובדנות כי היום בכנסת מציינים את יום האובדנות.
עיסאווי פריג': אבל לא לפני 12:30.
ניסן סלומינסקי: לא לפני 12:30.
<מנחם קירשבלום: אני יושב ראש הוועדה המקצועית של לשכת יועצי המס.
<מנחם קירשבלום: אני רוצה להתייחס לשני דברים.
<מנחם קירשבלום: לנושא העבודה מהבית, ההגבלה על אופן החישוב כאשר העבודה נעשית מהבית.
<מנחם קירשבלום: החשש שיכול להיות לפקיד השומה לגבי בני זוג שעובדים בבית שאולי היא באמת לא עובדת, ואולי הוא באמת לא עובד שם.
<מנחם קירשבלום: לפי החוק פקיד השומה רשאי להיכנס לכל מקום שמתנהל שם עסק.
<מנחם קירשבלום: למעשה את אותה ביקורת שהוא יכול לעשות במשרד של מישהו, הוא יכול לעשות גם בבית בתנאי שבני הזוג באמת הצהירו שהם עובדים בעסק.
ניסן סלומינסקי: גם אם הם עובדים שעות נוספות הוא יכול לבוא לבקר אחר כך?
ניסן סלומינסקי: סתם שאלתי.
<מנחם קירשבלום: היום הרבה אנשים, בגלל שניתן לעבוד עם מחשבים, עובדים מהבית.
<מנחם קירשבלום: יש כאלה שעושים זאת מאחר שחבל לשלם הוצאות עבור משרד חיצוני.
<מנחם קירשבלום: ממש לא צריך להתעקש על ההתניה הזאת.
<מנחם קירשבלום: אני מציע שזה לא ייכלל בחוק.
<מנחם קירשבלום: לגבי העלות התקציבית.
<מנחם קירשבלום: אנחנו יודעים שמלכתחילה זה לא היה צריך להיכנס לתקציב.
<מנחם קירשבלום: אם מדובר על 280 מיליון – ואני לא מאמין בזה – נעשו כאן חישובים אחרים.
<מנחם קירשבלום: אני לא סומך על החישובים האלה, אבל נגיד שכן.
<מנחם קירשבלום: הסכום הזה מלכתחילה לא היה צריך להיות בתוך התקציב ולכן לא מדובר על להוציא אותו.
<מנחם קירשבלום: הסכום הזה כבר נכנס בשנים עברו והיה בתוך התקציב, וכך הוא חסך מקורות אחרים באותן שנים.
<מנחם קירשבלום: מי נהנה באותן השנים מהכספים האלה שמימנו את התקציב?
<מנחם קירשבלום: לדעתי מי שנהנה – או לא לדעתי – אלה כולנו ביחד.
<מנחם קירשבלום: כל אחד מאתנו שילם פחות מסים.
<מנחם קירשבלום: כל אחד מאתנו במהלך כל השנים שילם פחות מסים בגלל בני זוג ששילמו מסים שלא היו צריכים לשלם.
<מנחם קירשבלום: אם ייקבע שלא תהיה תחולה רטרואקטיבית, אולי נטיל את הנטל על כל אלה שנהנו מזה עד עכשיו.
<מנחם קירשבלום: חישוב פשוט שלוקח את ה-280 מיליון שקלים, אם נקבל אותם כמו שזה ונחלק את הסכום לשלושה מיליון ו-800 אלף אנשים שעובדים במשק, זה יוצא בערך שישה שקלים לאדם.
<מנחם קירשבלום: שישה שקלים לאדם מהם נהנו אותם אנשים במהלך השנים.
<מנחם קירשבלום: בהצעה אחרת שתהיה להעלות את המסים או להפחית את המסים, עשו את זה רק בשבריר אחוז פחות וכיסיתם גם את ה-280 מיליון שקלים אלה לאורך שנים.
<מנחם קירשבלום: תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: אני עובר למשפחות.
ניסן סלומינסקי: יש לי כאן רשימה של אנשים שביקשו לדבר.
ניסן סלומינסקי: רמי, אתה מייצג את כולם או את חלקם?
