GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: ועדת הכלכלה, לא פה?
ניסן סלומינסקי: טוב, אז בואו.
אראל מרגלית: סוגי האזיקים ששמים על בעלי העסקים.
ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי, אז בסדר, אז זה לא - - -
יצחק כהן: אתמול אמרו להם: אין לכם אופק.
יצחק כהן: היום אומרים להם: תהיו בבית-סוהר.
יצחק כהן: מה יהיה מחר?
<אורי שוורץ: אני שוב מדגיש: הסנקציה הפלילית שמורה למקרים שבהם יש כוונה להסתיר מידע מהרגולטור על מנת להטעות.
יצחק כהן: אתה חוקר כליות ולב, לדעת איזה כוונה, מתי זה תום לב?
אראל מרגלית: תגיד לי, אתה פעם קיבלת תביעה על זה שאתה מסתיר מידע?
אראל מרגלית: אתה פעם קיבלת שומה של מס הכנסה בתחילת השנה?
<אורי שוורץ: חבר הכנסת מרגלית, עד היום לא הועמד אף אדם לדין על אי מסירת מידע.
בועז טופורובסקי: נו, אז למה צריך לרשום את זה?
אראל מרגלית: אתה יודע איזה התקפות לב יש לאנשים, שהם מקבלים את השומה של המס בתחילת השנה?
בועז טופורובסקי: אז בוא נרשום מאסר עולם.
אראל מרגלית: פעם ראית איך זה נראה?
אראל מרגלית: אתה ראית מה זה שמישהו מקבל שומה על איזה כמה מיליוני שקלים?
ניסן סלומינסקי: טוב, רבותי, חבר'ה, בואו תמשיכו הלאה.
יצחק כהן: תתקנו את הסעיף זה.
ניסן סלומינסקי: ר' יצחק, אנחנו מוכרחים להגיע.
ניסן סלומינסקי: הלאה, בבקשה.
<עדנה הראל: הייתי באמצע (ב), אחרי 300,000 שקלים חדשים: היה המפר תאגיד והיה לו, בשנה שקדמה לשנת הכספים שבה בוצעה ההפרה, מחזור מכירות בסכום העולה על 10 מיליון שקלים חדשים, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי בשיעור של עד 3% ממחזור המכירות כאמור, ובלבד שסכום העיצום לא יעלה על 8 מיליון שקלים חדשים; לעניין זה "מחזור מכירות" – כמשמעותו לפי סעיף 17 לחוק ההגבלים העסקיים, בשינויים המחוייבים.
בועז טופורובסקי: הפכו אותו לבן-אדם החזק במשק.
יצחק כהן: כן, למר עולם.
<עדנה הראל: (ג) על עיצום כספי לפי סעיף קטן (ב) יחולו הוראות סעיפים 50ה עד 50טז לחוק ההגבלים העסקיים.
<עדנה הראל: סעיף 44 – ביצוע ותקנות: (א) שר האוצר - - -
יצחק כהן: רגע, אתם מסכימים לזה, חברים?
אראל מרגלית: דבר, אני מקשיב.
יצחק כהן: לא, זה דרקוני.
יצחק כהן: זה מרכז עוצמה אדירה.
ניסן סלומינסקי: כל זה זה מה שקיים בחוק ההגבלים העסקיים.
יצחק כהן: בסדר, זה חוק אחר.
גילה גמליאל: לא, זה לא נכון.
גילה גמליאל: אבי, יש פה בעיה במה שכתבתם.
יצחק כהן: בסדר, תבריחו את כולם.
בועז טופורובסקי: הממונה יכול לבקש מחר מסמך.
בועז טופורובסקי: לא יקבל את המסמך, יטיל עיצום של עד 8,000,000.
יצחק כהן: או שתתאבד.
יצחק כהן: אתה רשאי להתאבד, לחלופין.
ניסן סלומינסקי: בועז, אני אומר:
ניסן סלומינסקי: אם זה נמצא בחוק ועובד לפי זה, זה לא בסמכותנו.
יצחק כהן: ניסן, אבל יש פה דברים מוגזמים, אתה לא מבין?
יצחק כהן: יש פה אגרסיביות.
ניסן סלומינסקי: יצחק, אבל אני אומר:
ניסן סלומינסקי: אם זה קיים בחוק ועובדים עם זה, יש שתי אפשרויות: אם בסמכותנו, אז נקבע בלי קשר לזה דיון גם על חוק ההגבלים וגם לגבי הזמן.
יצחק כהן: לא, אבל אתה דן בזה עכשיו.
ניסן סלומינסקי: מה שישנו שם נשנה פה.
יצחק כהן: לא קשור, אין שום קשר.
ניסן סלומינסקי: בטח שיש קשר.
יצחק כהן: למה לא תלך גם כן לחוק תאונות דרכים?
ניסן סלומינסקי: אם זה בסמכותנו, אבל לא לדון עכשיו, כי צריכים לקיים על זה דיון, לשמוע את כל הצדדים.
ניסן סלומינסקי: אם זה בסמכותנו, נקיים דיון גם על זה וגם על ההגבלים.
ניסן סלומינסקי: אם זה לא בסמכותנו אלא בכלכלה, אז נבקש מכלכלה שתעשה את זה.
<עדנה הראל: אנחנו הצענו הסדר מקביל למה שיש בחוק ההגבלים גם לעניין של הריכוזיות.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, תמשיכי הלאה.
