GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: אומרים לו שכל חמש שנים, אם הוא יעמוד בתנאים האלו, יתחדש לו אוטומטית ובגין זה עכשיו הוא הולך ומשקיע מיליארדים והוא עומד בתנאים.
מיקי רוזנטל: אני יכול להגיד לך משהו באופן ודאי ועל אחריותי שאין מכרז של מיליארדים במדינת ישראל שהרווח העתידי לא מגולם.
ניסן סלומינסקי: לא בחמש שנים.
ניסן סלומינסקי: בעשרים שנים.
מיקי רוזנטל: יש לך מכרז לשלושים שנים ורק בעוד שלושים שנים הוא יתחדש.
יצחק כהן: אתה רוצה שהם יפסידו?
יצחק כהן: אני לא מבין מה אתם רוצים.
מיקי רוזנטל: מספר השנים נקבע לפי החזר ההשקעה.
אראל מרגלית: עפר דיבר קודם על הנושא של BOT ולא כל הקמת עסק חדש על בסיס הקצאה מהמדינה הוא BOT.
אראל מרגלית: זה בסדר וזה נכון שנגיד הקצאת תדרים מאפשרת לך להקים מפעיל סלולרי, אבל אחרי שהקמת את המפעיל הסלולרי – וזה נכון שאתה גם יכול להרוויח בתוך מסגרת 25 השנים – אחרי כמה שנים, כשהעולם עובר לדור השלישי או לדור הרביעי ואתה רוצה להתעדכן, אתה צריך להשקיע.
אראל מרגלית: למרות כל הדבר הזה, בסופו של דבר אנחנו לא מפעילים כאן דברים על בסיס זיכיונות בלבד.
אראל מרגלית: אנחנו מעודדים על בסיס הזיכיונות האלה, בחלק מהמקרים – בחלק מהמקרים זה BOT – להקים עסקים ברי קיימא לאורך זמן ואנחנו רוצים שאותן חברות תתמחינה בתחום בו הן עוסקות ויעשו מעל ומעבר למה שדורשים מהן מראש.
אראל מרגלית: אם רוצים שיקימו דור רביעי וילכו וישקיעו, לא כל ההשקעות הן כל כך רציונאליות בהתחלה.
אראל מרגלית: יש כל מיני שיקולים אם להכניס טכנולוגיה חדשה, אם לא להכניס, גם תחרות וגם דברים אחרים, אבל מי שרוצה להיתפס כנותן לך את הטכנולוגיה עם הקדמה הגדולה ביותר, הוא עושה את זה.
אראל מרגלית: אם זה משהו שהוא לקח נכס של המדינה והנכס הזה באמת הוא הנכס שבעצם נותן לו את כל הנכסים שלו, בסדר גמור, תחזיר את הנכס.
אראל מרגלית: אם נתת לו את זה ל-25 שנים, אתה לא צריך להניח שתיתן לו את זה מעבר לשנים אלו, אבל אם ההקצאה הזאת של תדר או משהו כזה היא דבר קטן מכל הביזנס שלו, זה לא כל הביזנס שלו, על סמך ההקצאה הזאת, ועכשיו אנחנו רוצים שהוא יקים ביזנס אמיתי ויהיה אחד מהטובים בעולם ותהיה לו סוג של מצוינות מעל ומעבר להשקעות הרגילות.
אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה שנשקול.
אראל מרגלית: אם הזיכיון הזה הוא באמת נכס אדיר של המדינה שהוקצה לידי בן אדם אחד, לא צריך להקצות לו את זה עוד פעם באופן אוטומטי, אבל אם אותו נכס של ההקצאה הוא משהו שהוא יחסית קטן מכל הביזנס ומכל ההשקעה שלו ומכל מה שהוא מביא בסוף היום, אנחנו רוצים לעודד את זה שעסקים יקימו ויתמחו וילכו קדימה, בעיקר אם הם לא גוזלים מאתנו דברים.
מיקי רוזנטל: חזרת על כל מילה.
עפר שלח: אותה השקעה שאתה מדבר עליה, היא חלק ממה שהוא מביא לשולחן לזיכיון הבא.
עפר שלח: יש לו גם יתרון על כל מתחרה אפשרי מכיוון שיש לו ידע, מכיוון שיש לו טכנולוגיה ומכיוון שיש לו ארגון.
עפר שלח: אנחנו לא פוסלים אותו.
ניסן סלומינסקי: ביקשתי לשקול בתוך המערכת של השיקולים גם את הנושא של ההשקעה שנעשתה.
עפר שלח: ברשותך, ראשית, אני רוצה להשלים את הטיעון ושנית, אני חושב שאי אפשר לכמת את מה שאתה אומר.