<רמי אריה: אני לא יודע אם אני מייצג את כולם אבל אני חושב שאני מייצג את רובם ככולם.
<רמי אריה: אני חושב שאני הכי בקיא בנתונים ואני באמת מבקש שחברי הכנסת יקשיבו לי לרגע אחד.
ניסן סלומינסקי: אתה תדבר במקום המשפחות?
<רמי אריה: חברי כנסת נכבדים, אנחנו נמצאים כאן במצב של על הדבש ועל העוקץ.
<רמי אריה: על הדבש, אנחנו נמצאים במצב שסוף סוף יתוקן המעוות ואני אומר בהסכמה עם אנשי רשות המסים ועם אנשי משרד האוצר ובוודאי עם חברי הכנסת הנכבדים, גפני, שטרית וחברי כנסת אחרים שמסכימים.
<רמי אריה: בדבש, מ-2014 אנחנו נקבל חישוב נפרד סוף כל סוף, עם כל האילוצים שיש, שאני לא אוהב אותם אבל באמת צריך לברך על הדבש הזה.
<רמי אריה: אנחנו נמצאים בפני העוקץ והעוקץ הוא שאתם, אם תאשרו את התחולה מה-1 בינואר 2014, עשרות אלפי זוגות שעוד לא קיבלו שומות של מאתיים אלף שקלים או 300 אלף שקלים, יקבלו שומות.
<רמי אריה: אנחנו מדברים על אנשים שעד עכשיו עוד לא נבדקו בכלל והם לא יושבים כאן.
<רמי אריה: כאן ישובים מתי מעט, יושבים כאן עשרים-שלושים אנשים.
ניסן סלומינסקי: אתה לא מייצג אותם.
<רמי אריה: אתם כחברי כנסת תצטרכו לעמוד במצב שיפנו אליכם קרובי משפחה, חברים ושכנים שעובדים ביחד.
<רמי אריה: הם חטאו חטא עצום בשנים 2009, 2010, 2011 הם קיבלו מאתיים אלף שקלים ועכשיו הם יקבלו גם על 2011 ועל 2012 ועל 2013 שעוד לא הוגש דוח, בעוד שנה מהיום.
<רמי אריה: אתם חברי הכנסת תהיו אחראים לכך שזוגות יצטרכו לשלם באדיבותו של מנהל רשות המסים רק את הקרן אבל זה מאתיים אלף שקלים לכל שלוש שנים ועוד שלוש שנים שעוד לא הזמינו אותם.
<רמי אריה: אנחנו מדברים על 400 אלף שקלים.
<רמי אריה: קחו בחשבון כאשר אנחנו מדברים על רטרואקטיביות, זה לא שיש עלות תקציבית לרשות המסים או לאוצר המדינה.
<רמי אריה: יש עלות תקציבית לזוגות שהגישו וביקשו חישוב נפרד בשנים קודמות כי בית המשפט העליון אפשר להם את זה ב-2003, כי בתי המשפט המחוזיים בתל אביב ובנצרת אישרו להם את זה ב-2008.
<רמי אריה: הם לא באו על דעת עצמם ועשו דין לעצמם.
<רמי אריה: לפי הנתונים של רשות המסים שנמצאים אצלי – ואני מתפלא שהם לא נמצאים בפניכם – שבעים אחוזים מהזוגות ביקשו חישוב נפרד מ-2005.
<רמי אריה: בואו נשאל מה קורה עם השלושים אחוזים הנותרים.
<רמי אריה: אמר כאן עופר מנירב מלשכת רואי חשבון, ובצדק, שמי שלא הגיש, יודע כנראה למה הוא לא הגיש ואולי הוא בכלל הפסיד, אולי היו לו הכנסות נמוכות, אולי זה לא עניין אותו, אולי שיקולים אחרים של ביטוח לאומי, אבל שבעים אחוזים מ-21 אלף זוגות הגישו חישוב נפרד.
<רמי אריה: 21 אלף זוגות אלו יבואו אליכם בעוד יומיים, בעוד חודשיים, בעוד חצי שנה, כי הם יקבלו עלות תקציבית שלהם לשלם כל אחד 400 אלף שקלים כפול עשרים אלף זוגות.
