GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: לא, הוא מקריא לך את הקריטריונים.
גילה גמליאל: אבל זה לא הגיוני.
גילה גמליאל: זה לא הגיוני שאשדוד, אשקלון ובאר שבע ישלמו 75%, וכפר שמריהו ישלמו 60%.
גילה גמליאל: סליחה, נראה לי שהמדדים שלך הם הזויים.
גילה גמליאל: אם כפר שמריהו 60%, ובאר שבע, אשקלון ואשדוד 75% - - -
<עירית אביבי-גל: וגם נתניה.
<צחי דוד: באמות המידה יש משקל משמעותי מאוד גם לגודל הרשות וגם ליחס בין ההשתתפות של הרשות בתקציב המועצה הדתית לבין תקציבה הכולל, מה שנותן כן עדיפות לרשויות יחסית קטנות, דוגמת כפר שמריהו.
עפר שלח: אז בוא אני אתן לך דוגמה.
עפר שלח: טירת הכרמל, יש לה 18,000 תושבים, שזה מתחת ל-22,000.
עפר שלח: היא במעמד סוציו-אקונומי ארבע, וההשתתפות שלה היא 50%, שזה הרבה יותר מ-35% של הרבה רשויות אחרות, בלי לנקוב בשמן כי ביקשו ממני לא להיות פוליטי.
ניסן סלומינסקי: מה המצב הסוציו-אקונומי שלה?
עפר שלח: ארבע - עכשיו בדוק בוויקיפדיה.
ניסן סלומינסקי: תקריא על טירת הכרמל.
עפר שלח: לפי נתוני הלמ"ס, נכון לדצמבר, 18,000 תושבים, דירוג סוציו-אקונומי ארבע.
<חזי כהן: התשובה היא – לכן, טירת הכרמל בניקוד לפי גודל מקבלת שלוש נקודות, ניקוד בגין זכאות למענק איזון – שתי נקודות, ניקוד בגין אחוז ההשתתפות – נקודה, והפחתה בגין סוציו-אקונומי – אפס נקודות.
עפר שלח: שש, אז איך היא הגיעה ל-50%?
<חזי כהן: חמש ושש זה 50%.
<חזי כהן: תסתכל בטבלה של אמות המידה כמה נותן כל ניקוד באחוז.
עפר שלח: אם כך, אז תתקנו את הנקודות.
עפר שלח: אם יישוב בגודל הזה עם סוציו-אקונומי ארבע, זה מה שאתם מפילים עליו, אז הדרך שאתם עושים את זה היא לא מתאימה.
עליזה לביא: תבין גם אותנו.
עליזה לביא: אני רוצה לדעת כמה כסף הולך למשכורות וכמה לשירותי דת.
עליזה לביא: כשאנחנו באים ומבקשים מקוואות, בלניות – משכורות רעב; שעות יותר מאוחרות למקוואות – אין תקציב.
עליזה לביא: כשאני רואה את המשכורות של הרבנים וכל האנשים שעובדים במועצות הדתיות, אני לא מוכנה לאשר את התקציב.
עליזה לביא: זה הנשק שיש לי, אני מצטערת.
<פיני בוסקילה: אני אומר יותר מזה.
<פיני בוסקילה: באשקלון, חמש שנים ניהלנו את המועצה הדתית בלי יושב-ראש, בלי עלויות של משכורת בכלל.
<פיני בוסקילה: ניהלנו אותה למופת.
ניסן סלומינסקי: רבותי, רובי, ואחר כך ניתן לאלחנן וניתן אחר כך לנציגי ערים ולראשי ערים.
ראובן ריבלין: ראשיתה של החלוקה הזו הייתה בחוק שיזם השר לענייני דתות, השר יצחק כהן, ובזמנו מינו אותי להיות יושב-ראש הוועדה.
ראובן ריבלין: ובהסכמה כללית, שהייתה מנת חלקה של הקואליציה דאז ומרכיבים רבים באופוזיציה, אנחנו אישרנו את החוק הזה כפשרה, שהיא הייתה באמת איזושהי מהפכה גדולה שבה אנחנו שיתפנו את היכולים עם בעלי היכולת הפחותה.
ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לכם, שבקדנציה הקודמת בוועדת הכספים, בשבתה כוועדה הדנה בנושא זה כרגע, נזעקתי אז בתפקידי הקודם לבוא לישיבה בתור מומחה להקמת הוועדה הזאת.
ראובן ריבלין: ואז התברר לנו – ולא בגלל הנושאים הביטחוניים – שמעמדן של אשדוד ואשקלון ברמה הסוציו-אקונומית הוא כזה שמביא אותן לדרגה חמש, שלא מאפשר העלאה.
ראובן ריבלין: בכל זאת, אנחנו הגענו ל-60%, שראינו בזה איזשהו דבר שהוא כבר מעבר ליכולת, כי דעו לכם – בסופו של דבר, העיריות עצמן צריכות למצוא את המימון.
ראובן ריבלין: אם הן לא מוצאות את המימון, אנחנו פה משחקים בהחלטות שהן לא ישימות.
עליזה לביא: אדוני, אבל מי כמוך - - -
ניסן סלומינסקי: לא, אני מזכיר לך – הייתה החלטה ששר האוצר רשאי לקחת מהם, הם לא צריכים.
