GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יריב לוין: כמובן ישלים את התחייבויותיו לרבות תשלום הכספים לחשבון הליווי באופן מסודר וכן הלאה.
יריב לוין: התפתחה איזושהי פרקטיקה בעניין הזה שמכתבי ההחרגה האלה לא ניתנים כדבר שבשגרה, כחלק מהסכם הרכישה.
יריב לוין: ברוב המקרים, כאשר הרוכש מודע לדבר הזה ודורש את זה מראש, הוא מקבל את המכתב הזה, אבל במקרים רבים שהדבר לא נדרש מראש, לא.
ניסן סלומינסקי: בדרך כלל נותנים את זה.
יריב לוין: בדרך כלל נותנים את זה בסופו של דבר, אבל אז גובים עמלות בשיעור משמעותי ויש לפעמים מצבים שאותו רוכש נשאר חשוף ולא מקבל את המסמך הזה שנדמה לי שאין חולק על כך שהוא מוצדק ומבטא נאמנה את האיזון הנכון במשולש היחסים הזה שבין הקבלן, המלווה ורוכש הדירה.
יריב לוין: לכן הוצע לעגן את החובה למסור את המכתב הזה וללא עלות נוספת כחלק מההוראות של חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות).
יריב לוין: בעקבות הדיון שהיה בהכנת החוק לקריאה הראשונה נעשו שינויים מנוסח הקריאה הטרומית, גם במנגנון עצמו, גם בנוסח עצמו של מכתב ההחרגה כפי שמופיע כאן בתוספת.
יריב לוין: לאחר הקריאה הראשונה אני מבין שהייתה כאן התדיינות רחבה, שהייעוץ המשפטי של הוועדה ניהל מול כל הגורמים הרלוונטים, גובש נוסח שמבחינתי לפחות הוא עונה על מה שדרוש והוא טוב ומתאים והנוסח הזה מונח כאן, כפי שאני מבין, בפניכם.
ניסן סלומינסקי: אני מבין שלמעשה הצעת החוק שלך מוסיפה על החוק הקיים שני דברים.
ניסן סלומינסקי: ראשית, שזה מוטל על הבנק לתת את זה ולא האיש צריך לרוץ ולבקש, ושנית, שגם לא יהיו כאן אגרות מיוחדות.
יריב לוין: למעשה זה מוטל על הבנק אבל קיימת גם חובה של הקבלן בתוך המערכת הזאת לעגן את זה בחוזה שלו, לפנות לבנק ולדווח על מנת שהבנק יעביר את הדבר הזה בדרך כלל דרך הקבלן אל הרוכש.
יריב לוין: יש כאן גם נוסח של מכתב ההחרגה על מנת שגם בהיבט הזה לא יהיו התחמקויות או דברים שלפעמים הם לא ברורים, אלא שיהיו ניסוחים שבאמת יגנו כראוי על הרוכשים.
ניסן סלומינסקי: הצעה ראויה.
ניסן סלומינסקי: יש מישהו מהיושבים סביב השולחן שרוצה להתייחס?
<אהוד נדב: אנחנו רוצים לומר שני דברים.
ניסן סלומינסקי: תציג את שמך לפרוטוקול.
<אהוד נדב: אהוד נדב, יועץ משפטי להתאחדות בוני הארץ.
<אהוד נדב: אנחנו גם אמרנו בדיון הקודם שבסך הכול אנחנו בעד המנגנון הזה שגם קיים.
<אהוד נדב: נדמה לנו שני דברים - כשאנחנו מדברים על התערבות ביחסים החוזיים ועל איזשהו פטרנליזם של החוק שהוא בסדר בנושא של רוכשי דירות - שלא צריכים להתקיים כאן.
<אהוד נדב: האחד, אנחנו לא מוצאים מדוע המחוקק צריך להתערב ביחסים עסקיים כאשר הנכס הנמכר הוא עסקי ולא דירת מגורים של רוכשי מגורים.
<אהוד נדב: בנכס עסקי, כל הנושא הזה של אי שוויון בין הצדדים ואי ניהול משא ומתן ענייני ועסקי, כל ההנחות האלה לא מתקיימות.
<אהוד נדב: חוק הגנת הצרכן, גם הוא לא חל על מערכת יחסים עסקיים.
<אהוד נדב: לדעתנו זאת גם לא הייתה הכוונה המקורית של מציעי החוק כפי שבאה לידי ביטוי בדברי ההסבר.
<אהוד נדב: הכוונה הייתה להגן על רוכשי דירות ולא על עסקאות.
ניסן סלומינסקי: הנקודה השנייה.
<אהוד נדב: הנקודה השנייה, בקטע של התנאים לקיום ההודעה של הבנק.
<אהוד נדב: קרי, לשחרור השעבוד.
<אהוד נדב: לנו נדמה שאחד התנאים צריך למנות במפורש החזרת הערבות הבנקאית.
<אהוד נדב: לא יכול להיות שיפעלו למחיקת השעבוד או יתקיימו התנאים שקשורים בהודעה מבלי שהקונה החזיר את הערבות הבנקאית שנועדה בעצם לאבטח את אותו דבר.
<אהוד נדב: מחיקת השעבוד נועדה להקנות לו את הנכס, הערבות הבנקאית נועדה להקנות לו בטוחה כל עוד הוא לא קיבל את הנכס.
<אהוד נדב: לדעתי יש כאן דאבל קאונטינג של אותו דבר.