<רמי אריה: רשות המסים, אם היא צריכה להחזיר כסף, זה כמו שאמר עופר מנירב, ובצדק, התחשיבים כרגע בפנינו - למה לא הונחו בפניכם?
<רמי אריה: אני לא יודע - 150 מיליון שקלים כולל חבויות שהן לא חישוב נפרד.
<רמי אריה: מול ה-150 מיליון שקלים שהמדינה צריכה להחזיר, עומדים חבויות של ארבעה מיליארד שקלים שילכו לגבות על חשבון שנים קודמות בשנת 2014.
<רמי אריה: זה לא בתקציב 2014, אלה עודפים שלא תבינו מהיכן יבואו אליכם כי יש עשרים אלף זוגות מסכנים, אשמים, שחטאו, פשעו, עבדו ביחד עם בן זוגם.
<רמי אריה: אתם חייבים להבין שכאשר אתם עושים עכשיו תיקון רטרואקטיבי, זה תיקון שהוא מותר לכם מבחינה משפטית.
<רמי אריה: למה הוא מותר לכם מבחינה משפטית?
<רמי אריה: כאשר אתם עושים עכשיו תיקון רטרואקטיבי של חקיקה, זה דבר שמותר על פי דין.
<רמי אריה: מותר לתת הקלות בשיטה רטרואקטיבית.
<רמי אריה: נתנו הקלות כאלה ברווחים הכלואים, כמו שאמרה חברת הכנסת מרב מיכאלי, ונתנו הקלות כאלה כאשר קבעו מכסת דיבידנד של 12 אחוזים במקום 25 אחוזים.
<רמי אריה: קבעו הקלות כאלה כאשר קבעו את סעיף 93(א) ב-2003, רטרואקטיבית ל-2002.
<רמי אריה: אני לא מדבר כאן על מבצעים אלא אני מדבר על מצב עמום שאנחנו רוצים להבהיר את החקיקה כמו שקבע בית המשפט העליון.
<רמי אריה: תחשבו על העלות הזאת.
<רמי אריה: תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: מהמשפחות, שחר, אתה תתחיל אבל תגביל את עצמך לשלוש דקות כי את הדברים כבר שמענו.
<שחר שקורי: אני לא דברן גדול.
ניסן סלומינסקי: מי שמתחיל כך, אני בבעיה.
<שחר שקורי: ב-2007 הלכתי למחוזי עם רמי אחרי שניתן פסק הדין בעניינו של קלס ובמחוזי ניצחנו בנושא הזה.
<שחר שקורי: היום רשות המסים מבקשת ממני כמעט 500 אלף שקלים על כך שעבדתי עם אשתי.
<שחר שקורי: אם הייתי יודע על הדבר הזה, לא הייתי מתחתן עם אשתי.
קארין אלהרר: כך אתה מוותר על אהבה בשביל כסף?
<שחר שקורי: היום כדי להחזיק עסק, אתם פשוט לא יודעים מה זה להיות עצמאי.
קארין אלהרר: אנחנו דווקא כן יודעים.
<שחר שקורי: אתה מקבל היום צו עיקול 300 אלף שקלים, 400 אלף שקלים ואתה לא מבין מאיפה זה בא לך.
<שחר שקורי: עשיתם את החישוב מה יהיה הנזק, כמה עסקים ייסגרו בגלל הדבר הזה?
<שחר שקורי: פעם בדקתם את הנושא הזה?
<שחר שקורי: תחשבו כמה עסקים ייסגרו בגלל הכסף הזה.
<שחר שקורי: אתם רואים רק מספרים ורק פסיקות.
<שחר שקורי: אנחנו רוצים להתפרנס בכבוד.
<שחר שקורי: איזה מין דבר זה שאתה עובד וכל פעם מפלים את אשתי בגלל תקציב המדינה, בגלל שאין כסף.
<שחר שקורי: אני שילמתי מהיום שהתחתנתי מיליון וחצי שקלים יותר מכל זוג במדינת ישראל וזה לא יכול להיות.