ראובן ריבלין: אני יודע, אבל כאשר באים אליך עם קריטריונים, והקריטריונים כבר נדחו בפעם הקודמת, ונקבע לגבי מספר זה שהסוציו-אקונומי שלהם חמש, מחייב, ובכל זאת הכנסנו אותם ל-60% - -
יצחק כהן: 60%–40%.
ראובן ריבלין: - - על-פי שיקולו של שר האוצר דאז, שבוודאי היה משולל כל איזשהן נטיות פוליטיות - לא יעלה על הדעת ששר האוצר מהליכוד יהיה עם דעות פוליטיות.
ניסן סלומינסקי: לא, לא יכול להיות.
ראובן ריבלין: חלילה, אנחנו ממלכתיים לחלוטין.
ניסן סלומינסקי: בטח שלא במוניציפלי, הליכוד לא קיים במוניציפלי.
ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לכם שאני לא רואה שום שינוי – יצחק כהן, אולי תגיד לי אם אני טועה - - -
יצחק כהן: אתה לא טועה.
ראובן ריבלין: לא רואה שום שינוי בין ההחלטה שנתקבלה פה רק לפני שנה או 18 חודשים.
יעקב ליצמן: אבל זה לא אותו שלטון.
יצחק כהן: לדעתי, הנוסחה פעם קודמת לובנה כיאה, ולא צריכים לשנות אותה.
ראובן ריבלין: לא אותו שלטון – ההערות שלהם הן הערות שמדברים עליהן גם אלעזר שטרן, גם עליזה, עפר - - -
יצחק כהן: אתה לא היית פה קודם, רובי.
ראובן ריבלין: צריך לקיים דיון שלם על הנושא.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אתה מציע להחריג כמו בפעם הקודמת את אשדוד - -
ניסן סלומינסקי: - - אשקלון ובאר שבע.
ראובן ריבלין: אחת משתיים.
ראובן ריבלין: או שאנחנו נקיים דיונים סיעתיים כל אחד כדי לדעת מה עמדתנו לגבי הבקשה הזאת.
ניסן סלומינסקי: דיונים סיעתיים.
ניסן סלומינסקי: אבל ליכוד, אין לכם במוניציפלי כלום, אז אין לך צורך בדיון סיעתי.
ראובן ריבלין: אנחנו עכשיו סיעה מלאה – גילה ואני פה – אתה יודע מה זה?
ניסן סלומינסקי: לא, אבל אין לכם ראשי ערים - אני צוחק.
יצחק כהן: רובי, אתה לא היית פה קודם.
יצחק כהן: אני שואל מתי, בעזרת השם, ניישם את זה גם בחינוך וברווחה.
ניסן סלומינסקי: נציגי הערים וראשי הערים.
ראובן ריבלין: אנחנו לא נצביע היום, נכון?
ניסן סלומינסקי: מצביעים, בטח שכן.
ניסן סלומינסקי: אם לא נצביע, בין כה וכה הכול אבוד, יחלקו 60%–40%, ונגמר.
ניסן סלומינסקי: אם אנחנו רוצים להיטיב, צריכים להצביע.
ניסן סלומינסקי: זה היום האחרון.
יצחק כהן: כן, אבל צריכים לשנות את אשקלון, אשדוד ובאר שבע.
ניסן סלומינסקי: רגע, זו הצעה שנדון, אבל בואו קודם כול נשמע.
<איתן אטיה: עורך-דין איתן אטיה, מנכ"ל פורום ה-15.
<איתן אטיה: אנחנו כופרים באמות המידה האלה בכל הקשור לערים הגדולות, מכמה טעמים.
<איתן אטיה: אמות המידה האלה אינן מוצלחות לדעתנו כי הן לא משקפות.
<איתן אטיה: ראשית, אין התייחסות פרטנית מפורטת יותר לרמה הסוציו-אקונומית של העיר עצמה.
<איתן אטיה: דבר שני, אין בהן התייחסות להיקף שירותי הדת שהעיר הזאת נזקקת לו.
<איתן אטיה: אין התייחסות לסוגיה הזאת.
<איתן אטיה: יש מקומות שבהם יש יישובים, ערים, מועצות מקומיות ועיריות שבהם יש צורך להעניק שירותי דת רחבים, ויש מקומות שבהם שירותי הדת הרבה יותר מצומצמים כתוצאה מהמבנה הדמוגרפי של העיר, ואמות המידה האלה לא מתייחסות לזה, פשוט שותקות לחלוטין בעניין הזה.
<איתן אטיה: דבר שלישי, אין התייחסות לצרכים האחרים שיש בערים גדולות – צרכים חברתיים וצרכים אחרים, לא פשוטים.
<איתן אטיה: ערים גדולות - כפי שאתם יודעים, ותיכף נדבר גם על הדירוג הסוציו-אקונומי של ערים ותראו שזה לא כפי שחשבתם אולי – הערים הגדולות בישראל כולן נתברכו בשכונות ורובעים שונים, חלקם מאתגרים יותר, חלקם מאתגרים פחות.
<איתן אטיה: מדובר בערים גדולות שהצרכים החברתיים שלהן אדירים.
<איתן אטיה: אלה ערים שקולטות עלייה, אלה ערים עם בעיות ומורכבויות רבות.
<איתן אטיה: אין התייחסות פה בכלל בסוגיה הזאת לצרכים האלה.
<איתן אטיה: בואו נדבר על הסוציו-אקונומי.
ניסן סלומינסקי: רגע, מה מאחד אתכם כ-15?