יצחק כהן: אני מציע לחזור למשק הריכוזי, ביד הממשלה, בשלטון המרכזי, נעשה משהו קומוניסטי, לחזור חזרה 60 שנה אחורה.
יצחק כהן: זהו, עזבו את כל אנשי העסקים.
<עדנה הראל: אני רק אוסיף שאנחנו ביצענו את אותו הסדר שיש בהגבלים, מתוך הבנה שמידת החשיבות של קבלת המידע היא לא שונה בעניין הריכוזיות משהוא בעניין ההגבלים.
יצחק כהן: זה מאוד שונה.
ניסן סלומינסקי: והדיון צריך להיות על שני הדברים ביחד.
יצחק כהן: לא, חוק ההגבלים - - -
אראל מרגלית: אנחנו מעירים הערה.
אראל מרגלית: אנחנו מבינים שזה לא בסמכותנו.
יצחק כהן: סמכותך לגמרי.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים להעיר הערה.
אראל מרגלית: זה בסדר גמור שצריך לדרוש באופן קטגורי את הדברים האלה, אבל כל הטון הפליליסטי הוא טון - - -
<עדנה הראל: שלא תהיה טעות לגבי הסמכות של הוועדה.
ניסן סלומינסקי: לא דיברתי לגבי זה.
ראובן ריבלין: אתם מנסחים את כוונת רבים מחברי הוועדה.
ראובן ריבלין: ואני רוצה לומר שיש לי כבוד רב לשר לשעבר יצחק כהן, ואני מבין גם את החשש של אראל מרגלית.
ראובן ריבלין: יחד עם זה, אנחנו פה מתמודדים עם נושא, שאם לא יהיו לו שיניים מלאות בכל מה שקשור לאפשרות, שכמובן היא רק סיוט אבל היא לא קיימת, של התערבות הון בשלטון ושל לחצים בלתי - כן כן, של עירוב הון ושלטון.
ראובן ריבלין: הנה, אני אומר את זה עוד פעם: הון ושלטון.
ראובן ריבלין: בלי האמצעים האלה, שהרי אף אחד לא מעלה על דעתו שהון מתערב בשלטון.
ראובן ריבלין: לא עולה על הדעת, אז מה אתם מפחדים מהסנקציות האלה?
ניסן סלומינסקי: השלטון מתערב בהון.
יצחק כהן: תנו לו עשר שנות מאסר או 30,000,000 שקל קנס.
ראובן ריבלין: לא עשר שנות מאסר.
אראל מרגלית: בסדר, אני מבין.
ראובן ריבלין: רבותי, אין אצלנו לא 30 שנים ולא – הרי אנחנו לא חושדים בבן-אדם.
אראל מרגלית: מצד שני, אפשר לפסול, אפשר לקבל מידע, ולא חייבים לעבוד בכל מקום עם איום פלילי על כל דבר.
אראל מרגלית: אם באינטרפרטציה כזאת או אחרת הוא טוען שלא נתן לך מידע, הוא יכול לשים אותך בכלא.
ראובן ריבלין: אני סומך על הממונה על הגז - -
אראל מרגלית: למה אתה סומך?
ראובן ריבלין: - - בעיניים סגורות.
ראובן ריבלין: אבל אם חלילה יבוא ממונה על גז, שיבוא וייתן פרטים לא נכונים כנציגי, הוא לא רק מפר הבטחת אמונים, הוא מפר פה את אושיות היכולת שלנו לקיים פה מדינה כהלכתה.
ניסן סלומינסקי: אבל ב(ב) - - -
אראל מרגלית: אתה ראית פעם את האיומים של פקיד שומה?
ראובן ריבלין: וזה אני אומר בלשון המעטה.
אראל מרגלית: זה קשור.
יצחק כהן: כולם אשמים בכוח אלא אם יוכח ההיפך, אוקיי?
יצחק כהן: זה מה שאתה אומר.
יצחק כהן: זה בדיוק מה שאתה אומר.
ראובן ריבלין: מה, יעלה על דעתו לא למסור פרטים נכונים?
יצחק כהן: ודאי שלא.
ראובן ריבלין: הוא ייתן לנו את כל הפרטים.
יצחק כהן: אבל אתה הופך אותו - - -
ראובן ריבלין: אני אומר לזה שאולי יבוא במקומו וחושב שאפשר, אומר לו: אל תחשוב אפילו.
יצחק כהן: מה שאתה אומר:
יצחק כהן: כולם פושעים בכוח אלא אם יוכח ההיפך.
ראובן ריבלין: מה פתאום?
יצחק כהן: ואני מתנגד לזה.
ראובן ריבלין: אני מכבד את התנגדותך.
<אורי שוורץ: אפשר רק שנייה להסביר לכם את זה ב - - -
ראובן ריבלין: אפשר לתת אישור שהון מתערב בשלטון, אין שום בעיה.
ראובן ריבלין: יבוא ההון, יאמר: מה שאני רוצה, תמסור לממונה.
ראובן ריבלין: מה שאני לא רוצה, אל תמסור.
יצחק כהן: רובי, אתה משמיץ חברים עכשיו.
יצחק כהן: אתה משמיץ חברים בוועדה.
יצחק כהן: אנחנו נגד הון-שלטון.
ניסן סלומינסקי: עדנה, רק מה זה סעיף (ב), זה הסדר?
יצחק כהן: אתה אומר שאנחנו רוצים הון ושלטון.