<שחר שקורי: כבר תרמתי מספיק.
<שחר שקורי: אני תרמתי מספיק כסף למדינה.
<שחר שקורי: אני רוצה לקבל רטרואקטיבית את מה שמגיע לי.
<שחר שקורי: הפסיקות אמרו לי להתנהג לפי זה.
<שחר שקורי: רימיתם אותנו.
<שחר שקורי: חלק קיבלו חישוב מס בנפרד, הפסיקות אמרו לנו שנתנהג כך, רואי החשבון אמרו כך, ובסוף אתם קונסים אותי.
<שחר שקורי: עד היום את הריבית וההצמדה ממשה אשר לא קיבלתי.
<שחר שקורי: אני שילמתי רק ריבית והצמדה בשנת 2000-2003 סכום של 160 אלף שקלים.
<שחר שקורי: חבר'ה, זה לא יכול להיות.
<שחר שקורי: תתעשתו.
<שחר שקורי: בשבילי זה לא יום חג היום.
<שחר שקורי: החוק הזה, לפני עשרים שנים היה צריך לשנות אותו.
<שחר שקורי: היום הוא לא יום חג.
<שחר שקורי: החוק הזה לא צריך להיות בספר ההיסטוריה.
<שחר שקורי: אנחנו לא נוותר על זה.
<שחר שקורי: אנחנו קבוצה קטנה.
<שחר שקורי: משה אשר קיבל את הרשימה.
<שחר שקורי: ברגע שיוציאו שומות, תהיה מלחמת עולם.
<שחר שקורי: מה שהיה היום, זה אפס לעומת מה שיהיה.
<שחר שקורי: עד היום התנהגנו לפי החוקים, הלכנו לבתי משפט, דיברנו אתך, דיברנו עם שר האוצר כי אנחנו לא רוצים להגיע למצבים אחרים בהם נתחיל לעשות דברים אחרים אבל אי אפשר לשלם את הסכומים האלה, משה.
<שחר שקורי: קיבלת רשימה של אנשים ואתה יודע שהם עבדו.
<שחר שקורי: יש כאן סיפורים שעוד מעט תשמע אותם על אנשים שאין להם כסף לאכול, חלק מכרו את הבתים שלהם בגלל הדבר הזה.
<שחר שקורי: אני הייתי צריך לבקש אשראי מהספקים שלי כדי לשלם לך את ה-330 אלף שקלים ואני הלכתי לכפר סבא, ומה אומרים לי?
<שחר שקורי: לך לבנק, הריבית יותר נמוכה.
<שחר שקורי: אתה מבין את הקטע?
<שחר שקורי: אתם לא יכולים להתנהג כך ואתם מוכרחים לשנות את הדיסקט.
<שחר שקורי: כפי שמאיר שטרית אמר, כל אחד יעשה את הדוח שלו ואת הגנבים תתפסו, לשם כך משלמים לכם משכורת, כדי שתתפסו את הגנבים ותכניסו אותם לכלא.
<שחר שקורי: תתחילו להאמין לאנשים.
<דורית גבאי: שלום לכולם.
<דורית גבאי: אני רואת חשבון דורית גבאי.
<דורית גבאי: אני מטעם הזוגות.
<דורית גבאי: אני עובדת לשעבר של משרד האוצר כאשר עד 1993 תפקדתי כמפקחת מס במס הכנסה, אחרי כן הייתי עוזרת של נציב מס הכנסה במשך שלוש שנים ולאחר מכן עבדתי במיסוי מקרקעין.
<דורית גבאי: ההיכרות שלי היא משני הצדדים.
<דורית גבאי: כמפקחת מס באמת היו שנים שאנחנו צדנו זוגות עשו החלפה פיקטיבית, רק רישומית עבדו לצורך המסים בעסקים אחרים.
<דורית גבאי: אלה כמובן עבירות פליליות ובהם טיפלנו אחד אחד.
<דורית גבאי: הצעקה יצרה את ההרתעה.