<איתן אטיה: ערים עצמאיות, אנחנו פשוט לא מקבלים מענקי איזון ומענקי פיתוח.
ניסן סלומינסקי: לא מקבלים או לא זקוקים?
<איתן אטיה: לא מקבלים.
ניסן סלומינסקי: סתם כך החליטו שלא מקבלים?
<קריאה: רמת השרון מקבלת, ונתניה לא מקבלת.
יצחק כהן: תשאל למה.
ניסן סלומינסקי: אמרתי, שבגלל שהן חזקות – לא צריכים להתבייש – לפי דבריך, כמעט שמתי כאן קופת - - -
<איתן אטיה: אז אני אומר לך מדוע.
<איתן אטיה: קודם כול, יש היום - - -
ניסן סלומינסקי: לא צריך להתבייש בזה שאתם ערים חזקות.
<איתן אטיה: תאפשרו לי להסביר את החוזק הזה שאתם בטוחים בו כל כך.
יצחק כהן: הרבה היו רוצים להיות ב-15 האלה.
<איתן אטיה: בישראל היום יש קרוב ל - - -
ניסן סלומינסקי: אני יודע, שלושה צריכים ללכת.
ניסן סלומינסקי: בוא ניתן לו לסיים כדי שנוכל כן להצביע.
<איתן אטיה: במדינת ישראל היום יש כ-60 רשויות מקומיות עצמאיות.
<איתן אטיה: לא 15.
<איתן אטיה: כ-60.
<איתן אטיה: אלה רשויות שלא מקבלות מענקי איזון ולא מענקי פיתוח.
<איתן אטיה: אני רוצה לפרט לכם את הערים הגדולות.
<איתן אטיה: מבין הערים הגדולות שאינן מקבלות מענקי איזון ומענקי פיתוח, יש שבע ערים בדירוג סוציו-אקונומי חמש.
<איתן אטיה: שבע, חשוב לי שתבינו את זה, שש מהן בתוך פורום ה-15.
ניסן סלומינסקי: מה יש להן?
ניסן סלומינסקי: חמש או שבע?
<איתן אטיה: מבין הערים הגדולות העצמאיות, שבע מביניהן הן בדירוג סוציו-אקונומי חמש – אפרופו חזקות – ואני אמנה אותן כדי שתתרשמו: אשקלון, דיברתם על אשקלון.
<איתן אטיה: אשקלון היא עיר עצמאית, לא מקבלת מענקי איזון ומענקי פיתוח, דירוג סוציו-אקונומי חמש, לפי הדירוג האחרון של שנת 2008.
<איתן אטיה: אגב, ב-2010 אין דירוג.
<איתן אטיה: הדירוג האחרון של הלמ"ס זה על-פי נתוני 2008.
<איתן אטיה: אשקלון, דירוג סוציו-אקונומי חמש; באר שבע היא עיר עצמאית, דירוג סוציו-אקונומי חמש.
<פיני בוסקילה: ב-2008 היא הייתה ארבע.
<איתן אטיה: לפי הלמ"ס – זה מתבסס על נתוני 2008 – היא דירוג חמש.
יעקב ליצמן: מ-2008 אין דירוג?
<איתן אטיה: הדירוג האחרון של הלמ"ס שמופיע עכשיו הוא על-פי נתוני 2008.
יעקב ליצמן: מה הלמ"ס עושה כל היום?
<איתי חוטר: זה לא מדויק.
<איתי חוטר: זו הרצה של 2013 שמבוססת על נתוני מפקד אוכלוסין שבוצע ב-2008.
<איתן אטיה: אז אמרנו ככה.
<איתן אטיה: בערי הדרום יש לנו את באר שבע, היא סוציו חמש; אשקלון היא סוציו חמש; אשדוד היא סוציו חמש; חדרה, אגב, היא סוציו חמש, ועכשיו מישהו אמר פה קודם חולון.
<איתן אטיה: חולון היא סוציו חמש.
<איתן אטיה: חולון ירדה.
<איתן אטיה: חולון הייתה סוציו שש, ב-2006 היא ירדה, היא היום סוציו חמש, למי שרוצה לדעת.
<איתן אטיה: נתניה היא סוציו חמש.
<איתן אטיה: כאן, במרכז הארץ, נתניה היא סוציו חמש.
עליזה לביא: כמה רמת השרון?
<איתן אטיה: רמת השרון היא שמונה.
<איתן אטיה: רק כדי לסבר את האוזן, מבין הערים של פורום ה-15, שכולם נוטים להגדיר את כולן כערים חזקות מאוד, יש שש בדרגה חמש, שלוש בדרגה שש, שתיים בדרגה שבע, וארבע בדרגה שמונה.
<איתן אטיה: כלומר, הממוצע המשוקלל של הסוציו-אקונומי בפורום ה-15 הוא 6.38.
<איתן אטיה: אם מישהו חושב שבפורום ה-15 כולם סוציו עשר, זה רחוק מאוד.
<אריאל יוצר: זה המצב הכלכלי של התושבים.
<איתן אטיה: אין לנו אף אחת, לא בסוציו תשע, לא בסוציו עשר, והמיעוט הוא בסוציו שמונה.
<איתן אטיה: זה כדי לשים את האמת על השולחן.
יצחק כהן: סוציו-אקונומי זה מצב התושבים, לא הרשויות.