<אהוד נדב: אנחנו חושבים שצריך להיות תנאי מפורש שהערבות הבנקאית הוחזרה.
ניסן סלומינסקי: לפני שאני אתן ליריב לענות, יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?
ניסן סלומינסקי: יריב.
יריב לוין: זה נכון שהסוגיה של נכסים עסקיים באמת לא עמדה במרכז ההצעה.
יריב לוין: אני חושב שהיא עלתה בדיון שקיימנו כאן בקריאה ראשונה ואני חושב שהיא תוספת נכונה.
יריב לוין: בסך הכול, גם מי שרוכש נכס עסקי, אין שום סיבה שלא יהיה מוגן בהסדר הזה.
יריב לוין: אין שום הגיון שיהיה אחרת.
יריב לוין: צריך לומר שההסדר הזה לא בא לכפות משהו חדש ומשהו לא הגיוני אלא הוא בא להבטיח את זה שאותם שוליים בעייתיים שהיו לא יהיו מכיוון שברור שזאת דרך המלך.
יריב לוין: מי ששילם ושילם את כל מה שמגיע ממנו, שילם את כל מה שהוא צריך לשלם ועשה את זה כנדרש לחשבון הליווי ובאופן מסודר – לא צריך להיות חלק מהוויכוחים שיש אחר כך והנכס שלו צריך לצאת החוצה.
יריב לוין: באשר לנקודה השנייה.
יריב לוין: צריך לזכור שהערבות הבנקאית מבטיחה דבר אחר לחלוטין.
יריב לוין: היא מבטיחה לא רק את זה שהנכס ייבנה ויימסר אלא היא גם מבטיחה את זה שיירשמו הזכויות באופן מסודר וכן הלאה.
יריב לוין: אין לה דבר וחצי דבר עם הנושא של החרגת השעבוד של הגורם המלווה מול הקבלן.
יריב לוין: הנושא של הערבות הבנקאית הוא דבר שנמצא במישור היחסים שבין הקבלן לבין אותו קונה.
יריב לוין: גם אם שילמתי את כל הכסף והחריגו את דירתי מתוך כלל הפרויקט, זה עדיין לא אומר שהקבלן סיים את התחייבויותיו.
יריב לוין: הוא צריך לרשום את זכויותיי והוא צריך לבצע את כל מה שכרוך בזה.
יריב לוין: לכן שני הדברים אינם באים אחד במקום השני ולמעשה גם לא קשורים אחד בשני.
יריב לוין: כל הנושא הזה של מכתב ההחרגה נועד לדבר אחד.
יריב לוין: לקבלן יש, מהסיבות שלו, צורך במימון והוא כנגד המימון הזה משעבד את הפרויקט וההסדר הכלכלי הזה הוא בסדר גמור כל עוד ברגע שהוא קיבל את מלוא התמורה שמגיעה מהקונה, הנכס הזה מוחרג.
יריב לוין: בזה אנחנו מטפלים ולא במה שקשור במישור היחסים של מהי הנקודה בה צריך להחזיר את הערבות הבנקאית.
יריב לוין: אגב, אדוני היושב ראש, זה נושא ראוי שאולי פעם כדאי באמת להידרש אליו כי זאת באמת שאלה לא פשוטה, מהי נקודת הזמן בה באמת נכון לעשות את זה אבל זה לא נוגע לחוק הזה ואין כאן כפילות.
<אהוד נדב: אני קורא להסתכל בעיני הקבלן.
<אהוד נדב: הקבלן, כאשר הוא מקבל ערבות בנקאית מהבנק, הוא צריך לתת ביטחונות, הוא משלם על הדבר הזה.
<אהוד נדב: הערבות הבנקאית, גם בסוף הבנייה או בעיקר בסוף הבנייה, היא על כל מחיר הדירה.
<אהוד נדב: למרות שהדירה כבר נבנתה, החזקה נמסרה, השעבוד הוסר, הוא עדיין פתוח – בשפה המקצועית – מול הבנק במלוא הדבר הזה.
<אהוד נדב: השעבוד מול הבנק, הוא משמש לאותו דבר.
<אהוד נדב: הוא בטוחה, הוא חלק מההון העצמי שנותן הקבלן לבנק כדי שהבנק ייתן לו מימון.
<אהוד נדב: כאשר אנחנו אומרים שזה לא קשור לזה, אנחנו בעצם אומרים לקבלן שאתה גם תישאר פתוח, אתה צריך לתת הון עצמי לבנק - כי הרי הבנק לא עובד בחינם – בדמות של השעבוד הזה, כל עוד השעבוד הזה קיים, או ניקח לך את השעבוד וגם הערבות הבנקאית עוד תקפה ואתה צריך להביא לו הון עצמי.
<אהוד נדב: איך הוא יעשה את הדבר הזה?
יריב לוין: בכל הכבוד, זה לא עובד כך.
יריב לוין: הרי כולנו יודעים שקודם כל השלב שבו לכאורה מגיעה חזרה הערבות הבנקאית, הוא השלב שבו הפרויקט נגמר והכסף שולם.
יריב לוין: לכן משם היה אמור לבוא גם המימון לערבות ככל שעדיין היא קיימת.
יריב לוין: לכן הניסיון הזה לתלות את הדברים אחד בשני, הוא לא נכון.