<דורית גבאי: אבל מאז עברו עשרים שנים והנשים תפסו מקום מאוד חשוב בשוק העבודה ולאו דווקא חשוב אלא מוביל ומכריע.
<דורית גבאי: אני חילקתי לכל חברי הכנסת בוועדת הכספים עבודה סמינריונית במשפטים שנעשתה על ידי פקידת שומה אילת, שולה הרשקו והחברה שלה.
<דורית גבאי: לאורך כל השנים, גם ע' 900/2001 שזה קלס, וגם לפני כן, בית המשפט אמר שהעוול כאן צועק והוא פסק לפי החוק.
<דורית גבאי: אני באה בטענה לכנסת.
<דורית גבאי: הכנסת לאורך כל השנים לא העבירה את השינוי הזה.
<דורית גבאי: זה שהזמנים נמשכו, הזוגות לא יכולים לשלם עבור המחדלים של איך שהמדינה מתנהלת.
<דורית גבאי: האחריות היא של הכנסת.
<דורית גבאי: לא יכול להיות שקבוצה של סקטור יצרני מוביל במשק, שדוחף כאן את הקטר, עכשיו יגידו לו שאין תקציב.
<דורית גבאי: מה זה אין תקציב?
<דורית גבאי: זה טנק מרכבה?
<דורית גבאי: מה זה הדבר הזה?
<דורית גבאי: אתם פשוט לא תאמינו כשתשמעו את הסיפורים ומה שעוברים האנשים שיושבים כאן.
<דורית גבאי: קחו חצי מיליארד ותאמרו שזה להצלת הכלכלה והעסקים האלה.
<דורית גבאי: מס הכנסה ברוח הנושבת היום של האמונה והסעיף שמנוסח בהצעת הממשלה, לדעתי הסעיף הוא מושלם ועבר את כל המחסומים.
<דורית גבאי: הוא לוקח את כל הקריטריונים, הוא שם את סעיף 17 בסעיף 30 שהם הסעיפים המנחים ואין מה לשנות בו.
<דורית גבאי: מה שיש לשנות בו זה את התחולה.
<דורית גבאי: באותה רוח הנושבת היום באוצר וברשות, צריך להחיל את זה רטרואקטיבית.
<דורית גבאי: כל תיק שנכנס.
<דורית גבאי: במס הכנסה יש איך נכנסת אליו.
<דורית גבאי: אם נכנסת אליו עם חישוב נפרד, תנו להם.
<דורית גבאי: אם נכנסת עם חישוב מאוחד, זה עניין שלך.
<דורית גבאי: כל אחד צריך לדעת איך הוא הציג את עצמו כלפי הרשות.
<דורית גבאי: אין כאן שום פחד שמישהו עכשיו יטען שמגיע לו חישוב נפרד רטרואקטיבית.
<דורית גבאי: צריך לעשות את המאמץ הזה כמה שיעלה.
<דורית גבאי: אתם תרוויחו את האנשים האלה.
<דורית גבאי: האנשים האלה לא ישלמו ואם הם ייאלצו לשלם, הם יגנבו בדרך אחרת.
<דורית גבאי: האנשים לא יכולים להיות פריירים בגלל הטמטום של הכנסת.
<דורית גבאי: אני נורא נורא מצטערת, הכנסת, התפקיד שלה, לעשות את העבודה עבור הציבור ויש כאן כמה כוכבים – גפני, אני מודה לך, משה פייגלין ומאיר שטרית ועוד כמה כוכבים כמו פורז שהיה בכנסת – שעשו בעבר ניסיונות והבאתם את זה למודעות.
<דורית גבאי: בבקשה בבקשה, תעשו את התפקיד שלכם.
<דורית גבאי: אלה עסקים שיחזירו לכם בשנים הבאות.
<דורית גבאי: תודה.
ניסן סלומינסקי: פנחס.
<פנחס מילמן: אנחנו זוג עורכי דין נשואים ועובדים יחד כבר 18 שנים.
<פנחס מילמן: בעשר השנים הראשונות שילמנו כמובן את המס המאוחד מבלי לדעת, כי זה לא התחום שלנו, שאנחנו משלמים יותר מדי, וגם לא היה עוזר לנו אם היינו יודעים.