עליזה לביא: אלחנן, אתה יכול לתת לנו כמה הולך למשכורות וכמה הולך לשירותי דת?
עליזה לביא: אתה יכול לתת לנו את הנתונים האלה - - -
ניסן סלומינסקי: יש לנו שלושה מהחברים שחייבים ללכת.
ניסן סלומינסקי: לכן אני רוצה שתסיים קצר.
<איתן אטיה: אדוני היושב-ראש, שני משפטים ואני מסיים.
<איתן אטיה: עוד בעיה של הקריטריונים, ואני לא מבין את זה, זאת לא אמורה להיות גזירה משמים, זה שאחוז התקצוב מעבר ל-60% - החוק מאפשר לשחק בין 75% ל-25%.
<איתן אטיה: מדוע במעבר מהמצב הרגיל, הקבוע, המצב הנורמלי של החוק שמדבר על 60%, הקפיצה למעלה היא מייד ל-75% ואין שום דבר באמצע?
<איתן אטיה: מדוע לא 62%?
<איתן אטיה: מדוע לא 65%?
<איתן אטיה: מדוע לא לפרק את זה ברזולוציה יותר גבוהה, מדוע הקפיצה היא מיידית ל-75%, במיוחד – שוב אני אומר לכם – כשמדובר פה על שבע עיריות מורכבות, לא פשוטות, בדירוג סוציו-אקונומי חמש, שמעלים אותן ל-75%, כאשר רשויות בסוציו עשר, מותירים אותן על 60%?
ניסן סלומינסקי: הבנו את הרעיון.
ניסן סלומינסקי: כבר דיברו בשם נתניה, שמענו.
<עירית אביבי-גל: אני רוצה דקה להוסיף.
ניסן סלומינסקי: בסוף לא תהיה לנו יכולת להצביע.
<עירית אביבי-גל: אני יכולה רק להשלים.
<עירית אביבי-גל: איתן הציג את כל הנושא של הסוציו-אקונומי, שלא נלקח לדעתנו מספיק טוב בחשבון, והתחשיב איננו משקף.
<עירית אביבי-גל: אני רוצה לרגע להתעכב על נתניה.
<עירית אביבי-גל: נתניה זאת אחת הערים הגדולות שנמצאת בפורום ה-15, עם סוציו-אקונומי חמש.
<עירית אביבי-גל: נתניה, אפשר לראות בה גלי עלייה במשך שנים רבות שבעצם נשארו אוכלוסייה מאוד חלשה.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מצביע.
<עירית אביבי-גל: אפשר לראות בה פריפריה ממש.
<עירית אביבי-גל: אנחנו פריפריה במרכז הארץ.
יצחק כהן: רגע, מה עם אשקלון, באר שבע ואשדוד?
<חזי כהן: רציתי רק להגיד שאנחנו מאוד היינו שמחים לעשות אמות מידה יותר מיטיבות.
<חזי כהן: אני מזכיר שיש לנו מגבלת התקציב, ומגבלת התקציב היא שבסך הכול, המדינה צריכה להשתתף ב-40%, והרשויות ב-60%.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מציע – אם זה מקובל על כולם - אני מבין שנחריג את אותן ארבע שהחריגו בפעם הקודמת.
יצחק כהן: אשקלון, אשדוד, באר שבע ו - - -
<עירית אביבי-גל: ונתניה.
<עירית אביבי-גל: אנחנו פריפריה בתוך המרכז.
<עירית אביבי-גל: גם נתניה, בבקשה, פריפריה במרכז הארץ.
ניסן סלומינסקי: עפר, אתם מצטרפים להחלטה הזאת של להחריג את אותן ארבע - -
ניסן סלומינסקי: - - אבל אני לא אוכל להצביע כי היא צריכה להקריא.
<קריאה: אדוני היושב-ראש, אפשר לדעת מי אלה הארבע?
ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, אני אקבל את עמדתך.
<קריאה: אדוני היושב-ראש, מי זה הארבע, אנחנו מבקשים לדעת.
ניסן סלומינסקי: נחריג את ארבע הרשויות האלה שהיו בישיבה הקודמת.
גילה גמליאל: אני רק רוצה לומר - מכיוון שיש לנו ישיבה של ועדת המזון, ואנחנו צריכים ללכת, מרבית מחברי הוועדה, אנחנו הולכים, ובאישור היושב-ראש שהוא יחריג את ארבעת היישובים.
<קריאה: מי זה הארבע האלה?
גילה גמליאל: אשקלון, אשדוד, באר שבע ורחובות.
<איתן אטיה: סליחה, אדוני היושב-ראש, אנחנו מבקשים להביע את עמדתנו בעניין הזה.
ניסן סלומינסקי: אמרתי משהו?
ניסן סלומינסקי: הצבעתי?
ניסן סלומינסקי: ברגע שנגמור להקריא.
ניסן סלומינסקי: נכון, אז שמעתי את עמדתכם ואני מקבל אותה – או שאני אצביע בשבילכם.
יצחק כהן: טמיר, תקרא לנו.
ניסן סלומינסקי: או שאני אצביע אותו דבר שאתה חושב.
יצחק כהן: תקרא לי.
יצחק כהן: אל תצביע בשבילי, תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: אז תחזור עוד חמש דקות.
יצחק כהן: לא, אנחנו בוועדה.
יצחק כהן: טמיר יקרא לנו.
יצחק כהן: תקבע שעה להצבעה.