יצחק כהן: זה השמצה.
יצחק כהן: אנחנו מתנגדים לסעיף הזה.
ניסן סלומינסקי: מה זה סעיף (ב)?
ראובן ריבלין: זה הפר אמונים.
ראובן ריבלין: מדברים פה על אנשים שיש להם חובת אמונים כלפי הציבור והם מוסרים פרטים לא נכונים.
ראובן ריבלין: אתם לא מבינים מה מדובר פה?
ראובן ריבלין: עכשיו תעשו מה שאתם מבינים.
<עדנה הראל: סעיף (ב) הוא המקבילה למה שגם בחוק ההגבלים העסקיים נעשה, בדיוק כדי לאפשר אכיפה שאיננה - - -
ניסן סלומינסקי: לא, היא שונה מסעיף (א)?
<עדנה הראל: כן, כי היא עיצום כספי.
ניסן סלומינסקי: אם זה על אותה עבירה, על אותו - - -
<אורי שוורץ: אז אני אסביר.
<אורי שוורץ: לרשות ההגבלים העסקיים, בהקשר של חוק ההגבלים, יש נהלי אכיפה.
<אורי שוורץ: העבירה או הפרת החוק של אי מסירת מידע, שבחוק ההגבלים העסקיים היא בסעיף אחר אבל באותו הנוסח, מטופלת ככלל באמצעות עיצום כספי ולא באמצעות הכלים הפליליים.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, סעיף (ב) זה ההסבר של או קנס - - -
<אורי שוורץ: זה לא קנס, זה עיצום כספי.
<אורי שוורץ: זה לא הליך פלילי.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אפשר לטפל בזה או לפי (א) או לפי (ב)?
ניסן סלומינסקי: אז יש כאן את העסק הזה.
<אורי שוורץ: בדיוק כמו בחוק ההגבלים העסקיים.
ניסן סלומינסקי: אפשר לטפל בך בעיצום כספי, לא בהליך.
<עדנה הראל: ויותר מזה, הנהלים בדיוק נועדו ליצור מצב שבו בשלב ראשון יש העדפה לטיפולים בכלים מנהליים, כל זמן שאין פליליות ברורה או סיבה נוספת.
ניסן סלומינסקי: וסעיף (ב) הוא האלטרנטיבה.
<אורי שוורץ: פליליות הכוונה שאתה רואה למשל כוונה מיוחדת של אדם להסתיר מידע מרשות ההגבלים העסקיים כדי להתחמק.
ניסן סלומינסקי: כלומר בואו, שנבין, סעיף (א) וסעיף (ב), הכוונה היא לשתי דרכים שבהם יכולים לטפל במי שלא מוסר מידע או מידע מטעה, או בדרך הפלילית נניח או בדרך של עיצומים כספיים שהיא דרך מנהלתית.
ניסן סלומינסקי: כשאתם מודיעים שאם אין כאן היבט פלילי של מישהו שעשה, אז תמיד הכיוון שלכם הוא כיוון של עיצומים כלכליים.
<אורי שוורץ: נכון מאוד.
<עדנה הראל: טוב, סעיף 44 – ביצוע ותקנות.
<עדנה הראל: 44(א) שר האוצר ממונה על ביצוע חוק זה למעט פרק ג'.
<עדנה הראל: פרק ג' זה הפרק של הפירמידות.
<עדנה הראל: (ב) שר המשפטים ממונה על ביצוע פרק ג'.
<עדנה הראל: (ג) תקנות לעניין פרק ב' יותקנו באישור הממשלה.
ניסן סלומינסקי: ואיפה ועדת הכספים?
ראובן ריבלין: רגע, וועדת הכספים.
<עדנה הראל: נוסיף: באישור ועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: ודאי, פשיטא.
<דרורה ליפשיץ: למעט אבל הכללים לפי סעיף - - -
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לגמור את ההקראה.
יצחק כהן: היא רוצה להגיד משהו.
ניסן סלומינסקי: אני אתן לו להגיד.
יצחק כהן: לא, דרורה, אני רוצה לשמוע את דרורה.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אני אתן לו לומר.
יצחק כהן: לה, לדרורה ליפשיץ.
ניסן סלומינסקי: שניהם הצביעו.
ניסן סלומינסקי: בסדר, נו, אל תדאג.
יצחק כהן: אני דואג, כי אתה לא נותן לה לדבר.
ניסן סלומינסקי: תגמרי את ההקראה.
<עדנה הראל: להמשיך להקריא או לסעיף הזה?
ניסן סלומינסקי: רגע, עד איפה אנחנו צריכים להקריא?
ניסן סלומינסקי: עוד כמה שורות.
ניסן סלומינסקי: תגמרי את ההקראה, שנדע שגמרת את ההקראה.
<עדנה הראל: 45.
גילה גמליאל: לא, לא יכולה להיגמר ההקראה, יש פה טעות מהותית.
גילה גמליאל: ניסן, יש לי הצעה לסדר.
ניסן סלומינסקי: רגע, בוא נשמע.
גילה גמליאל: לפני ההקראה, יש לי הצעה לסדר.
גילה גמליאל: יש פה דבר, שעכשיו גם דיברתי עם חברי, חבר הכנסת אלעזר שטרן, שממש גובל – אני לא יודעת אפילו איך להתייחס לזה.