יריב לוין: אין בכלל שאלה שבמצב שבו אתה עדיין מחזיק ערבות בנקאית ואני כקונה שילמתי לך את כל הכסף, זאת אומרת שאני נתתי לך את הכסף שממנו אתה יכול להתנהל מול הבנק.
יריב לוין: אגב, אני אומר עוד פעם שזאת סוגיה חשובה מאוד אבל לא שייכת לכאן.
ניסן סלומינסקי: היא לא שייכת לכאן.
<אמיר פז: לגבי הנקודה של הערבות.
<אמיר פז: לכתחילה כל ההסדר של מכתב ההחרגה בא במצב שבו הקבלן והבנק רוצים לקבל חזרה את הערבות.
<אמיר פז: הרי זה כל העניין.
<אמיר פז: אתה אומר כן, אבל אני חושב שאתה לא צודק בטיעון שלך, כי הרי מה אומר כאן נוסח מכתב ההחרגה?
<אמיר פז: אחד התנאים, סעיף 4, הוא שכספי הקונה הובטחו לפי סעיף 2, 3 או 4.
<אמיר פז: כלומר, בשפת העם, ניתנה לו הערת אזהרה נקיה.
<אמיר פז: כל המטרה של זה היא שהקבלן יוכל לקבל חזרה את הערבות ולהחזיר אותה לבנק.
<אהוד נדב: נכון.
<אהוד נדב: זה מה שביקשנו, לקבל את הערבות הבנקאית.
<אמיר פז: ממילא זה סוגר את המעגל כי זה מה שאומר גם התיקון.
<אמיר פז: זאת הייתה המטרה.
<אהוד נדב: אבל היא הנותנת.
<אהוד נדב: כל העניין הוא רק כדי לשחרר את הערבות ואנחנו לא קובעים את התנאי הזה, ואגב, בכל מכתבי ההחרגה הקיימים ---
יריב לוין: לא רק כדי לשחרר את הערבות.
<אמיר פז: לעניין העסקים.
ניסן סלומינסקי: גם כאן לא צריך "להתעלל" בו.
<אמיר פז: אני מבין את הבעיה המסוימת שיש בזה שהגדרת דירה בחוק הזה היא גם למגורים וגם לעסק או לכל מטרה אחרת.
<אמיר פז: יש כאן איזושהי דיספרופורציה כי ברור שהוא מכוון בעיקרו לדירות מגורים, אבל זאת סוגיה – סוגיה כבדה – שיכול להיות שבאמת צריך לתת עליה את הדעת ולעשות איזושהי הבחנה בחוק, אבל לא אגב אותו תיקון שבסופו של דבר בא להסדיר מנגנון ולא את מהות הזכויות.
ניסן סלומינסקי: נקרא את הצעת החוק.
<שלומית ארליך: הצעת חוק המכר (דירות) (הבטח השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 7) (הודעה בדבר מחיקת רישום שעבוד), התשע"ד-2013 הוספת סעיף 2ג בחוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות), התשל"ה-1974 (להלן – החוק העיקרי), אחרי סעיף 2ב יבוא: 2ג.
<שלומית ארליך: הודעה בדבר מחיקת רישום שעבוד בסעיף זה – "תאגיד בנקאי" – אחד מאלה: תאגיד בנקאי מלווה שהמציא ערבות בנקאית לפי סעיף 3ב.
<שלומית ארליך: תאגיד בנקאי שאינו תאגיד בנקאי מלווה שהמציא ערבות בנקאית לפי סעיף 2(1).
<שלומית ארליך: "מבטח" – מבטח כאמור בסעיף 2(2), שהמציא פוליסת ביטוח לפי אותו סעיף.
<שלומית ארליך: מוכר יפנה בכתב לתאגיד בנקאי או למבטח, לפי העניין, בדרישה שימציא הודעה בכתב, בנוסח שבתוספת, ולפיה שעבוד או התחייבות לשעבוד, שניתנו לטובת התאגיד הבנקאי או המבטח, לא ימומשו מתוך הדירה ורישומם יימחק, בהתאם לתנאים האמורים בהודעה (בסעיף זה – ההודעה).
<שלומית ארליך: פנייה כאמור תיעשה בתוך שלושים ימים מאחד המועדים האלה: ממועד התשלום הראשון ששילם קונה באמצעות פנקס שוברים אם הערבות הבנקאית ניתנה על ידי תאגיד בנקאי מלווה כאמור בפסקה (1) להגדרה "תאגיד בנקאי".
<שלומית ארליך: ממועד הוצאת ערבות בנקאית ראשונה אם ניתנה על ידי תאגיד בנקאי שאינו תאגיד בנקאי מלווה כאמור בפסקה (2) להגדרה "תאגיד בנקאי".
<שלומית ארליך: פנה המוכר לתאגיד הבנקאי או למבטח כאמור בסעיף קטן (ב), ימסור לו התאגיד הבנקאי או המבטח את ההודעה בתוך שלושים ימים ממועד פניית המוכר אליו.
<שלומית ארליך: עם פנייתו של המוכר לתאגיד הבנקאי או למבטח, יודיע על כך המוכר לקונה, ועם קבלת ההודעה מהתאגיד הבנקאי או המבטח יעבירה לקונה.
<שלומית ארליך: אתם צריכים להסתכל ביחס לכחול, זה רק על סעיף (2).