<עירית אביבי-גל: אני מבקשת להחריג גם את נתניה, בהיותה פריפריה במרכז הארץ.
ניסן סלומינסקי: כולם נתניה, אז כל אחד יגיד את העיר שלו.
<איתן אטיה: אדוני היושב-ראש, תאפשר לי בבקשה תגובה.
ניסן סלומינסקי: אני אאשר לך לדבר עוד מעט, דקה.
ניסן סלומינסקי: עליזה, אם זה כך, וכל אחד יחריג, המשמעות היא שהערים החלשות באמת ישלמו יותר, זה הכול.
עליזה לביא: אני מאוד מצטערת, אני ביקשתי את הקטגוריות של החלוקה, הן לא מקובלות עלי, לא ברור לי מה קורה.
ניסן סלומינסקי: מה לא מקובל עלייך?
ניסן סלומינסקי: תסבירי לי את מה את רוצה לשנות.
עליזה לביא: שמעתי את האדון.
ניסן סלומינסקי: לא מה הוא אומר.
ניסן סלומינסקי: מה את רוצה לשנות, תסבירי לי.
עליזה לביא: במה אני רוצה לשנות?
עליזה לביא: במדרגות הלא ברורות.
ניסן סלומינסקי: הנה, אבל הוא נתן לך מדרגה מאוד ברורה.
עליזה לביא: ניסן, שנפתח עוד פעם את הטבלה?
ניסן סלומינסקי: תפתחי עוד פעם את הטבלה אם את רוצה.
עליזה לביא: אז בוא נעבור.
ניסן סלומינסקי: את רוצה לגבי נתניה?
ניסן סלומינסקי: תקריא את נתניה.
עליזה לביא: אני גם תושבת ירושלים וגם תושבת נתניה.
ניסן סלומינסקי: אז את רוצה את ירושלים?
ניסן סלומינסקי: ירושלים לא נמצאת בתוך ה-15, למרות גודלה.
ניסן סלומינסקי: אתה מוכן להקריא לי את נתניה?
<אלחנן גלט: ירושלים מקבלת תעדוף של עיר בירה.
עליזה לביא: בסדר, אבל נתניה - - -
ניסן סלומינסקי: הנה, הוא יקריא לך את הנתונים של נתניה.
<חזי כהן: נתניה: נקודה בגין גודל, נקודה בגין זכאות למענק איזון, נקודה בגין אחוז ההשתתפות, אין לה הפחתה בגין סוציו-אקונומי, לכן שלוש נקודות.
<עירית אביבי-גל: סוציו-אקונומי חמש, עם עלייה שאיננה מבוססת.
ניסן סלומינסקי: שמענו אותך, בסדר גמור.
ניסן סלומינסקי: כמה יש להם סך הכול?
עליזה לביא: לפרוטוקול – אני תושבת נתניה וירושלים.
<חזי כהן: שלוש נקודות.
ניסן סלומינסקי: שלוש נקודות.
<עירית אביבי-גל: לכן, זה 75%, ואני מבקשת להחריג אותה.
<שלומית ארליך: נבהיר מה הוועדה מבקשת.
<שלומית ארליך: קודם כול, בהמשך לשיחתי עם המשרד לשירותי דת, אנחנו נשנה את הפסקה הראשונה.
<שלומית ארליך: זה שינוי טכני, אבל כך שהוא יתאים למה שנקבע בהחלטה הקודמת לשנת 2012.
<שלומית ארליך: הכותרת היא אמות מידה לקביעת סכום ההשתתפות המיוחד בהוצאות התקציב של המועצות הדתיות לפי חוק שירותי הדת היהודיים, התשל"א–1971.
<שלומית ארליך: הפסקה הראשונה תהיה: "בתוקף סמכותנו לפי סעיף 11ב לחוק שירותי הדת היהודיים, התשל"א–1971 (להלן – החוק), לאחר קבלת המלצות מאת צוות מקצועי הכולל נציג כל אחד מהשרים ובהתאם לאישור ועדת הכספים של הכנסת, אנו קובעים בזאת כי אמות המידה לשינוי סכום ההשתתפות הרגיל של הממשלה בהוצאות התקציב של המועצות הדתיות לשנת 2013 יהיו לפי ההחלטה להלן.
<שלומית ארליך: " הפסקה השנייה תישאר אותו דבר.
<שלומית ארליך: אמות המידה, אני מבינה שאתם רוצים להשאיר אותן כמו שהן.
<עירית אביבי-גל: אמות המידה, לא לקחת בחשבון את ההנחות בארנונה, נכון?
<שלומית ארליך: אתם רוצים להשאיר אותן כך שבעצם יופיעו המדרגות של עד 22,000 תושבים, זה יהיה שלוש נקודות; בין 22,000 ל-50,000 תושבים זה יהיה שתי נקודות; מעל 50,000 תושבים – נקודה אחת; אחוז ההשתתפות מביצוע התקציב הרגיל הכולל של הרשות המקומית קטן מ-1% יישאר נקודה אחת; השתתפות הרשות המקומית בתקציב המועצה הדתית מביצוע התקציב הרגיל הכולל של הרשות המקומית קטן מ-2.5% וגדול מ-1%, זה שתי נקודות; השתתפות הרשות המקומית גדול מ-2.5% זה שלוש נקודות.