עפר שלח: הלוואי והיה אפשר.
עפר שלח: בסופו של דבר הרגולטור הסופי חייב לקחת את הריכוזיות כחלק מהשיקולים שלו אבל זה לא השיקול היחיד שלו.
עפר שלח: אם אתה שואל אותי, לחברה שיש לה תדר סלולרי – ואני מסכים לגמרי עם מה שאומר אראל מבחינת הערך שלו בתוך החברה, זה חלק קטן, זה נכון – לחברה הזאת יש לה ניסיון, יש לה ידע, יש לה מוניטין, יש לה אנשים שעובדים בה.
יצחק כהן: יש לה גם אנליסטים.
עפר שלח: כשהיא באה עכשיו להאריך את הרישיון, אתה צריך משהו מאוד מאוד חזק כדי לעמוד נגדה.
עפר שלח: אנחנו אומרים שהשיקול הזה של הריכוזיות, אם זה יהיה זה, אני לא רואה רגולטור שזה מה שיכריע אצלו.
עפר שלח: מה שאתה משמיע עכשיו, השמיעו בוועדת הכלכלה כשרצו להכניס חברות סלולריות חדשות.
עפר שלח: אלה היו הטיעונים שלך, שלא יהיו כאן השקעות וכולי.
יצחק כהן: אתם הורגים את ההשקעות.
יצחק כהן: שלא תהיה לך טעות, אתם הורגים את ההשקעות.
יצחק כהן: בחברות האלה יש גם אנליסטים שבודקים.
<צחי בר ציון: הלשכה המשפטית של משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים.
<צחי בר ציון: משפט אחד.
<צחי בר ציון: אין לי דוגמה קונקרטית, אבל אני רוצה להגיד משהו עקרוני.
<צחי בר ציון: ברגע שאנחנו מכניסים גם את הנושא של הארכת הזכות והארכת הרישיון, אנחנו בעצם יוצרים איזה סוג של גול עצמי ויוצא שכרנו בהפסדנו, ואני אסביר.
<צחי בר ציון: הרבה פעמים כשמחלקים זכויות, מראש רוצים לתת אותן לתקופה, לצורך העניין, של עשרים שנים, אבל מחלקים אותן לתקופות מסוימות כדי שלרגולטור תהיה אפשרות לפקח על הפעולה שבאמת עושים את מה שהוא רוצה.
ניסן סלומינסקי: כלומר, הרווח גלום בעשרים שנים ולא בחמש השנים.
<צחי בר ציון: התחנות העלה נועדו כדי לאפשר לרגולטור פיקוח יתר כדי לוודא, לעשות תחנות כדי לראות מה קורה.
<צחי בר ציון: התוצאה שתהיה, אם באמת זה יעבור, שבסופו של דבר במכרזים כוחות השוק יגרמו לכך שמראש ייתנו את עשרים השנים בלי התחנות.
<צחי בר ציון: למה?
<צחי בר ציון: כי אף אחד לא יתמודד כי לא תהיה לו ודאות.
<צחי בר ציון: לכן יצא שכרנו בהפסדנו.
יצחק כהן: שמעת מה הוא אומר?
<עדנה הראל: אנחנו מכירים את הטיעון הזה.
<עדנה הראל: כשבדקנו את סוגי הרישיונות, ראינו למשל גם בתחבורה ציבורית שיוצרים תחנות אבל ההנחה היא הנחת פעילות - לצורך העניין 12 שנים – היא שש פלוס שלוש ופלוס שלוש.
<עדנה הראל: אז התקופה של 12 שנים מנוסחת אחרת מאשר נקודות הבדיקה של שש פלוס שלוש פלוס שלוש.
<עדנה הראל: לזה התכוונו כשאמרנו מהות הליך ההארכה.
<עדנה הראל: זאת אומרת, ברור שכאשר הרגולטור ישקול אחרי ה-שש, הוא ישקול אחרת משהוא ישקול בתום ה-12.
<עדנה הראל: זאת הכוונה.
<עדנה הראל: בוודאי שחשובות נקודות הבדיקה והנקודות בהן מרכזים פיקוח והזכיין מודע לזה, אבל האיזון הזה טמון כאן ואנחנו יצאנו מנקודת הנחה שהוא יתקיים.
ניסן סלומינסקי: אתם יכולים לנסח את זה טיפה יותר ברור?
<אבי ליכט: אני רוצה להסביר למה.
<אבי ליכט: זאת נקודה מבחינתי קריטית שיותר חשובה לוועדת הריכוזיות.
<אבי ליכט: הגמישות של המדינה.