<שלומית ארליך: המבנה השתנה כך שהגדרנו מראש את התאגיד הבנקאי למבטח ואז יוצא שהסעיפים העיקריים הם (ב) ו-(ג) שהם מאוד דומים ויש בהם תיקונים קלים.
<אהוד נדב: האמת היא שאלה דברים שלטעמי לא כולם דוברו בפעם הקודמת, כמו לדוגמה המנגנון הזה שגם לא ברור לי איך הוא עובד.
<אהוד נדב: המוכר מודיע לתאגיד הבנקאי, התאגיד הבנקאי מוציא תוך שלושים ימים ומעביר את זה למוכר?
יריב לוין: איך זה עובד היום?
יריב לוין: הרי היום אני חותם אתך על הסכם ואתה מעביר העתק של החוזה לבנק, הבנק מנפק את הערבות ומעביר אותה אליך ואתה נותן לי.
יריב לוין: עם כל הכבוד, כך זה עובד מאז ומעולם.
יריב לוין: אתה רוצה דרך אחרת?
יריב לוין: אתה רוצה שזה יבוא עם יוני דואר?
<אהוד נדב: אני אסביר.
<אהוד נדב: אני רוצה שניקח נושא אחד שהחוק כבר טיפל בו, נושא של הסדר השוברים.
<אהוד נדב: הסדר השוברים היפה בו מבחינה צרכנית, מבחינת הגנה על הרוכש, שמרגע שהקונה משלם לבנק את התשלום לפי השובר, הבנק מעביר לקונה גם אם המוכר אומר לו אל תעביר, גם אם המוכר נכנס לפירוק.
<אהוד נדב: הבנק אוטומטית, תוך 14 ימים בהסדר השוברים, מעביר את זה לקונה.
ניסן סלומינסקי: מה מפריעה לך הדרך השנייה?
ניסן סלומינסקי: אתה הרי מייצג את הקבלנים.
<אהוד נדב: אנחנו לא רוצים בירוקרטיה.
<אהוד נדב: אנחנו לא רוצים שזה יעבור ככה.
<אהוד נדב: בדיוק כמו הערבות הבנקאית.
ניסן סלומינסקי: אבל אין לך בעיה, פרט לנושא הבירוקרטי.
ניסן סלומינסקי: אין לך בעיה מיוחדת.
<אהוד נדב: אני אסביר לאדוני.
<אהוד נדב: נניח שעברו שלושים הימים והבנק לא הוציא.
<אהוד נדב: הקונה, הכתובת שלו כאן היא של המוכר.
<אהוד נדב: הוא יבוא אלי.
<אהוד נדב: הוא יבוא אל המוכר בתלונות ולא אל הבנק.
ניסן סלומינסקי: החוק מחייב גם את הבנק וגם את הקבלן.
ניסן סלומינסקי: יש כאן מערכת חיובים וזה בסדר גמור.
יריב לוין: הקונה לא רודף אחרי הבנק.
יריב לוין: הוא בא אליך.
ניסן סלומינסקי: שמענו את דבריך.
ניסן סלומינסקי: נרשום הערה שאתה רוצה לחסוך בבירוקרטיה וזה יפה מאוד.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שבמקרה הזה אנחנו רוצים שכן תהיה מחויבות כפולה, גם הבנק וגם הקבלן, בפרט שהקבלן הוא זה שבדרך כלל עומד מול הבנק.
<אהוד נדב: את הערבות הבנקאית, אתם לא חושבים שצריך אחריות כפולה?
<אהוד נדב: בערבות הבנקאית שולם לבנק, הבנק צריך להוציא.
<אהוד נדב: זה מגן יותר טוב על הצרכן.
<אהוד נדב: אין יריבות בכלל בהצעה הנוכחית בין הבנק לבין הרוכש.
<אהוד נדב: הרוכש בא אל המוכר.
<אהוד נדב: הוא צריך לקבל את זה מהמוכר.
ניסן סלומינסקי: מאיפה הוא בכלל מכיר את הבנק?
יריב לוין: מה לי ולבנק?
ניסן סלומינסקי: לא תמיד הוא יודע מי זה הבנק המלווה.
<אהוד נדב: הוא משלם לבנק.
<אהוד נדב: אני מזכיר, בהסדר השוברים הוא משלם לבנק.
ניסן סלומינסקי: הוא משלם דרך המוכר.
<אהוד נדב: זה ממש לא נכון.
<אהוד נדב: הוא משלם רק לבנק.
<שלומית ארליך: תיקון סעיף 4ו בסעיף 4ו(ב) לחוק העיקרי, במקום "ביום תחילתו של חוק זה" יבוא "ביום ז' בתשרי התשס"ט (6 באוקטובר 2008)".
<שלומית ארליך: זה תיקון טעות שגם הופיעה בנוסח הכחול.
<שלומית ארליך: הוספת תוספת אחרי סעיף 7 לחוק העיקרי יבוא: "תוספת (סעיף 2ג) תאריך
<שלומית ארליך: __________ לכבוד __________ (להלן – הקונה) גוש חלקה תכנית מגרש מספר בניין מספר דירה (להלן – הדירה) פרטי המקרקעין שעליהם נבנית הדירה: __________ (להלן – המקרקעין).
<שלומית ארליך: פרטי המוכר: _______________ (להלן – המוכר).