<שלומית ארליך: אנחנו נשנה פה גם, בהתאם למה שהיה בהחלטה שנקבעה בשנה שעברה – זה שינוי טכני – רשות מקומית זכאית למענק לפי מודל גדיש, זה יהיה שתי נקודות; רשות מקומית לא זכאית למענק לפי מודל גדיש, זה יהיה נקודה אחת; עיר בירה – יישאר נקודה אחת.
<שלומית ארליך: גם פה יש שינוי ביחס למה שהיה בהחלטה הקודמת.
<שלומית ארליך: בהחלטה הקודמת דובר ברשויות מקומיות במעמד חברתי שמונה עד עשר נקודות– מינוס נקודה, ופה אני מבינה שרוצים להשאיר את זה כמו שזה, רשות מקומית שבמעמד חברתי שמונה עד תשע נקודות תהיה מינוס אחד, ורשות מקומית שבמעמד חברתי עשר תהיה מינוס שתיים.
<שלומית ארליך: כאן אנחנו מוסיפים בעצם את מה שנקבע בהחלטה של שנה שעברה - ובלבד ששיעור ההשתתפות לגבי הרשויות המקומיות האלה יהיה להלן: 1.
<שלומית ארליך: רשויות מקומיות שבמעמד חברתי כלכלי חמש ומטה, שיעור ההשתתפות שלהן לא יעלה על 60%.
<שלומית ארליך: בהחלטה של שנה שעברה נקבע גם: 2.
<שלומית ארליך: רשויות מקומיות שבמעמד חברתי כלכלי תשע או עשר, שיעור ההשתתפות שלהן לא ירד מ-60%.
<שלומית ארליך: אני מבינה שאת זה אנחנו רוצים להוסיף למה שקיים באמות המידה.
<איתן אטיה: כלומר, הכוונה היא לכל הרשויות שהן בדרגה חמש.
<שלומית ארליך: ודאי.
יצחק כהן: לא, סליחה, זה מעוות את הנוסחה.
<שלומית ארליך: לא, זה מה שהיה.
יצחק כהן: זה מעוות את הנוסחה לגמרי.
<שלומית ארליך: זו ההחלטה שהתקבלה.
יצחק כהן: הסוציו זה התושבים, זה לא הרשויות.
יצחק כהן: יש פה טעות.
<שלומית ארליך: זו ההחלטה שהתקבלה בשנה שעברה.
עליזה לביא: למה לא מכניסים את משתמשי שירותי הדת?
עליזה לביא: למה זה לא קטגוריה בכלל?
<קריאה: כשיש סוציו-אקונומי נמוך, הנחות הארנונה - - -
יצחק כהן: הסוציו-אקונומי זה של התושבים, לא של הרשות.
יצחק כהן: יש מצב שהרשות במצב מצוין, והתושבים במצב חמש.
יצחק כהן: זה קורה גם בחולון.
<קריאה: נתניה למשל.
יצחק כהן: חולון למשל.
<קריאה: חדרה, אשקלון.
<עירית אביבי-גל: הנחות בארנונה, בגלל שהתושבים חלשים, אז אני אומרת שזו פריפריה במרכז.
<אלחנן גלט: אנחנו לא הסכמנו על הסעיף האחרון הזה.
ניסן סלומינסקי: אז מה אתם מציעים לעשות?
<אלחנן גלט: נתנו השנה לאותן רשויות שהיה להן, בגלל שהגענו לסוף שנה – גם אשקלון, גם אשדוד, גם באר שבע שהוצגו פה – בעצה אחת עם האוצר, כיוון שהגענו לסוף שנה, החרגנו שלושת-רבעי משנת התקציב, ואת השינוי הזה הצענו לשפות אותם.
<אלחנן גלט: זה תוספת של מיליוני שקלים.
ניסן סלומינסקי: עכשיו מדובר על החודשים קדימה.
ניסן סלומינסקי: דעתם של חברי הוועדה שהלכו, אלחנן, היא להשאיר את זה כמו שהיה בשנה שעברה.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, החריגו ארבע רשויות.
<איתן אטיה: אבל, אדוני היושב-ראש, זה לא מה שהיא הקריאה.
<איתן אטיה: היא הקריאה כל הרשויות דרגה סוציו-אקונומית חמש.
ניסן סלומינסקי: אני שמעתי מה היא הקריאה, ואני יודע.
ניסן סלומינסקי: שמעתי את זה.
יעקב ליצמן: השינוי הזה לארבע ערים זה תוספת - - -
<קריאה: זה יותר מארבע.
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אי אפשר ככה.
ניסן סלומינסקי: אלחנן, אתם רוצים לעשות התייעצות?
ניסן סלומינסקי: כי יש אפשרות להחריג בגלל - - -
יצחק כהן: מצב ביטחוני.
ניסן סלומינסקי: תוספת חמש, פלוס תוספת מצב ביטחוני – כמו שהיה בשנה שעברה.
<עירית אביבי-גל: ועלייה, קליטת עלייה; והנחות ארנונה.
יעקב ליצמן: אני מבקש שישמעו את השאלה שלי.
יעקב ליצמן: ארבע הערים האלה דורש תוספת תקציב.
יעקב ליצמן: אל"ף, כמה?
יעקב ליצמן: לא שמענו סכום עד לרגע זה.
יעקב ליצמן: בי"ת, מאיפה הוא הולך להביא את הכסף הזה?
יצחק כהן: לא, זה אותו כסף.
יעקב ליצמן: לא לא - - -
ניסן סלומינסקי: זה אותו כסף, זה רק מתחלק אחרת.