<פנחס מילמן: ב-2005 שמענו שיש פסיקה של קלס.
<פנחס מילמן: ניגשנו לפקיד השומה וביקשנו את החישוב הנפרד החל מ-2003.
<פנחס מילמן: ניהלו אתנו דיונים במשך שנתיים, כולל חקירות וכל מה שרוצים, וב-2007 חתמנו על הסכם בכתב אבל הוא לא הסכים לתת לנו אחורה ל-2003 אלא רק מ-2005, שזה היום שפנינו אליו.
<פנחס מילמן: זה מה קיבלנו, בלתי מוגבל בזמן והמשכנו לדווח בחישוב נפרד ולהסתמך על זה עד שבתחילת 2013 התקשר פקיד השומה ואמר לנו שבעצם פותחים אחורה שלוש שומות שכבר שילמנו את הכול עליהן, בגלל שיש פסק דין חדש, מלכיאלי, שניתן ב-2012 והוא מצלצל אלי ב-2013 ואומר לי שזה העניין.
<פנחס מילמן: הלכתי אליו לעוד דיונים אבל לא הגענו לעמק השווה כי הוא רצה שנשלם והוא לא הסכים – למרות שמנהל רשות המסים הקודם התחייב שרטרואקטיבית יחילו את זה וכולי – לתנאי שלי שאם תהיה איזושהי תחולה רטרואקטיבית, גם אלה שישלמו יקבלו בחזרה.
<פנחס מילמן: לכן לא חתמנו.
<פנחס מילמן: הוציאו לנו שומות לפי מיטב שפיטה ובינתיים הן הוקפאו.
<פנחס מילמן: אני חושב שהאי-סימטריה בין זה שהכירו בנו לפי קלס, לא נתנו לנו אחורה אלא מהיום שיכלו בעצם לבדוק אותנו - - -
מאיר שטרית: מה היה הפער בכסף בין החישוב הנפרד או חישוב לא נפרד?
<פנחס מילמן: הדרישה כרגע, שומות לפי מיטב שפיטה שהוציאו לנו לשלוש שנים, היא יותר ממאתיים אלף שקלים ואם נצרף את 2012 ואת 2013, זה יהיה קרוב ל-400 אלף שקלים.
<קריאה: מה סכום הקרן?
<פנחס מילמן: הקרן כנראה בשלושים אלף שקלים פחות.
<פנחס מילמן: אני לא יודע כי בינתיים אני אומר את הסכומים שנכתבו בשומה לפי מיטב שפיטה.
מאיר שטרית: זה הפער בין מה שאתם מדווחים שצריך לשלם לבין מה שצריך לשלם?
<פנחס מילמן: הפער בין מה ששילמנו כי דיווחנו ושילמנו כל הזמן בחישוב נפרד לפי הסכם כתוב.
<פנחס מילמן: מה שרוצים עכשיו, השומות שהוציאו הן על יותר ממאתיים אלף שקלים.
<פנחס מילמן: וזה עוד בלי 2012 ו-2013.
<פנחס מילמן: לדעתי זה אפילו לא מאוזן מבחינה משפטית.
<פנחס מילמן: אם לא נתנו לנו אז, לפני שיכלו לבדוק אותנו, מן הדין היה גם עכשיו לא לדרוש אחורה.
<פנחס מילמן: הערה שנייה נוספת דווקא להצעה הממשלתית, לנושא עליו דיברו על קצה המזלג וזה הנושא של הקנס.
<פנחס מילמן: רוצים בסעיף 2 להצעה לתקן את סעיף 191 לפקודת מס הכנסה, שבעצם מטפלת במצבים השונים של כלל הנישומים.
<פנחס מילמן: נישום שיש בינו לבין פקיד השומה מחלוקת אבל היא בתום לב, לא משלם קנס בכלל.
<פנחס מילמן: יכול להיות הבדל השקפה ביניהם.
<פנחס מילמן: נישום שהתרשל, משלם 15 אחוזים קנס וגם זה רק אם ההתרשלות שלו היא יותר מחמישים אחוזים מהגירעון.