<שלומית ארליך: בהתאם להוראות חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות), התשל"ה-1973) (להלן – החוק), הרינו להודיעכם ולהתחייב כדלקמן:
<שלומית ארליך: ככל שזכויות המוכר במקרקעין משועבדות לטובתנו או שניתנה התחייבות לשעבודן לטובתנו (להלן – השעבוד), אנו מתחייבים כי השעבוד לא ימומש מתוך הדירה בהתקיים כל אלה: בניית הדירה הושלמה.
<שלומית ארליך: בכחול הופיע בהתאם לחוזה המכר, אבל לבקשת הגופים הורדנו את המלים האלה.
<רונן נסים: ביקשנו להשמיט מכיוון שעלולה להתעורר איזושהי מחלוקת האם באמת הבנייה הושלמה בהתאם לחוזה המכר, חוזה המכר קובע כך או אחרת, מה גם שבחוק עצמו הדרישה היא להוכיח את סיום הבנייה בדרכים אחרות ולא בהתאם לחוזה המכר.
<שלומית ארליך: ההחזקה בדירה נמסרה לקונה.
<שלומית ארליך: מלוא מחיר הדירה שולם למוכר בהתאם לפנקס השוברים (לעניין תאגיד בנקאי מלווה) או בהתאם לחוזה המכר (לעניין תאגיד בנקאי שאינו תאגיד בנקאי מלווה או מבטח).
<שלומית ארליך: כספי הקונה הובטחו לפי סעיף 2(3), (4) או (5) לחוק, בהתאם לסעיף 2א לחוק, או התקיימו התנאים הקבועים בסעיף 2ב(א) לחוק.
<שלומית ארליך: בכפוף לאמור, אנו מתחייבים לפעול למחיקתו של כל רישום בקשר לתחולת השעבוד על הדירה, לרבות בפנקסי המקרקעין, אצל רשות מקרקעי ישראל או במאגר המשכונות, בתוך זמן סביר לאחר שהדירה תירשם כיחידת רישום נפרדת ויהיה אפשר לפעול כאמור לגבי הדירה בנפרד מיתר המקרקעין.
<שלומית ארליך: אנו נהיה רשאים לממש את השעבוד מתוך יתר חלקי המקרקעין, למעט הדירה, בכל עת וללא צורך בקבלת הסכמת הקונה.
<שלומית ארליך: מובהר כי האמור לא יחול לגבי שעבוד או לגבי התחייבות לרישום משכנתה שניתנו בשל אשראי שהועמד לקונה על ידינו או שסוכם עם הקונה כי הדירה תבטיח אותו.
<שלומית ארליך: חתימה ______________" תחילה ותחולה תחילתו של חוק זה שלושים ימים מיום פרסומו (להלן – יום התחילה).
<שלומית ארליך: הוראות סעיף 2ג והתוספת לחוק העיקרי, כנוסחם בסעיפים 1 ו-3 לחוק זה, יחולו על הסכמי ליווי או הסכמי מימון ועל חוזי מכר במסגרת פרויקט הבנייה נושא הסכם הליווי או הסכם המימון, שנכרתו ביום התחילה ואילך.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נצביע לקריאה שנייה ושלישית.
ניסן סלומינסקי: בעד – 3 אושר פה אחד
<אורי שיינין: רפרנט תעסוקה ועובדים זרים, אגף התקציבים.
<אורי שיינין: הפנייה נועדה לתקצוב של הפעילות השוטפת של הנפקת תעודות זהות חכמות ודרכונים חכמים.
<אורי שיינין: יש כאן עשרה תקנים של עובדים לפס הייצור של הדרכונים ותעודות הזהות.
<אורי שיינין: בנוסף יש העסקה של סטודנטים.
<אורי שיינין: הסטודנטים נועדו לחלוקה של תעודות הזהות בלשכות, בעצם להגדיל את כוח האדם בלשכות כפי שמפורט בפנייה.
ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור פנייה מספר 13?
ניסן סלומינסקי: בעד – הרוב פנייה מספר 13 אושרה
ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 13 אושרה.
ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 95.
<ליאת פרוינד שפרן: אני מהמשרד, לא קשורה לרשויות המקומיות, אבל אני יודעת שהם בדרך.
ניסן סלומינסקי: פניות מספר 113 ו-116.
ראובן ריבלין: גם את זה אתה יכול לאשר כי זאת הוצאה תלויה בהכנסה.
ניסן סלומינסקי: אני יכול, אבל הרפרנט לא נמצא.
<טמיר כהן: גם זה משרד הפנים.
<אורי שיינין: גם הרשויות המקומיות וגם משרד הפנים.
<אורי שיינין: הם בדרך.
ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 136.
<אורי שיינין: הפנייה נועדה לביצוע תיקון בפניית העודפים שנעשתה בישיבה הראשונה של הוועדה על העברות תקציביות.
<אורי שיינין: בנוסף יש כאן שמונה מיליון שקלים, כסף שמועבר לטובת פעולות של עזיבה מרצון של מהגרי עבודה שנמצאים בישראל.
קארין אלהרר: רואים שההעברות כאן הן בהתאם להחלטה מ-2011.
<אורי שיינין: נכון.
קארין אלהרר: מדוע זה לא נכנס לבסיס התקציב?
<אורי שיינין: מהסיבה הפשוטה שהטסה מרצון זאת פעולה שטרם ידענו מה יהיה קצב הביצוע.
<אורי שיינין: כמו שאתם יודעים, כבר היום זה נושא שנמצא בעיצומו.