<אבי ליכט: ברגע שאתה מכניס את הביטוי שיש לו זכות להארכה או שאנחנו משקללים את הפגיעה בו, הנזק הרוחבי שיכול להיווצר בהיבטים אחרים הוא גדול מאוד.
<אבי ליכט: לכן אם את רוצים, לדעתי הסעיף העמום הזה שאומר שאתה שוקל את הנסיבות, אתה שוקל את אופי ההארכה.
<אבי ליכט: לא דומה, כמו שאמרתם, מישהו שקיבל רישיון לשלושים שנים או זיכיון לים המלח ואחרי חמישים שנים זה נגמר ועכשיו שוקלים אם להאריך לו, למי שהחוזה שלו מתחדש כל שנה.
<אבי ליכט: לכן אנחנו לא יכולים בקונסטלציה שיש עשרות רישיונות לקבוע כללי אצבע.
מרב מיכאלי: ניסן, אני רוצה לתת לך דוגמה.
מרב מיכאלי: כל הדבר הזה של מתן תחנות לרגולטור.
מיקי רוזנטל: משרד התקשורת מגן בעיקר על אותם זכיינים.
מרב מיכאלי: הכבלים קיבלו זיכיון והם היו מחויבים לאורך הזמן לחבר את הפריפריה, למכור חבילות ערוצים ולעשות הפקות מקור אבל הם לא עמדו בזה.
מרב מיכאלי: הם היו מחויבים לכל מיני תנאים אבל הם לא עמדו באף תנאי.
מרב מיכאלי: אף אחת מהחברות לא עמדה באף אחד מהתנאים האלה ואף אחד לא שקל לקחת להן את הרישיון.
מרב מיכאלי: הם הרוויחו, לפי חישוב של נחום ברנע, בתקופה מסוימת מיליון שקלים ליום במשך שנים ארוכות מאוד עד שנכנסה YES לתמונה.
מרב מיכאלי: רק כשניתן הזיכיון ל-YES הם עברו לדיגיטלי, הם פתאום התחילו לעשות ערוצים, הם התחילו לחבר פתאום את כל המדינה וכן הלאה וכן הלאה.
מרב מיכאלי: אגב, קרסו כלכלית משום שאת כל הכסף שהם עשו בשנים לפניכן, הם לקחו הביתה.
מרב מיכאלי: הם לא השאירו, הם לא השקיעו, הם לא עשו שום דבר.
מרב מיכאלי: זאת השיטה שנהוגה בשיטה הזאת.
מרב מיכאלי: זה נראה לי מובן מאליו שכל זיכיון או רישיון שניתן צריך לשקלל את האפשרות הסבירה להחזיר את ההשקעה ולהרוויח.
מרב מיכאלי: אז תפסיקו את המשחק הטיפשי הזה של ארבע שנים, שלוש שנים או לא חשוב כמה, כי בלאו הכי לא לוקחים להם את הרישיון.
מרב מיכאלי: שיהיה ברור לאנשים, תהיה ודאות, את אותה ודאות שאתה מחפש, אבל בנקודת החידוש השיקולים צריכים להיות כמו הקצאה חדשה.
<אבי ליכט: דוגמה מצוינת.
<אבי ליכט: אגב, בתוכן כידוע הם משקיעים פחות ופחות.
מיקי רוזנטל: לא דיברנו על ערוץ 2 ועל ערוץ 10.
<דרורה ליפשיץ: מבחינת הדוגמאות בהחלט יכול להיות שמה שייתפס כאן אלה אותן זכויות שמתקדמות באופן אוטומטי כמו רישיונות מותנים שנותנים ליצרני חשמל פרטיים ואחר כך, אם הם ממלאים אחר התנאים, הם מקבלים רישיון קבוע או בתחום הנפט כאשר מתחילים מהיתר, עוברים לרישיון, אחר כך לחזקה.
<דרורה ליפשיץ: האם באותן זכויות שמתקדמות בקצב טייס אוטומטי נצטרך באותן סיטואציות להעביר את כל המנגנונים האלה?
<דרורה ליפשיץ: אני חושבת שלא לזה הייתה הכוונה.
מיקי רוזנטל: אחת לעשר שנים.
<דרורה ליפשיץ: רישיון מותנה מתקדם לרישיון אחר כך של 11 שנים.
<דרורה ליפשיץ: לחזקה אתה יכול להגיע לגבולי של עשר שנים ולא בטוח שהמספר הזה יישאר.
<דרורה ליפשיץ: הממשלה לא הציעה את הסעיף הזה ולא בכדי.
<דרורה ליפשיץ: זה הופיע בדוח ועדת שני וזה לא נכלל במסגרת הצעת החוק כי זה יוצר הרבה בעיות ולא רק במסגרת היחסים שלנו מול בעלי הזכויות.