גילה גמליאל: אנחנו במשך ימים מדברים פה על הארבע עשר, ומדברים ומדברים ומדברים, ומבקשים רשימות ולא מקבלים, ונתונים ואין שום דבר.
גילה גמליאל: אבל מה קיבלנו היום?
גילה גמליאל: קיבלנו היום הפתעה.
גילה גמליאל: ההפתעה זה שינוי בהצעה עצמה, שפתאום מגדירה את התחומים לארבעה תחומי תשתית חיונית, שזה לא היה מלכתחילה.
גילה גמליאל: איך זה יכול להיות שפתאום אתם משנים לנו כאן את החוק, זה עובר לנו מתחת לרדאר?
גילה גמליאל: אנחנו כולנו כאן ממשיכים הלאה, כבר נמצאים בסוף - - -
<עדנה הראל: כל הזמן דובר על תשתית חיונית.
גילה גמליאל: לא, אז תסבירו לי - - -
<אבי ליכט: אני אסביר לך.
יצחק כהן: רגע, אבל זה שינוי, אבי.
יצחק כהן: זה שינוי.
יצחק כהן: יש פה שינוי.
<עדנה הראל: לא, זה לא שינוי.
גילה גמליאל: יש פה שינוי מהותי.
גילה גמליאל: מה שזה אומר, שאם יש תחומים של בנק ותחום של חברת נדל"ן, ולא בכדי אני אומרת את שני אלה, ונמשיך לתחומים נוספים, הם יכולים לפתח את עצמם בעוד שני תחומים – מזון והכול – הם לא נחשבים תחומי תשתית חיונית, והם פתאום מקבלים פה ארבעה דברים?
גילה גמליאל: זאת לא הייתה הכוונה, בטח לא כוונת המחוקק פה בוועדה הזאת, עם כל הכבוד.
<אבי ליכט: תראו, אנחנו קודם כול - - -
גילה גמליאל: אתם עוד מרחיבים להם את תחומי הריכוזיות.
גילה גמליאל: לא הבנתי את הסעיף הזה.
<אבי ליכט: כל פרק הריכוזיות - - -
<אבי ליכט: חברת הכנסת גמליאל, אני מסביר.
גילה גמליאל: אבל לפני זה, אני רוצה לחדד.
גילה גמליאל: הסעיף הזה נוצר כתוצאה מהדרישה שלנו שאנשים לא יתרחבו מעבר, נכון?
גילה גמליאל: אז איך פתאום אתם - - -
ניסן סלומינסקי: אוקיי, עכשיו תני לו.
<אבי ליכט: תקשיבו, אני רוצה להסביר את הסעיף ארבע עשר כפי שאנחנו הבנו אותו.
<אבי ליכט: פרק הריכוזיות כולו מתייחס להקצאה בתחום תשתית חיונית.
<אבי ליכט: הבנקים, היה על זה דיון, הם לא בתחום תשתית חיונית.
<אבי ליכט: מזון, כמו שאת אומרת, לא בתחום תשתית חיונית.
<אבי ליכט: לכן אי-אפשר עכשיו להגיד: תחום של מזון, כי אין תחום כזה בתוספת, ולא דיברנו.
<אבי ליכט: אנחנו מדברים על הקצאות של תשתית.
אראל מרגלית: מה זה מן?
<מוריס דורפמן: מים, כן, כתוב.
ניסן סלומינסקי: חיוני.
ניסן סלומינסקי: עברנו על זה.
אראל מרגלית: מן מהשמיים.
<אבי ליכט: לכן, חברת הכנסת גמליאל, מה שאת אומרת, זה לא החוק.
<אבי ליכט: אפשר להגיד והיה על זה דיון, האם צריך להכניס מזון?
<אבי ליכט: האם צריך להכניס בנקים?
ניסן סלומינסקי: או פרטיים.
<אבי ליכט: זה נכון, היה על זה דיון.
ניסן סלומינסקי: אבל הוצאנו את זה.
<אבי ליכט: אבל בסוף החוק מדבר על הקצאות בתחום תשתית חיונית.
<אבי ליכט: זה החוק שהבאנו, זה החוק שנדון כאן.
<אבי ליכט: ולכן לומר עכשיו שנכניס דברים אחרים – זה לשנות את החוק.
גילה גמליאל: זאת לא הייתה כוונת המשורר בעניין הזה של התחומים בסעיף הספציפי, מכיוון שמה שאתה אומר עכשיו במילים אחרות – הסעיף הזה הוא שערורייתי – אתה אומר שבעצם אתה נותן עכשיו את המנדט לגוף שיהיה לו ארבעה תחומים של תשתית חיונית.
גילה גמליאל: ורק אז, באמצעות עשרה רישיונות או חוזים לפחות, אתה מכניס אותו פה לתוך - - -
גילה גמליאל: ממש כן.
<אבי ליכט: החוק הזה - - -
גילה גמליאל: זה לא החוק הזה.
גילה גמליאל: אל תדבר אתי בכלל – תדבר על הסעיף הספציפי.
<אבי ליכט: הסעיף הזה מצטרף לכל הסעיפים האחרים.
<אבי ליכט: אם אתה ריאלי משמעותי או פיננסי משמעותי או 50%.
גילה גמליאל: מה אני צריכה את הסעיף הזה?
גילה גמליאל: עוד פעם חוזרים לזה.
<אבי ליכט: כבר היה על זה דיון.
ניסן סלומינסקי: לא, כי מדובר על מישהו שהוא קטן.