ראובן ריבלין: אז עוד לא הייתה בנויה הגדר.
<אורי שיינין: כן.
<אורי שיינין: לא ידעו האם בכלל יגיעו עוד מהגרים והאם יצליחו להוציא אותם או לא.
קארין אלהרר: נכון למועד ההצבעה, כבר הייתה גדר, אם אני לא טועה.
ראובן ריבלין: על התקציב הזה?
ראובן ריבלין: עוד לא ידעו.
ראובן ריבלין: זה דבר שהוא ממש שגרתי.
ראובן ריבלין: כשאתה מתכנן איזושהי פעולה רחבת היקף, אתה לא יודע מה המשמעות שלה ולכן מתקצבים אותה בדרך כלל בהתאם.
ראובן ריבלין: יש הרבה מקומות ברזרבה אבל ייחדו כסף ושמרו אותו עד אותו רגע שצריך אותו באמת.
יעקב ליצמן: זאת הפנייה האחרונה בסעיף הזה?
<אורי שיינין: יש עוד פנייה אחת ב-68.
ראובן ריבלין: יכול להיות שיעבירו בחזרה.
סתיו שפיר: איך התקציב הזה מחולק?
סתיו שפיר: כמה אנשים אתם מתכוונים להטיס מרצון?
<אורי שיינין: זה תקציב לכ-600 אנשים.
<אורי שיינין: העלויות של הטסה מרצון – כרטיס טיסה, המענק, הלנה.
יעקב ליצמן: הוא לא יודע בכמה אנשים מדובר.
ניסן סלומינסקי: כמה שיהיו יותר, יהיה יותר כסף וזה יהיה לברכה יותר.
סתיו שפיר: אנחנו מדברים על 600 אנשים.
<אורי שיינין: בערך.
סתיו שפיר: בשנה הקרובה, בחודש הקרוב?
<אורי שיינין: חלקם יוצאו כבר בשנה הקרובה, חלקם באיזשהו תהליך שיתחיל השנה אבל לא בטוח שהם יוצאו כבר השנה.
סתיו שפיר: כיצד מוגדר מוטס מרצון?
סתיו שפיר: איך נקבע שהוא מוטס מרצון?
<אורי שיינין: צריך את הסכמתו המלאה.
סתיו שפיר: צריכה להיות הגדרה.
<אורי שיינין: מישהו שעוזב מרצון, כמו שזה נשמע.
זבולון כלפה: אתה אחראי על ההגדרות או אחראי על העברות תקציביות?
ניסן סלומינסקי: הוא לא אחראי.
סתיו שפיר: אנחנו מעבירים כסף ואני רוצה לדעת למה אנחנו מעבירים את הכסף.
סתיו שפיר: אני אשמח לשמוע את תשובתך.
<אורי שיינין: עוזב מרצון מוגדר כמי שהוא מהגר עבודה שמוכן לעזוב את ישראל מרצון, שהוא מביע את הסכמתו לכך, שלא הופעלה עליו שום סנקציה ויש תמריצים חיוביים אבל אין שום תמריץ שלילי בדמות כליאה או מה שנקרא מקל שמונחת עליו או שמונע ממנו את ההישארות כאן.
סתיו שפיר: כל האנשים האלה עוברים ראיונות מוסדרים לבדיקת זכאותם לסטטוס של פליט?
<אורי שיינין: אם הם מבקשי מקלט?
<אורי שיינין: יש תהליך של RDS של בקשה להכרה במקלט.
<אורי שיינין: אני לא יכול לומר לך בוודאות שכל מי שנמצא שם הוא בן אדם שביקש ולא קיבל אבל אם הבן אדם ביקש וקיבל, הוא כמובן לא יהיה בין אלה שעוזבים מרצון.
סתיו שפיר: אבל אם הבן אדם ביקש ולא קיבל?
<אורי שיינין: אני לא חושב שיש כמות.
סתיו שפיר: יש ראיונות מוסדרים כדי לבדוק את מעמדם החוקי?
<אורי שיינין: אני יכול לבדוק.
ניסן סלומינסקי: הרפרנט הוא לא האיש שיכול לענות.
ניסן סלומינסקי: מותר לך להגיד שזה לא התחום שלך.
<אורי שיינין: אני יכול למסור לך כמה ביקשו ובקשתם נדחתה.
קארין אלהרר: אני מאוד אשמח.
חמד עמאר: כמה עולה כל אחד שעוזב מרצון?
<אורי שיינין: כ-10,000 שקלים.
<אורי שיינין: סדר גודל של העלויות.
ניסן סלומינסקי: בעד – הרוב פנייה מספר 136 אושרה
ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 136 – אושרה.
ניסן סלומינסקי: בינתיים הגיעו אנשי משרד הפנים.
ראובן ריבלין: הערה.
ראובן ריבלין: היא שואלת וזאת זכותה לשאול וזה תפקידה לשאול.
ראובן ריבלין: יחד עם זאת, אנחנו לא יכולים להיכנס למדיניות.
ראובן ריבלין: הממשלה גיבשה מדיניות והיא אומרת שהיא רוצה לעודד אנשים שבאו לארץ וטוענים לפליטות את האפשרות להעביר אותם ולתת להם איזשהו תמריץ כדי שהם יעזבו את הארץ.
ראובן ריבלין: זאת שאלה מדינית.
ראובן ריבלין: זאת אומרת, עוד שאלה של החלטת ממשלה שתפקידה לקבל אותה.