<דרורה ליפשיץ: כאן אני מסכימה לגמרי עם מה שאמר אבי ורוצה לחזק.
<דרורה ליפשיץ: לקבוע כאן איזה שהם שסתומים שנותנים ודאות יתר או זכויות קנויות למי שמחזיק כיום כתוצאה מהרצון לתפוס בחוק גם הארכה וחידוש, נראה לי הרבה יותר בעייתי.
<דרורה ליפשיץ: יחד עם זה, כל ההתייחסות הזאת היא לא רק התייחסות במישור של הריכוזיות אלא היא גם התייחסות במישור של התחרות ואנחנו יודעים – והסברנו קודם – שמדובר כאן על שני רבדים.
<דרורה ליפשיץ: רובד אחד הוא מתן אפשרות לרגולטור עצמו לשקול שיקולים של תחרותיות וריכוזיות.
<דרורה ליפשיץ: את זה אפשר להחיל גם על חידוש והארכה של רישיונות אבל לא את כל המנגנון של הצורך בהתייעצויות עם הממונה על ההגבלים העסקיים, עם הממונה על הריכוזיות, שזה בחיי היום יום עומס בלתי סביר.
<דרורה ליפשיץ: לכן, כיוון שמדובר בסעיף חדש שלא הוצע על ידי הממשלה, יכול להיות שמה שאפשר להסתפק בשלב הזה זה רק בהחלת האפשרות של הרגולטור עצמו לשקול שיקולים של תחרות ושל ריכוזיות גם בהארכה ובחידושים ויהיה צורך בהתייעצויות המכבידות והמסרבלות.
ניסן סלומינסקי: נשארנו כאן בלבטים מסוימים.
ניסן סלומינסקי: נצטרך שוב לחשוב על זה אבל נמשיך הלאה, לסעיף 17.
<שי באב"ד: אדוני, לפני כן, יש לנו הערה, הצעה לתיקון של סעיף X(ג) בנושא של הארכת זיכיון בנושא התקשורת.
<שי באב"ד: אנחנו מתייחסים כאן לערוצי הטלוויזיה, לזכייניות – קשת, רשת וערוץ 10.
<שי באב"ד: הם בעצם עוברים עכשיו מזיכיון ויצטרכו לבקש רישיון.
<שי באב"ד: אנחנו רוצים שהמעבר הזה מזיכיון לרישיון ייחשב כמו חידוש זיכיון.
<אבי ליכט: אני לא יכול להשתתף בדיון הזה.
<אבי ליכט: עד שתסיימו את הדיון בערוץ 2, אני יוצא.
ניסן סלומינסקי: הוא לא מדבר על ערוץ 2.
ניסן סלומינסקי: הוא מדבר על העיקרון של זיכיון ורישיון.
מיקי רוזנטל: הוא מדבר על ערוץ 2 ו-10.
<שי באב"ד: אני מדבר רוחבי, גם 10, גם רשת, גם קשת.
<שי באב"ד: אנחנו מבקשים שיראו בבקשה לרישיון כמו חידוש הארכת זיכיון, ולמה?
<שי באב"ד: אני רוצה להבהיר מה האינטרס כאן.
<שי באב"ד: האינטרס שלנו היום הוא שיהיה מעבר לרישיונות כמה שיותר מהר.
<שי באב"ד: לדעתנו לפחות הרשות השנייה, ברגע שיהיה מעבר לרישיון ויצטרכו לוותר על האפיק של ערוץ 2, זה יכול ליצור יותר תחרות וגם תהיה איזושהי יציבות כלכלית מסוימת בשוק הטלוויזיה, אותה אנחנו רוצים לקדם.
<שי באב"ד: אם נדאג לזה שבעצם המעבר לרישיון יוגדר כמו הארכת זיכיון, תחת החוק ותחת לוחות הזמנים הנוכחיים, אנחנו נוכל בעצם לתת איזשהו תמריץ בשנתיים הקרובות לבוא ולבקש רישיון כי זה עדיין לא ייפול תחת הסעיף הזה ולכן הם לא יצטרכו ללכת לממונה ולעבור את כל התהליך.
<שי באב"ד: אנחנו חושבים שזה יאיץ את הנושא של הרישיון.
ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על אלה שיש להם זיכיון.
<שי באב"ד: על אלה שיש להם זיכיון.
ניסן סלומינסקי: אני מבין שחלק מהם הם עוצמתיים באופן מכובד.
<שי באב"ד: אני יכול לתת לך דוגמה חיה.
ניסן סלומינסקי: הם אנשים פעילים בשוק והם רציניים.