יעקב ליצמן: אני רוצה לשמוע מהם.
ניסן סלומינסקי: עכשיו 11:15.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נעצור פה, ניתן למשרד התייעצות, ואנחנו נחזור, ב-12:00?
ניסן סלומינסקי: אלחנן, כמה זמן ייקח לכם?
<אלחנן גלט: פחות.
ניסן סלומינסקי: רבע ל-12:00?
ניסן סלומינסקי: ברבע ל-12:00 נחזור רק להביא הצעה מגובשת לנושא הזה.
עליזה לביא: אדוני, אני רק מבקשת להבא גם את הנושא של משכורות ושירותי דת.
עליזה לביא: אני מבקשת ל-2013, כל דיון שזה יהיה לנו, נושא של משכורות ושל שירותי דת.
ניסן סלומינסקי: אני מוכן שנעשה דיון על תקציב המועצות הדתיות בנפרד.
ניסן סלומינסקי: אנחנו ממשיכים את הישיבה, יש לנו סעיפים נוספים.
ניסן סלומינסקי: ברבע ל-12:00 נחזור לסעיף הזה, אחרי שתהיה התייעצות.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו חוזרים לסעיף.
ניסן סלומינסקי: את הדיון כבר קיימנו, הייתה לנו רק איזושהי בעיה שרצינו ללבן אותה.
ניסן סלומינסקי: אני אחכה רק חצי דקה כי הבטחתי לחברי הכנסת שהלכו לוועדת המזון, שלפחות נודיע להם שאנחנו מצביעים.
ניסן סלומינסקי: שמעתי את עמדתם, ועמדתם היא בדיוק מה שאנחנו הולכים לעשות, אבל בכל אופן, מי מהם שירצה לבוא להצביע, אמרתי שאני אודיע להם.
ניסן סלומינסקי: הלכו להודיע להם, נחכה חצי דקה.
ניסן סלומינסקי: בינתיים, אפשר להציג את הנושא.
ניסן סלומינסקי: אלחנן, אתה תציג אותו?
<אלחנן גלט: כן, בסדר גמור.
<אלחנן גלט: אנחנו שמענו קשב רב את הדיון הקודם ואת ההערות שהיו.
<אלחנן גלט: אחת המסקנות, שאני מבקש לומר אותה גם לפרוטוקול, שאנחנו נלמד מלקחי 2013 ונעשה דיון מקדים משמעותי ב-2014 כדי לבחון מחדש את חלק מהקריטריונים שבפועל אנחנו עובדים איתם כמה שנים והם אמיתיים, אבל לבחון מחדש בעיקר את השיקול של הסוציו-אקונומי.
<אלחנן גלט: לגופו של עניין, כיוון שאנחנו בסוף 2013, אנחנו רוצים לאשר את זה ולסיים את ההליך הזה, ומועצות דתיות רבות מחכות לעניין.
<אלחנן גלט: אנחנו מבקשים להחיל, בנוסף לאמות המידה שדובר עליהן, את אותה הבהרה שאנחנו ניקח בחשבון את אותן מועצות, אותן רשויות שנמצאות במצב הסוציו-אקונומי של חמש, ואנחנו מבקשים להגדיר שהרשויות האלה שנמצאות בשכבה סוציו-אקונומית חמש ומטה לא יעלו מעל 60%, כשאנחנו מגדירים את זה בתוך מחוזות דרום וצפון של משרד הפנים.
<אלחנן גלט: זאת מהסיבה הפשוטה, כי צריך להגביל את זה לא על כל רחבי הארץ, וזה מכיל לא מעט מועצות כפי שהוזכר פה, שצריכות פתרון מיידי.
<אלחנן גלט: זאת ההצעה המעשית, וכמו שאמרתי, אנחנו נבחן את זה מחדש ל-2014.
<עירית אביבי-גל: אני רוצה להבין.
<עירית אביבי-גל: אנחנו, נתניה, חמש.
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, שמענו אתכם, שמענו אתכם רב קשב.
<עירית אביבי-גל: למה צפון ודרום?
<עירית אביבי-גל: אני אמרתי, פריפריה במרכז הארץ עם הנחות של 100 מיליון שקלים.
ניסן סלומינסקי: הבנו אתכם, שמענו אתכם.
ניסן סלומינסקי: שמעתם גם את חברי הוועדה שהתבטאו.
ניסן סלומינסקי: בסדר, יש חילוקי דעות, אני לא אמרתי שלא, מה אפשר לעשות.
<איתן אטיה: אדוני היושב-ראש, יש קריטריון שיכול להיות בעייתי אגב למשרד גם בעוד מקומות, לא רק פה, גם מבחינה משפטית יכול להיות בעייתי.
ניסן סלומינסקי: אתה מדבר למרות שביקשתי ממך שלא, כי היה דיון כבר.
<איתן אטיה: סליחה.
<איתן אטיה: אשמח משפט אחד אם אפשר.
ניסן סלומינסקי: אין משפט אחד.
ניסן סלומינסקי: אתה כבר אמרת שלושה משפטים, עוד לא הגעת לפואנטה שלך, אז זה לא משפט אחד.
<איתן אטיה: אם תאפשר לי, אני אגיע במשפט האחד.
ניסן סלומינסקי: תגיד משפט אחד בבקשה, אבל לא ארוך.