גילה גמליאל: לא, אבל אז זה מגדיל לו את ה - - -
ניסן סלומינסקי: לא, מישהו שהוא קטן.
גילה גמליאל: מה קטן?
גילה גמליאל: איך הוא יכול להיות עם ארבעה תשתיות חיוניות?
גילה גמליאל: כן, תסביר.
גילה גמליאל: תן לי דוגמה אחת, אני רוצה לממש אותה.
<אבי ליכט: היה על זה דיון ארוך.
גילה גמליאל: אני הייתי בכל הדיונים.
<אבי ליכט: הנושא הזה נוסף כעוד אפשרות כדי לגרום לכך שאם אתה נמצא בכמה תחומים, בכמה נושאים, ויש לך מספר מסוים של זיכיונות - - -
גילה גמליאל: בקיצור, לא עשינו בזה כלום.
אראל מרגלית: לא, גילה, זה לא נכון.
גילה גמליאל: בטח שכן.
אראל מרגלית: יש לנו סעיף אחר בריכוזיות של הפרדה בין נניח ריאלי ופיננסי.
גילה גמליאל: תן לי דוגמה אחת.
גילה גמליאל: דוגמה אחת.
אראל מרגלית: לא, אז אני נותן לך.
אראל מרגלית: אז אם למשל יש בנק מאוד מאוד גדול.
גילה גמליאל: אבל בנק לא כלול, תעבור הלאה.
עפר שלח: בנק כלול.
אראל מרגלית: אבל את מנסה לתפוס את הבנק עם נגיד חברת בנייה.
אראל מרגלית: זה לא יהיה לפי הסעיף הזה, זה יהיה לפי סעיף אחר.
גילה גמליאל: לא, תן לי משהו רלוונטי לסעיף הזה.
גילה גמליאל: את הסעיפים האחרים אני מבינה.
<מוריס דורפמן: חברת הכנסת גמליאל, אפשר?
<מוריס דורפמן: קודם כול, הדוגמה ההיפותטית שנתת על מי שמחזיק בנק וחברת בנייה.
<מוריס דורפמן: בגלל שהוא מחזיק בנק שהוא גדול, אם חברת הבנייה תרצה לפנות לתחומים שהם תשתיות חיוניות, קרי לבנות כביש, קרי להתקין מתקן התפלה או כל דבר אחר - -
ניסן סלומינסקי: היא תיפול.
<מוריס דורפמן: - - היא תיבחן כגורם ריכוזי.
<מוריס דורפמן: אם אותה הקבוצה תחליט לקנות רשת סופרים, היא לא תיבחן.
ניסן סלומינסקי: היא לא שייכת לחוק הזה.
<מוריס דורפמן: הסעיף הזה מוסיף.
<מוריס דורפמן: הוא אומר: יכול להיות שאתה לא גדול.
גילה גמליאל: אבל זה מה שרצינו למנוע.
ניסן סלומינסקי: לא לא.
ניסן סלומינסקי: אמרנו במפורש: לא את הפרטי, דיברנו רק על החיוני.
גילה גמליאל: אבל זה מה שניסינו למנוע.
ניסן סלומינסקי: אחרת אנחנו לגמרי הורגים את כל המשק.
גילה גמליאל: ובנקים שהם לא בהגדרה של פיננסי משמעותי?
<מוריס דורפמן: יש רק אחד כזה, והוא נקרא "בנק ירושלים".
ראובן ריבלין: רגע, איפה החוק רשום?
גילה גמליאל: 4(א)(3).
ניסן סלומינסקי: אבל זה היה תמיד.
גילה גמליאל: זה לא היה תמיד, זה היה תחומים, ופתאום הפכתם את זה לתשתית חיונית.
<עדנה הראל: לא, אבל דובר על זה.
<עדנה הראל: זה לא היה מנוסח היטב.
גילה גמליאל: בגלל זה ביקשנו מכם תמיד את הרשימות, כדי להבין בדיוק למה אתם מתכוונים.
גילה גמליאל: ואז בסוף אתם באים ומצמצמים את זה למינימום.
<מוריס דורפמן: גם תחומים זה – כל הפרק הזה כל הזמן מדבר על הקצאות של המדינה.
<אבי ליכט: זה לא סופר-מרקטים.
<אבי ליכט: המדינה לא מקצה זכות לסופר-מרקטים.
גילה גמליאל: בסדר, אבל גם המדינה, אין לה אינטרס שכל העולם ינהל את כל הדברים ביחד.
ניסן סלומינסקי: לא, אין לה, הם לא מתערבים בזה, בזה הם לא מתערבים.
ניסן סלומינסקי: נניח יש בנק שרוצה לקנות סופר-מרקט – לא נכנסים לזה בכלל.
אראל מרגלית: בזה אנחנו נכנסים דרך משהו אחר.
עפר שלח: בזה עסקנו בהפרדה של ריאלי ופיננסי.
ניסן סלומינסקי: אבל זה משהו אחר, אבל לא כאן.
ניסן סלומינסקי: לא בקטנים האלה.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, סיימנו את ההקראה.
ראובן ריבלין: חשבתי שזה סעיף שלא קראנו.
ניסן סלומינסקי: אה, סליחה, תמשיכי עוד.
ניסן סלומינסקי: רבותי, יש לנו את הצו עוד, אנחנו מוכרחים את הצו.