ניסן סלומינסקי: אבל למה אתה רוצה לשחרר אותם?
<שי באב"ד: אני אסביר למה.
<שי באב"ד: רשת וקשת יעמדו עכשיו בפני החלטה האם לצאת לרישיון או האם להאריך את הזיכיון שלהם, ויש להם אפשרות או לצאת לרישיון או להאריך את הזיכיון.
<שי באב"ד: לדעתנו, מבחינת הרשות השנייה, אנחנו מעדיפים לדחוף ליציאה לרישיון.
<שי באב"ד: כי רישיון יעשה שני דברים: האחד, המצב הכלכלי שלהם היום הוא עגום ותחת המחויבות הרגולטורית ---
ניסן סלומינסקי: לפני שאתה מסביר.
ניסן סלומינסקי: כלומר, האפשרות היא שהם יבקשו חידוש הזיכיון או רישיון.
עפר שלח: אני רוצה לתת הצעה מעשית שתחסוך את הדיון הזה.
עפר שלח: תקופת המעבר מזיכיונות לרישיונות – ואתה עוד אומר, ובצדק, שאתם רוצים להאיץ אותה – נופלת בתוך ה-גרייס של שלוש השנים שמופיע בסעיף 17.
<שי באב"ד: לא אם זה רישיון.
<שי באב"ד: ככל שזאת אותה הזכות.
<שי באב"ד: אם חבר הכנסת מקבל את ההצעה שלנו, זה מצוין כי כרגע המעבר לרישיון הוא לא מוגדר כמו הארכת זיכיון ולכן זה לא נופל בשלוש השנים.
<שי באב"ד: אם אתה תראה את ההעברה לרישיון כמעבר, זה בדיוק מה שאנחנו מבקשים ואז זה ייפול בשלוש השנים ואני מקבל את ההצעה.
עפר שלח: לי לא אכפת.
עפר שלח: השאלה אם זה נושא משפטי.
<הילה שמיר: צריך להבהיר את זה כי אחרת זאת לא אותה זכות.
<הילה שמיר: זיכיון הוא זכות מסוג אחד ורישיון הוא זכות מסוג אחר.
<עדנה הראל: אין ספק שאפשר לשאול את השאלה האם זה כדין הארכה או הקצאה בגלל השינוי במונחים שנעשה.
<עדנה הראל: אם הכנסת רוצה להסיר את הספק ולקבוע שזה יהיה כדין הארכה, אפשר לעשות.
ניסן סלומינסקי: אבל גם בדין הארכה את צריכה לבדוק את השיקולים
<עדנה הראל: נכון, אבל אז יש שלוש שנים.
<שי באב"ד: ואז אנחנו יכולים להאיץ אותם במעבר לרישיון.
ניסן סלומינסקי: אחרי שהם יעברו, הם יכולים ליפול?
<עדנה הראל: אם מבהירים את זה, קודם כל זה אומר שהמהות המשפטית של המעבר מזיכיון לרישיון יהיה כדין הארכה ואז השאלה תהיה מתי יעברו.
<עדנה הראל: אם יעברו אחרי תום תקופת הביניים של ההארכות, זה יצטרך להיבדק לפי הסעיף.
<הילה שמיר: יש תקופה מוגבלת.
<הילה שמיר: אפשר לעבור מעכשיו ועד 2017.
<שי באב"ד: רק כדי לעשות סדר, אני רוצה להדגיש למה זה חשוב.
<שי באב"ד: אם הם הולכים לכיוון של רישיון, ואנחנו לא רואים רישיון כהארכת זיכיון – ההצעה הזו לא מתקבלת – המשמעות היא שאם הם לא עושים את זה בשנה הקרובה, הם נופלים תחת החוק.
<שי באב"ד: לכן האינטרס שלהם מראש יהיה להגיד שהם לא רוצים לעשות רישיון אלא הולכים להארכת זיכיון.
<שי באב"ד: לכן הבקשה שלנו היא, כדי לא למנוע את זה ולקדם את זה שהם ילכו לכיוון רישיון, אם אנחנו רואים את זה – כמו שחבר הכנסת עפר שלח הציע, ואני מסכים לחלוטין להצעה הזאת – נראה בחידוש לרישיון כהארכת זיכיון ואז לא נדחוף אותם להאריך את הזיכיון.
עפר שלח: לא הצעתי.
עפר שלח: ביקשתי להבהיר משפטית אם זה אפשרי.
עפר שלח: ממש לא הצעתי.
<שי באב"ד: אני חוזר בי.
<הילה שמיר: זה חייב להיות מובהק בנוסח החוק כי אם זה לא יהיה מובהר, דין זיכיון הוא לא כמו דין רישיון.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, המומחים לנושא בתקשורת, הצוות, מה אתם אומרים?