ראובן ריבלין: הם צריכים לבוא ולהסביר מבחינה תקציבית איך הם עושים את זה.
ראובן ריבלין: אם למשל הם היו אומרים שמעבירים את הכסף הזה לתמיכה לנושא חברתי ממדרגה ראשונה כדי לפתור את הבעיה הזאת, הייתם שואלים מדוע דווקא בנושא הזה וזאת בהחלט שאלה.
סתיו שפיר: אתה צודק לגמרי אבל כדי לבקר את מדיניות הממשלה אנחנו מוכרחים להבין איך מורכב התקציב הזה להגדרה הרופפת ששמענו לגבי מוטס מרצון.
סתיו שפיר: זאת לא הגדרה חוקית ואנחנו צריכים להבין את הרכב התקציב וכמה משלמים על כל בן אדם כזה, כל בן אדם שמוטס כביכול מרצון או שלא מרצון לפי הגדרת הממשלה.
ניסן סלומינסקי: כמה עולה כל אחד, זה התחום שלו.
ניסן סלומינסקי: למה ומה הקריטריונים, זה לא התחום שלו.
ניסן סלומינסקי: הוא מטפל בהעברת כספים.
סתיו שפיר: אורי, תראה איך מגינים עליך.
ניסן סלומינסקי: זה לא לגביו אלא גם להרבה נושאים אחרים.
ראובן ריבלין: הוא ענה לך את כל התשובות כפי שצריך.
ראובן ריבלין: אחרת אנחנו הופכים לממשלה זוטא שכל החלטה של הממשלה על כל תג ותג, גם דברים שהתקבלו כהחלטות, אנחנו סמכות ערעור.
<יוסי עדס: הפנייה נועדה לתקצוב שישים מיליון שקלים במסגרת הסכם חלף היטל השבחה.
<יוסי עדס: במסגרת ההסכם הזה הרשויות תבעו את המדינה על חלף היטל השבחה שהיא לא העבירה להן.
<יוסי עדס: נסגר הסכם כולל על מסגרת של כמיליארד שקלים, בתשלומים על פני ארבע שנים, שקיבל תוקף של בית משפט.
<יוסי עדס: מתוכם 120 מיליון שקלים מועברים לרשויות שלא תבעו.
<יוסי עדס: התשלום של שישים מיליון שקלים שמופיע כאן הוא בגין שנים 2012 ו-2013.
<יוסי עדס: הכסף מגיע מרשות מקרקעי ישראל.
יעקב ליצמן: מאיפה אתה מוריד את זה?
<יוסי עדס: הכסף רשום כהכנסה מותנית מרשות מקרקעי ישראל.
<יוסי עדס: הרשות מביאה את הכסף.
ראובן ריבלין: הואיל וזאת השבחה.
ניסן סלומינסקי: בעד – הרוב פנייה מספר 95 אושרה
ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 95, אושרה.
<יוסי עדס: זאת פנייה שכבר הצגתי אותה בוועדה והתבקשתי לתת דברי הסבר מפורטים יותר.
<יוסי עדס: הפנייה הזאת מתוקצבת בהתאם להחלטות ממשלה, מתוכם כ-22 מיליון שקלים הם בהתאם להחלטת ממשלה לנושא החירום, היערכות העורף, החלטת ממשלה מ-2011.
<יוסי עדס: זאת השלמה בעקבות הליכי הביצוע במהלך השנים של משרד הפנים והשנה הם מתכוונים להשלים את הביצוע.
ניסן סלומינסקי: כמה עוד נשאר?
<יוסי עדס: זה מתוך מסגרת של ארבעים מיליון שקלים.
<יוסי עדס: השנה אנחנו משלימים לארבעים מיליון שקלים על ידי ה-22 מיליון האלה.
<יוסי עדס: בנוסף יש 2.8 מיליון שקלים עבור ביטוח מבני דת ברשויות דרוזיות ובדואיות מתוקף שתי החלטות ממשלה, האחת לרשויות הדרוזיות בהיקף של שני מיליון שקלים השנה לשנה זאת, זאת אומרת, זה היקף גדול יותר השנה, ולרשויות הדרוזיות עוד 800 אלף שקלים לפיתוח מבני דת, בתי קברות, בתי תפילה וכדומה.
<יוסי עדס: בנוסף יש כאן התחשבנות של תקנים בין סעיף 68 לסעיף 06 אבל זה לא משנה את מסגרת כוח האדם בממשלה.
אלעזר שטרן: הנושא של הרשויות הדרוזיות.
אלעזר שטרן: מה מייחד אותם?
אלעזר שטרן: אני אגיד לך למה אני שואל.
אלעזר שטרן: אני חושב שאני יודע מה מייחד אותם.
אלעזר שטרן: אני מתכוון לשירות המדינה שבאמת משרתים את המדינה אולי יותר מרשויות יהודיות, לפחות אם לוקחים את אחוזי המתגייסים לצה"ל, אבל אני שואל איפה בעניין הזה הבדואים שמשרתים את המדינה.
<יוסי עדס: יש כאן שתי החלטות ממשלה, האחת החלטת ממשלה עבור הדרוזים ואחת החלטת ממשלה עבור הבדואים והתקצוב הוא עבור שתי החלטות הממשלה האלו.
אלעזר שטרן: בהקשר של בתי הקברות וכל שירותי הדת, שניהם מקבילים?