<עדנה הראל: סעיף 45 – מינוי לראשונה של הממונה על צמצום הריכוזיות, איננו נדרש עוד, מכיוון שהמינוי הוא מינוי של בעלי תפקידים.
יצחק כהן: ועדה.
<עדנה הראל: ואנחנו מבקשים למחוק אותו.
<עדנה הראל: סעיף 46, תיקון חוק בתי-המשפט – (א) בחוק בתי-המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד-1984 – בסעיף 42ב(א)(1) אחרי פסקת משנה (ד) יבוא: "(ד1) פרק ג' לחוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות, התשע"ב-2012;" עניינינו בביקורת השיפוטית על החלטות לפי הפרק הזה, כך שהמחלקה הכלכלית בבית-המשפט המחוזי בתל-אביב-יפו תדון בכל עניין אזרחי לפי הפרק שאנחנו דנים בו.
<עדנה הראל: פסקה (2): בסעיף 42ג בסעיף קטן (א) ברישה, אחרי "חוק הייעוץ" יבוא "סעיף 41 לחוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות, התשע"ב-2012".
<עדנה הראל: כאשר עתירה לפי החוק האמור תדון לפני המחלקה הכלכלית בבית-המשפט המחוזי בתל-אביב-יפו.
ניסן סלומינסקי: רגע, תמשיכי, כן.
<עדנה הראל: (3) בסעיף 42ה(א), בפסקה (1), בסופה יבוא "וכן כל עניין כלכלי כמשמעותו בסעיף 42ב(א)(1)(ד1), אף הוא בסמכות בית משפט מחוזי אחר".
<עדנה הראל: זה משלים את ההסדרה.
ניסן סלומינסקי: אז בזה סיימנו למעשה את ההקראה.
ניסן סלומינסקי: ורק שנייה, כן.
<עדנה הראל: סליחה, אני טעיתי.
<עדנה הראל: פרק ג'.
<עדנה הראל: לעניין פרק ג'.
<עדנה הראל: ב-42 אני דיברתי על פרק ב'.
ניסן סלומינסקי: על הנושא הזה נדבר עוד מעט.
ניסן סלומינסקי: עזבו כרגע.
<עדנה הראל: על זה תדברו עוד מעט, אני מתנצלת.
ניסן סלומינסקי: הוא ביקש.
<צחי בר ציון: שתי הערות קטנות.
<צחי בר ציון: אחד לגבי סעיף 44(ג).
ניסן סלומינסקי: אבי, תשמעו את זה.
<צחי בר ציון: שתי הבהרות.
<צחי בר ציון: אחת זה לעניין סעיף 44(ג).
<צחי בר ציון: צריך להבהיר.
<צחי בר ציון: רשום פה: תקנות לעניין פרק ב' יותקנו באישור הממשלה.
<צחי בר ציון: צריך להחריג את התקנות שדיברנו עליהן, את הכללים שנעשים.
<צחי בר ציון: אבל שיהיה ברור שהכללים האלה לא מוגדרים כתקנות והם לא צריכים - - -
<עדנה הראל: זה כללים, הם לא תקנות.
<צחי בר ציון: אבל לפעמים מפרשים כללים לעניין תקנות, אז רק לעשות את ההבהרה.
<עדנה הראל: בסדר, מאה אחוז.
<צחי בר ציון: שתיים, לגבי המינוי לראשונה.
<צחי בר ציון: לגבי העניין של סעיף 45 שביטלו אותו, לגבי המינוי של הממונה על צמצום הריכוזיות.
<צחי בר ציון: זה נכון שזו ועדה, אבל שני חברים בה ממונים, אחד על-ידי שר האוצר ואחד על-ידי - - -
<עדנה הראל: לא, שני חברים בה הם אקס-אופיציו אלא אם כן מתמנה מישהו אחר.
<עדנה הראל: זאת אומרת, זה קודם כול מנכ"ל האוצר ויושב-ראש המועצה הלאומית לכלכלה, אלא אם מתמנה מישהו אחר.
<צחי בר ציון: ללא תלות במינוי?
<עדנה הראל: ככה ניסחנו.
<עדנה הראל: אין צורך במינוי.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, אז גמרנו את ההקראה כרגע.
<עדנה הראל: רק לעניין 46, אני רק רוצה שיהיה מדויק, אני טעיתי.
<עדנה הראל: פרק ג' זה הפרק וזה מחייב דיון נפרד.
ניסן סלומינסקי: טוב, קיבלנו את זה.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, רבותי, חברי הוועדה, אנחנו נשארים עכשיו לדון בצו האלכוהול.
יצחק כהן: רגע, יש איזה קטע שלא הוקרא.
ניסן סלומינסקי: רק היא ביקשה, הייעוץ שלנו ביקש שנעשה את בשלב אחר כרגע.
ניסן סלומינסקי: אחרי שיגמרו עם הנוסחים.
ניסן סלומינסקי: שוב, אני לא בקיא, לא נכנסתי לזה, לדיון שהם עשו עכשיו.
יצחק כהן: אז רגע, מוריס, יש פה בעיה בניסוח.
ניסן סלומינסקי: אבי, עכשיו אנחנו חייבים לדון בצו בין כה וכה.
ניסן סלומינסקי: אז תדברו ביניכם וב-14:00.
ניסן סלומינסקי: רבותי, ב-14:00 מתחדש הדיון, כשהמגמה היא כבר הצבעות, אלא אם כן נצטרך להקריא עוד איזה קטע, תלוי איך שתחליטו.