<מוריס דורפמן: זאת החלטה שלכם.
מיקי רוזנטל: מדובר כאן בסוגיה ספציפית.
ניסן סלומינסקי: זה נראה לכם סביר?
<מוריס דורפמן: לא ברמה המשפטית כרגע אלא ברמה המהותית.
ניסן סלומינסקי: לחבריי העיתונאים, אנשי התקשורת שמבינים, כולל עפר שאומר שהוא מבין – אני לא מבין – זסה נראה לכם סביר?
מיקי רוזנטל: זה תהליך שעשוי לעודד אותם לעבור לרישיונות, שזה מה שהמדינה רוצה.
מיקי רוזנטל: הם לא עוברים כרגע לרישיונות, בעיקר ערוץ 2, כי הוא מחזיק במספר 22 וזה שווה לו הרבה מאוד.
מיקי רוזנטל: אני הייתי שמח מה אומר על כך הממונה.
ניסן סלומינסקי: דויד, יש לך מניעה או התנגדות לדבר כזה?
<דויד גילה: אני לא חושב שיש לנו מניעה.
<דויד גילה: אני חושב שיש יתרונות תחרותיים בזה שיעודדו אותם לעבור לרישיונות.
ניסן סלומינסקי: אם כן, בואו נלך על זה.
ניסן סלומינסקי: שמעת?
<שלומית ארליך: עדנה, יש דרך לייחס את זה, לאבחן את זה, כדי שלא ייפול איזשהו מקרה שלא צפינו אותו והוא איכשהו נופל באיזושהי הארכה?
<עדנה הראל: אני חושבת שלא צריך להגיד אמירה כללית אלא צריך להגיד אמירה ספציפית כי מדובר כאן באמת על צירוף נסיבות קונקרטי שבאמת החקיקה עצמה יצרה את המעבר הזה עם מכלול נסיבות מסביב לזה.
מיקי רוזנטל: החוק הזה הוא אינטרס של המדינה.
מיקי רוזנטל: זה לאו דווקא האינטרס של הזכיינים.
מיקי רוזנטל: אנחנו כאן כדי לעזור למדינה.
<שי באב"ד: אחרת הם יעשו הארכת זיכיון.
מיקי רוזנטל: יש לנו כאן עניין לעזור באופן קונקרטי למדינה ואם הממונה לא חושב שזאת בעיה, גם אני לא חושב שזאת בעיה.
ניסן סלומינסקי: נמשיך לסעיף 17.
<עדנה הראל: 17.
<עדנה הראל: פרק ב' – תחילה ותחולה תחילתו של פרק זה, בכפוף להוראות סעיף קטן (ב), שנה מיום פרסומו של חוק זה (בסעיף זה – יום התחילה).
<עדנה הראל: הוראות פרק זה יחולו על הליכי הקצאה של זכות שיחלו ביום התחילה או לאחריו, ואולם - לעניין הליכי הקצאה של זכות בחברה שהופרטה, יחולו הוראות פרק זה, לעניין שיקולי ריכוזיות כלל משקית כאמור בסימן ב' לפרק זה, על הליכים כאמור שהחלו במועד מינויו של הממונה על צמצום הריכוזיות לפי סעיף 45 או לאחריו.
<עדנה הראל: בסעיף קטן זה - "הקצאה של זכות בחברה שהופרטה" – מתן אישור להעברת שליטה או להעברת אמצעי שליטה, כאמור בהגדרת "החזקה בשיעור משמעותי" או בסעיף 8(ד), וזאת גם אם הצו לפי סעיף 59ח(א) לחוק החברות הממשלתיות שבו נקבע כי למדינה אינטרס חיוני כאמור בפסקה (4) להגדרה אינטרס חיוני" שבאותו סעיף, הוצא לפי מועד מינויו של הממונה על צמצום הריכוזיות.
<עדנה הראל: לעניין הליכי הארכת תוקפה של זכות, יחולו הוראות פרק זה, החל מתום שלוש שנים מיום התחילה.
<עדנה הראל: לעניין התחולה של הפרק כולו, גם ריכוזיות וגם תחרותיות, אנחנו מציעים תקופת היערכות של שנה מיום פרסומו של החוק.
<עדנה הראל: בכל זאת יש כאן הרבה הליכים, המאסדרים השונים צריכים להיערך לקראתו, לקבוע מתודות וכולי.
<עדנה הראל: ספציפית בשני עניינים, אנחנו מבקשים תחולה ותחילה אחרים.