<יוסי עדס: בהתאם להיקף שקבעה החלטת הממשלה.
<יוסי עדס: למה החלטת הממשלה קבעה היקפים שונים, אני לא יודע.
<יוסי עדס: בסופו של דבר זאת החלטת הממשלה.
<ליאת פרוינד שפרן: מדובר כאן גם בהיקפים שונים באוכלוסייה.
<ליאת פרוינד שפרן: בעדות הלא יהודיות יש היקפים שונים באוכלוסייה וגם בהתאם לזה נקבע תקציב שונה.
אלעזר שטרן: מה זה נקרא היקפים שונים?
אלעזר שטרן: מי יותר גדול?
<ליאת פרוינד שפרן: היקף שונה של האוכלוסייה הדרוזית והיקף שונה של אוכלוסייה נוצרית, מוסלמית וכן הלאה.
יעקב ליצמן: למה התשתיות שאתם נותנים לבדואים, אתם לא נותנים לדרוזים?
<ליאת פרוינד שפרן: החלטת הממשלה קבעה את ההיקף הזה.
ניסן סלומינסקי: זה חלק מתוך החלטה גדולה יותר?
<יוסי עדס: חלק מתוך החלטה גדולה יותר.
ניסן סלומינסקי: אתה יודע מה ההחלטה הגדולה?
<יוסי עדס: ההחלטה המלאה לא נמצאת בפני אבל היא כוללת תקצוב לדרוזים בסך עשרים מיליון שקלים לארבע שנים, שמונה מיליון שקלים מתוכם הפנים, 12 מיליון שקלים משרד ראש הממשלה.
חמד עמאר: לאיזה סעיף זה הולך?
חמד עמאר: לנושא דת?
<יוסי עדס: נושא דת.
חמד עמאר: עשרים מיליון שקלים.
<יוסי עדס: עשרים מיליון שקלים על פני ארבע שנים, שמונה מיליון מתוכם חלק משרד הפנים.
<יוסי עדס: לכן החלק היחסי הוא שני מיליון שקלים השנה.
ניסן סלומינסקי: ולבדואים?
<יוסי עדס: המסגרת הכוללת היא שמונה מיליון שקלים על פני חמש שנים.
ניסן סלומינסקי: הנה, יש לכם תשובה.
<יוסי עדס: חלק משרד הפנים הוא ארבעה מיליון שקלים.
ניסן סלומינסקי: לדרוזים יש יותר מהבדואים.
יעקב ליצמן: עד התכנית האחרונה, הממשלה השקיעה בדרוזים יותר.
ניסן סלומינסקי: גם עכשיו.
יעקב ליצמן: בבדואים לא השקיעו בכלל ובדרוזים השקיעו קצת.
יעקב ליצמן: עכשיו באה הממשלה הנוכחית עם התכנית הגדולה, מה שרצה בני בגין.
<יוסי עדס: זה נושא אחר.
<יוסי עדס: הישובים הבדואים כאן הם ישובים בצפון.
יעקב ליצמן: למה הממשלה שמה לאחרונה דגש דווקא על הבדואים ומשקיעה הרבה כסף, ולמה את הכסף הזה, לפחות חלק מההשקעה, היא לא משקיעה באוכלוסייה הדרוזית?
יעקב ליצמן: אולי פעם היא השקיעה, אבל היום היא לא משקיעה.
חמד עמאר: כמה שיותר ישקיעו, זה יותר טוב.
ניסן סלומינסקי: ההחלטה הזאת היא חלק ולכן שאלתי מה היה גג ההחלטה ונאמר לי שהסכום הוא עשרים מיליון שקלים לדרוזים ושמונה מיליון שקלים לבדואים.
ניסן סלומינסקי: זה נותן לך תשובה לשאלה שאתה שואל.
יעקב ליצמן: זה לא בדיוק, אבל בסדר.
אלעזר שטרן: הבדואים, זה רק בצפון?
<יוסי עדס: בהתאם להחלטת הממשלה כתוב שאלה ישובים בדואים בצפון.
חמד עמאר: יש שתי החלטות ממשלה בקשר לבדואים, האחת לצפון והשנייה לדרום.
חמד עמאר: אנחנו מדברים עכשיו על הצפון.
ניסן סלומינסקי: נצביע.
ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור הפנייה?
ניסן סלומינסקי: בעד – הרוב פניות מספר 113 ו-116 אושרו
ניסן סלומינסקי: פניות 113 ו-116, אושרו.
זהבה גלאון: אנחנו נגד השיטה של העברות תקציביות.
זהבה גלאון: אנחנו הרי יודעים שאנחנו מאפשרים איזושהי גמישות למשרדי הממשלה שיוכלו לעשות העברות ולא תמיד כל העברה היא לא נכונה.
זהבה גלאון: אבל השימוש, הייתי אומרת, הנלוז שעושה הממשלה בהעברות התקציביות, זה מביא אותנו למצב שאנחנו מצביעים נגד.
זהבה גלאון: אני מבינה שיש כאן את הצורך, אבל כשתגיע לעמוד האחרון, כשתגיע לחטיבה להתיישבות, תבין למה אני מצביעה נגד כל ההעברות האלה.
זהבה גלאון: החטיבה להתיישבות, 800 אחוזים יותר ממה שתוכנן בתקציב המקורי, תוך שלושה חודשים.
זהבה גלאון: עושים צחוק מאתנו.