ראובן ריבלין: לא, נקריא באותו מקום שנגיע אליו.
ניסן סלומינסקי: אמרתי: מה שתחליטו.
<קריאה: אם אנחנו לא מקריאים, איך נצביע?
ניסן סלומינסקי: ד-קה.
ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה, אני רוצה לשמוע אותה.
ניסן סלומינסקי: היא אומרת שלא, אז בוא נשמע את זה.
ניסן סלומינסקי: אבל חבל על הזמן, אני רוצה לעבור את הצו.
ניסן סלומינסקי: אז אני אומר שוב: ב-14:00 אנחנו מתכנסים פה, או להקראה נוספת והצבעות או מיד הצבעות.
ניסן סלומינסקי: בכל מקרה, ב-14:00 מתחילות ההצבעות או ההקראה.
ניסן סלומינסקי: רוברט, ביקשת רביזיה.
אחמד טיבי: באופן חריג הוא מדבר גם בשמי.
<שלומית ארליך: אני אבהיר מה משמעות ההצבעה.
<שלומית ארליך: אנחנו מצביעים עכשיו על הרביזיה.
<שלומית ארליך: אם ההצעה תהיה בעד, זה אומר שאנחנו בעצם פותחים מחדש לדיון את פרק ב' ואז חבר הכנסת אילטוב יוכל להגיש הסתייגות.
<שלומית ארליך: אם הצבעה היא נגד, המשמעות היא שאי אפשר יהיה להגיש הסתייגות.
ניסן סלומינסקי: יש לי בקשה, מיוזמתי.
ניסן סלומינסקי: אני מציע גם לקואליציה שנצביע בעד הרביזיה ולא נפיל אותה, כדי שהוא יוכל להגיש הסתייגות.
ניסן סלומינסקי: אחר כך נפיל את ההסתייגות.
ראובן ריבלין: לא, אל תגיד נפיל.
ראובן ריבלין: נצביע על ההסתייגות.
ניסן סלומינסקי: אני אומר את הדעה שלי.
ניסן סלומינסקי: גם מי שרוצה להפיל את ההסתייגות, נפיל את זה בהסתייגות כדי שהוא יוכל להגיש את ההסתייגות למליאה.
ניסן סלומינסקי: אם נפיל את ההסתייגות שלו, הוא לא יוכל להגיש אותה במליאה.
יצחק כהן: שלהם.
יצחק כהן: גם טיבי הגיש.
יצחק כהן: בהודעה לתקשורת ציינו את שניהם.
ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה של רוברט ואחמד טיבי?
ניסן סלומינסקי: הרביזיה התקבלה
ניסן סלומינסקי: תגיד את ההסתייגות שלך בקצרה ונצביע עליה.
רוברט אילטוב: מדובר בסעיף שמתייחס לרדיו אזורי.
<שלומית ארליך: סעיף 4.
רוברט אילטוב: ברדיו אזורי יש תחרות שאין שום צורך להתערב.
רוברט אילטוב: הרגולטור מספיק מעורב בכל נושא הרדיו האזורי.
רוברט אילטוב: לכן אני חושב שאין מקום בחוק הזה להכניס את נושא הרדיו האזורי.
ראובן ריבלין: ההסתייגות שלך היא להוציא את הרדיו האזורי.
רוברט אילטוב: התחרות שם היא מאוד אגרסיבית.
רוברט אילטוב: לכן אני מבקש להוציא מהחוק את נושא הרדיו האזורי.
ניסן סלומינסקי: אני אסביר להבנתי שכאן אנחנו לא מתערבים בחוק הזה, אם אני מסביר נכון, במאבק הפנימי ובתחרות הפנימית.
ניסן סלומינסקי: אנחנו אומרים שאם אחד מהם ירצה ללכת ולקבל זיכיון אחר, אומרים לו עד כאן.
ניסן סלומינסקי: אנחנו לא מתערבים.
עפר שלח: לא אומרים לו עד כאן.
עפר שלח: רק בוחנים אותו.
ניסן סלומינסקי: בוחנים.
ניסן סלומינסקי: אמרתי את ההגדרה.
ניסן סלומינסקי: הסברתי שזה לא מפריע.
רוברט אילטוב: רדיו אזורי הוא לא איזשהו מונסטר.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, מי בעד קבלת ההסתייגות של רוברט ושל אחמד?
ניסן סלומינסקי: בעד – 4 נגד - 9
ניסן סלומינסקי: אתה יכול להעלות את זה למעלה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו עכשיו נצביע על פרק ב'.
ראובן ריבלין: אתה צריך להצביע על סעיף 4.
ניסן סלומינסקי: פרק ב', סעיף 4 נכלל בו.
ראובן ריבלין: כדי להסיר ספק, תצביע על סעיף 4.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מצביעים על אישור כל פרק ב'.
ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור כל פרק ב'?
ניסן סלומינסקי: פרק ב' – אושר
ניסן סלומינסקי: פרק ב', אושר.
ניסן סלומינסקי: עברנו ימים ארוכים של דיונים.
ניסן סלומינסקי: גם מבחינה חברתית התגבשנו מאוד.
ניסן סלומינסקי: זה היה מעין גיבוש חברתי.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מכבדים אחד את השני למרות חילוקי הדעות וזה בסדר שיהיו חילוקי דעות.