<עדנה הראל: לעניין הליכי הפרטה של זכויות, יש כאן סעיף שמתכתב עם הסעיף הספציפי שהקראנו קודם להתאמה של הפעולות של רשות החברות הממשלתיות, אבל מתייחס ספציפית להליכי הפרטה שכבר התחילו.
<עדנה הראל: כאשר ניסחנו את הצעת החוק הזאת, היה על הפרק עניין נמל אילת שבינתיים כבר הסתיים.
<עדנה הראל: כרגע יש הליכי הפרטה של תע"ש, לגביהם אמורה להתקבל החלטה.
<עדנה הראל: ככל שהיא תתקבל לפני שהחוק יתפרסם, בכל זאת מוזכר גם בה עניין הריכוזיות ולכן שיהיה ברור שלמרות שההחלטה, אם היא התקבלה לפני פרסומו של החוק, עדיין הדיונים בענייני ריכוזיות, ככל שיתעוררו בהמשך, יהיו לפי הפרק הזה.
<עדנה הראל: לעניין הארכת תוקפה של זכות, כפי שאמרנו כבר, אנחנו מבקשים שזה ייכנס לתוקף רק בתוך שלוש שנים וזאת מכיוון שמדובר באמת במישור נוסף של היערכות של המאסדרים וכל מיני שאלות.
מיקי רוזנטל: זה יחול רק מתום שלוש שנים.
<עדנה הראל: בתום שלוש שנים, כן.
<קריאה: שלוש שנים מהיום והלאה.
<אבי ליכט: מיום התחילה.
מיקי רוזנטל: לא יהיה מצב שבעוד שנה מישהו יבוא ויגיד.
<קריאה: לפני התוספת, לא הקראנו את סעיף 40 ואילך.
<קריאה: אם רוצים להצביע, צריך לתת את זה ולהקריא את זה מחר.
<עדנה הראל: אם כך, נעבור לתוספת.
<עדנה הראל: התוספת מתייחסת להגדרות של נושא תשתית חיונית, תחום תשתית חיונית שהוא בתוך הנושאים השונים – זה בסעיף 2.
<עדנה הראל: היא מתייחסת להגדרת הקצאת זכות לגורם מרכזי, זאת אומרת, מתי הקצאת זכות מסוימת מעוררת את השאלה של מה יקרה אם גורם ריכוזי ירצה להתמודד.
<עדנה הראל: סעיף 4.1 הוא הכנת הרשימה של גורמים ריכוזיים לעניין מי הוא גורם ריכוזי בשים לב לזכויות שהוא מחזיק.
<עדנה הראל: כמובן יש התאמה אם הוועדה תחליט להסיר את הדרישה של בעל זכות, אבל עדיין זה רלוונטי למחצית מהפעילות.
<עדנה הראל: אני אתחיל להקריא.
<עדנה הראל: התוספת מחולקת לשלושה טורים כאשר הטור הראשון הוא נושא, הטור השני הוא התחום בתוך הנושא ולגביו בעלי הזכויות הם בעלי זכויות בתחום, והטור השלישי מתייחס למגבלות שקובעות מהי הזכות המינימלית הרלוונטית.
<עדנה הראל: תוספת (ההגדרות "נושא תשתית חיונית" ו-"תחום תשתית חיונית" שבסעיף 2, ההגדרה "הקצאת זכות" לגורם ריכוזי שבסעיף 3, וסעיף 4(א)(1)) טור א' טור ב' טור ג' נושא תשתית חיונית תחום תשתית חיונית היקף פעילות שירותי בזק פנים 1.1 תחום הפעילות שלגביו נדרש ארציים ושירותי רישיון כללי למתן שירותי בזק רדיו פנים ארציים נייחים לפי חוק התקשורת, למעט תחום הפעילות שלגביו נדרש רישיון כללי ייחודי למתן שירותי בזק פנים ארציים נייחים.
<עדנה הראל: -------- 1.2 תחום הפעילות שלגביו נדרשים הן רישיון כללי למתן שירותי רדיו טלפון נייד בשיטה
<עדנה הראל: -------- 1.2 תחום הפעילות שלגביו נדרשים הן רישיון כללי למתן שירותי רדיו טלפון נייד בשיטה והן רישיון לפי פקודת הטלגרף האלחוטי (נוסח חדש), התשל"ב-1972 --------- דואר 2.1 תחום הפעילות שלגביו נדרש רישיון כללי לפי סעיף 5א לחוק הדואר, התשמ"ו-1986.
<עדנה הראל: שידורים 3.1 תחום הפעילות שלגביו נדרש זיכיון לשידורים או רישיון לשידורים פי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990.
<עדנה הראל: 3.2 תחום הפעילות שלגביו נדרש אחד מרישיונות אלה: רישיון כללי לשידורי כבלים, לפי פרק ב'1 לחוק התקשורת.