<איתן אטיה: אם הרעיון הוא לסייע לרשויות של סוציו חמש, אז מה זה משנה אם זה בצפון או בדרום או במרכז?
<איתן אטיה: זה הרעיון, לסייע - - -
<עירית אביבי-גל: זה הרעיון.
ניסן סלומינסקי: לנו יש כמה קריטריונים, אחד מהם זה הסוציו – כמו שהיה בפעם הקודמת – זה חמש, ויש לנו עוד כמה קריטריונים שאנחנו חושבים שרשויות שנמצאות באזורי, מה שנקרא, קווי העימות ודברים כאלה בדרום ובצפון, אני חושב שאנחנו רוצים לסייע להן.
ניסן סלומינסקי: זה תוספת מסוימת, ולכן אנחנו לוקחים את זה גם כן בחשבון.
ניסן סלומינסקי: זה לא הקריטריון היחיד, רק הסוציו-אקונומי.
ניסן סלומינסקי: לכן אנחנו לוקחים את זה גם בחשבון, נקודה.
ניסן סלומינסקי: זה כל ההבדל, מה שעשינו.
<שלומית ארליך: השינוי ממה שהקראתי קודם, הפסקה הראשונה באמת תשונה, גם הכותרת – כמו שאמרתי – אמות המידה יישארו כמו שהן.
<שלומית ארליך: אני הקראתי שתי פסקאות, 1 ו-2, לעניין המעמד החברתי, אבל עכשיו חגי יתקן ויקרא פסקה.
<חגי אברהמי: חגי אברהמי, מהלשכה המשפטית במשרד לשירותי דת.
<חגי אברהמי: לאחר אמות המידה יהיה כתוב: ובלבד ששיעור ההשתתפות לגבי רשויות מקומיות במחוז צפון ובמחוז דרום שבמעמד חברתי כלכלי חמש ומטה, שיעור ההשתתפות שלהן לא יעלה על 60%.
ניסן סלומינסקי: של משרד הדתות.
<עודד לוי: מחוז דרום וצפון של משרד הפנים.
ניסן סלומינסקי: של משרד הדתות, כן?
<חגי אברהמי: משרד הפנים.
ניסן סלומינסקי: משרד הפנים.
<אלחנן גלט: מחוזות צפון דרום, משרד הפנים.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את אמות המידה לקביעת סכום ההשתתפות המיוחד בהוצאות התקציב של המועצות הדתיות לשנת 2013, כולל כל התיקונים שהוספנו?
ניסן סלומינסקי: אין מתנגדים, אין נמנעים.
ניסן סלומינסקי: רבותי, תודה לכם, ושוב אני חוזר על דברי מנכ"ל המשרד, שקיבל על עצמו שלהבא אמות המידה לא יגיעו אלינו ביום האחרון אלא ייבחנו מספיק זמן כדי שאפשר יהיה לדון, ולדון לעומק, ולא בלחץ.
<אלחנן גלט: תודה רבה.
<אלחנן גלט: תודה רבה לחברי הוועדה וליושב-ראש.
ניסן סלומינסקי: רבותי, יש בפנינו שלושה צווים: צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (הוראת שעה מס' 5), התשע"ג–2013; צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 27), התשע"ג–2013; צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 28), התשע"ג–2013 (העלאת מס הקנייה על מוצרי יוקרה).
ניסן סלומינסקי: מי מכם מסביר?
<נטליה מירוניצ'ב: נטליה מירוניצ'ב, רשות המסים.
<נטליה מירוניצ'ב: יש לנו פה שלושה צווים, שלושתם דנים ביישום אותה החלטת ממשלה, שמבקשת להטיל מס קנייה על מוצרי יוקרה.
יעקב ליצמן: הממשלה דנה על זה?
<נטליה מירוניצ'ב: כן, קיימת החלטת ממשלה.
יעקב ליצמן: אז זה החלטת ממשלה?
<נטליה מירוניצ'ב: בנוגע לצו הראשון, הצו מבקש להטיל מס קנייה מוגדל על רכב יוקרה.
<נטליה מירוניצ'ב: רכב יוקרה מוגדר כרכב שמחירו לצרכן מעל 300,000 שקלים.
<נטליה מירוניצ'ב: המס מוטל באופן הדרגתי, כלומר זה לא שהרכב עבר בשקל את הרף שנקבע ופתאום קופץ עליו מס, אלא המס עולה באופן הדרגתי, ככל שהרכב יותר יקר כך המס עליו יותר גבוה.
יעקב ליצמן: עד תקרה של?
<נטליה מירוניצ'ב: עד תקרה של 20%.
ניסן סלומינסקי: 20% תוספת או 20% סך הכול?
<נטליה מירוניצ'ב: 20% תוספת.
ניסן סלומינסקי: כמה המס הקיים?
<נטליה מירוניצ'ב: המס הכללי הוא 83%.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אנחנו משלמים פי-שניים יותר ממה שזה שווה.
<נטליה מירוניצ'ב: 83% פחות ההפחתות הרגילות של זיהום אוויר ושל - - -
ניסן סלומינסקי: אביזרי ביטחון.
יעקב ליצמן: המחירון של מי?
<נטליה מירוניצ'ב: מחירון של היבואן.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, כמה שזה בחוץ-לארץ, על זה 20%.
יעקב ליצמן: זה מכס רגיל, על זה גדל - - -
ניסן סלומינסקי: עוד 20%, כן.