ניסן סלומינסקי: ראינו שאפשר לעבוד בנועם גם עם חילוקי דעות.
ראובן ריבלין: יישר כוח למשרד המשפטים.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לומר שהחוק הזה יש לו שתי מטרות ברורות.
ניסן סלומינסקי: יש לו מטרה אחת שהיא להגביר את התחרות והמטרה השנייה היא לצמצם את הריכוזיות ולא ליצור גופים שיכולים גם להשפיע על השלטון שלא בדרך הדמוקרטית.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שהחוק הזה נותן פתרון טוב.
ניסן סלומינסקי: תמיד אין מושלם אבל הוא נותן פתרון טוב.
ניסן סלומינסקי: אפשר להגיד שהחלק הזה התקבל כמעט פה אחד ובכל אופן, התקבל ברוב עצום, בלי קשר לקואליציה ואופוזיציה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודות לכל חבריי ולהודות מאוד לצוות שמלווה אותנו, למוריס, לאבי, לעדנה, לדיויד שנסע לחוץ לארץ ולכל אלה שנוספו, איש איש לפי כבודו ומעלתו.
ניסן סלומינסקי: אני אומר תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: יש לנו עוד השלמה אחת קטנה שנשארה לנו.
ניסן סלומינסקי: נקריא אותה ונצביע עליה ואז הדיון יעבור לכנסת ואני מקווה שגם בכנסת הוא יעבור ברוב מרשים.
ניסן סלומינסקי: בעזרת השם תרמנו הרבה בנושא הזה למדינת ישראל, להורדת המחירים, ליוקר המחיה ולשלטון דמוקרטי טוב יותר.
אראל מרגלית: בשם האופוזיציה אני רוצה להגיד שבפרק השלישי היה דיון רציני ביותר והפשרות הושגו ביחד.
אראל מרגלית: כך היה גם בפרק הראשון.
אראל מרגלית: על הפרק השני נצטרך לראות.
אראל מרגלית: באמת, כל הכבוד.
ראובן ריבלין: עוד דבר אחד חשוב מאוד והוא שכל הסעיפים אושרו - בכפוף להסתייגויות – על ידי כל חברי הוועדה.
ראובן ריבלין: זה מצביע לכל הגורמים במשק שזאת דעתה של הכנסת על כל מחלוקותיה ועל כל מחנותיה, וכולנו חושבים שצריך לטפל בנושא וכמובן נעקוב אחרי המצב כדי לראות שאנחנו יכולים לנהל משק עם התיקונים אותם ביקשנו.
ראובן ריבלין: באמת, החלטה פה אחד של הכנסת שהחוק הזה הוא חוק מאוד חיובי, חוק מאוד חיוני וחוק הכרחי לקיומו של המשק בישראל ולמדינת ישראל.
<אבי ליכט: אין לי מלים.
<אבי ליכט: אני מודה לכם על השעות הרבות שבילינו.
<אבי ליכט: באמת היה מעניין מאוד ואני חושב שגם חשוב מאוד.
<אבי ליכט: אני רוצה להודות לכל האנשים שהשתתפו אתנו במהלך הזה – כמובן למוריס דורפמן, לעדנה הראל שכתבה את הפרק, ללירון נעים שיושבת כאן בשקט ועשתה את כל העבודה, לאנשי ההגבלים העסקיים, לאנשי האוצר ולשאר הרגולטורים.
ניסן סלומינסקי: איש איש לפי כבודו ומעלתו.
<אבי ליכט: תודה רבה לכם.
יצחק כהן: תודה רבה לכם.
ניסן סלומינסקי: על סדר היום הצעת חוק המכר (דירות) (הבטח השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 7) (הודעה בדבר מחיקת רישום שעבוד), התשע"ג-2013, הצעת החוק של יריב לוין שיסביר לנו אותה.
יריב לוין: תודה רבה אדוני היושב ראש ותודה על קביעת הדיון.
יריב לוין: אני אעשה את זה כמובן בקצרה מכיוון שדנו ארוכות בהכנת החוק לקריאה הראשונה.
יריב לוין: המטרה של החוק היא להסדיר את הסוגיה של מה שמכונה מכתבי החרגה.
יריב לוין: כאשר אדם רוכש דירה מקבלן, המציאות היום היא שהוא זכאי לקבל – הוא יכול לדרוש – מכתב החרגה במסגרתו מוחרג השעבוד שלקח הקבלן ושרשום לטובת תאגיד בנקאי או גורם מלווה אחר על אותה קרקע.
יריב לוין: ההחרגה נעשית כאשר אותו רוכש אכן מילא את כל חובותיו ושילם את כל הכספים המגיעים ממנו, על מנת למנוע את המצב בו רוכש כזה ששילם את כל הכספים מוצא את עצמו קורבן לאיזשהו ויכוח שקיים בין הקבלן לבין הגורם המלווה ובאופן הזה נמנעת למשל השלמת רישום זכויותיו בדירה או דברים מן הסוג הזה.
יריב לוין: המשמעות של מכתב ההחרגה היא שנאמר בו שאותו גורם מלווה מסכים להחרגת הדירה המסוימת הזאת מתוך כלל השעבוד על הפרויקט אם וכאשר אותו קונה ישלים את כל התחייבויותיו.
ניסן סלומינסקי: בדרך כלל אלה הבנקים?
יריב לוין: בדרך כלל אלה הבנקים, כן.