<פנחס מילמן: נישום שעושה מרמה, זדון וכולי, משלם שלושים אחוזים ובלבד שהגירעון יהיה יותר מחמישים אחוזים ויותר מ-500 אלף שקלים.
<פנחס מילמן: רוצים עכשיו דרגה רביעית של הזוגות הנשואים שאפילו אם הם לא התרשלו, בטח שלא רימו, לא עשו שום דבר, כמו שאמר מישהו כאן ייכנסו לנו למשרד ויגידו שאשתך נותנת פחות, אתה עושה את הדבר ההוא והיא עושה את הדבר הזה, אז בעצם היא שלושים ואתה שבעים וכולי.
<פנחס מילמן: אז אנחנו נשלם את אותו קנס שמשלמים אנשים שעושים עסקאות בדויות, מרמים, האישה יושבת בבית וכולי.
<פנחס מילמן: אני לא בקיא בפקודת מס הכנסה, אבל הבנתי שלשם כך יש סעיפי עונשין.
<פנחס מילמן: למה ליצור קטגוריה חדשה?
<פנחס מילמן: אני לא רוצה לדבר על אף אחד, אבל יש אולי כל מיני מקצועות שכולנו יודעים שהמרחק בינם לבין מס הכנסה, אף אחד לא יודע, או שכונות או מושבים או ישובים מסוימים, ואני גם לא רוצה להגיד, שאומרים שמס הכנסה לא נכנס בינתיים לשם.
<פנחס מילמן: שמעתי את זה כעורך דין.
<פנחס מילמן: אני אומר, איפה השוויון?
<חנה גליקמן: אני בת 61, נשואה נישואים שניים, הקמתי עם מי שהיום בעלי עסק לתרגום ולכתיבה טכנית.
<חנה גליקמן: עסק קטן שבעיקרון מורכב משני אנשים וחצי, לפעמים.
<חנה גליקמן: העסק קיים כבר יותר מעשרים שנים.
<חנה גליקמן: הוא הוקם לפני שנישאנו ונישאנו בנישואים אזרחיים ואין לנו ילדים משותפים.
<חנה גליקמן: סתם נישאנו.
<חנה גליקמן: חוק החישוב המאוחד אותו אנחנו מבקשים לשנות, זה שיוצא מנקודת הנחה שכל אישה שעובדת עם בעלה יוצרת עמו באופן ודאי ומוחלט זוג רמאים, מתייחס לאישה כאל רכוש בעלה, תלויה בבעלה שנותן לה הוראות, מניח שאישה בבית אינה יכולה להיות אישה עובדת לפחות לא אם לחדר אין כניסה נפרדת.
<חנה גליקמן: היא צריכה להוכיח שהיא ראויה בהשכלתה, נחוצה בתפקידה ונמצאת בעבודה מספר מסוים של שעות לפחות.
מאיר שטרית: איך היא מוכיחה את זה?
<חנה גליקמן: היא צריכה להוכיח.
מאיר שטרית: אני שואל איך.
<קריאה: בתי המשפט כל היום יצטרכו לדון בזה, איך היא תוכיח.
<קריאה: היא תחתים כרטיס בבית.
<חנה גליקמן: מנגד, בעלה יכול להיות בלי שום תעודה, בלי שום השכלה, הוא יכול לשאת בתפקיד ייצוגי, הוא יכול לשתות קפה ולדבר עם החבר'ה אבל הוא הנישום, הוא הרשום והיא אישה תלויה.
<חנה גליקמן: כל זאת היום כאשר אפשר לעבוד דרך מחשב נייד במשך 24 שעות ביממה ולעשות זאת מכל מקום בבית ומכל אתר גיאוגרפי, כולל בית קפה.
<חנה גליקמן: לא צריך בשביל זה משרד.
<חנה גליקמן: היום כאשר זוגות רבים יכולים לבחור בין אפשרות של חיים משותפים, אפשרויות שונות, החל מסתם לחיות כזוג, דרך הסכמי ממון ונישואים אזרחיים בחוץ לארץ, ועד לנישואים ברבנות.