<עדנה הראל: רישיון לשידורי טלוויזיה באמצעות באמצעות לוויין לפי פרק ב'2 לחוק התקשורת.
<עדנה הראל: 3.3 תחום הפעילות שלגביו נדרש רישיון מיוחד למשדר ערוץ ייעודי, לפי סעיף 6לד1 לחוק התקשורת.
<עדנה הראל: תחום הפעילות שלגביו נדרש אחד מאלה: רישיון לשידורו של ערוץ נושאי לפי סעיף 13 לחוק להפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות, התשע"ב-2012 והיתר להפעלת תחנות שידור ספרתיות לפי חוק הפצת שידורים.
<עדנה הראל: זאת תוספת אותה שלחנו אתמול שלדעתי לא נמצאת בפניכם.
<עדנה הראל: היא בהקבלה למה שגופי השידור.
<שלומית ארליך: אתם בעצם מבקשים להכניס כאן תיקון וזה לא מה שהובא בנוסח הקודם.
מיקי רוזנטל: זה הרדיו האזורי.
מיקי רוזנטל: דיברנו על כך אתמול.
<עדנה הראל: אלה השידורים הדיגיטליים.
<עדנה הראל: עידן פלוס.
<קריאה: אבל השני שהקראת הוא כן הרדיו האזורי.
<עדנה הראל: גם.
<עדנה הראל: תחנות הרדיו האזורי, זה גם רדיו דיגיטלי.
<קריאה: לדעתי הרדיו האזורי נכנס ב-3.1.
<שלומית ארליך: את יכולה לחזור על הנוסח?
<עדנה הראל: רישיון לשידורו של ערוץ נושאי לפי סעיף 13 לחוק להפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות, התשע"ב-2012 והיתר להפעלת תחנות שידור ספרתיות לפי חוק הפצת שידורים, שזאת התשתית עליה מופצים השידורים.
<עדנה הראל: אלה הערוצים הנושאיים וה-DDT.
<עדנה הראל: התשתית עליה יושב הרדיו האזורי לא נמצאת.
<שי באב"ד: האם הרדיו האזורי נכלל ב-3.1?
<שי באב"ד: רישיון לשידורים על פי חוק הרשות השנייה.
<שי באב"ד: 3.1 כולל את כל הרישיונות והזיכיונות שמעניקה מועצת הרשות השנייה, בכלל זה גם תחנות רדיו אזוריות.
<שי באב"ד: 3.2 כולל כבלים.
<שי באב"ד: 3.1 כולל את הוט ו-3.2 כולל את YES.
<עדנה הראל: כן, אבל מה ששאלו, להבנתי, היה על התשתית עליהם עולה הרדיו האזורי לשידור ארצי.
<איתמר חרמון: לגבי הוט ו-YES, צריך לשים לב שאנחנו רק בהגדרה של תשתית חיונית.
<איתמר חרמון: זאת אומרת, הוט ו-YES נחשבים תשתית חיונית אבל הם לא גורם ריכוזי.
<איתמר חרמון: זאת אומרת, לפחות YES היא לא גורם ריכוזי כי היא לא מחזיקה חמישים אחוזים מהתחום.
<איתמר חרמון: היא גורם ריכוזי בגלל בזק אבל ביום שהיא לא תהיה בזק, היא לא.
<עדנה הראל: אנחנו לא שם עכשיו.
<אבי ליכט: יש הבחנה בין גורם ריכוזי לבין תשתית חיונית.
<אבי ליכט: אנחנו מדברים עכשיו על מי שההקצאה אליו היא תשתית חיונית.
<אבי ליכט: אנחנו מדברים על ההקצאה ולא על הגורם.
עפר שלח: אני רוצה להבהיר.
עפר שלח: בסעיף 3.2, (1) מתייחס ל-הוט, (2) מתייחס ל-YES.
עפר שלח: התחום של 3.1(2), YES היא אכן גורם שמחזיק יותר מחמישים אחוזים.
<אבי ליכט: התחום הוא 3.2.
עפר שלח: השאלה היא האם התחום הוא 3.2 או 3.2(2).
<עדנה הראל: 3.2.
<עדנה הראל: הפקת מים 4.1 תחום הפעילות שלגביו נדרש התפלת מי ים בשיעור רישיון הפקה לפי סעיף 23 לחוק מזערי המהווה 15% לפחות המים, התשי"ט-1959 (בתוספת מסך הכמויות המרביות זו – חוק המים) לעניין התפלת השנתיות שקבועות בהסכמים מי ים.
<עדנה הראל: להתפלת מי ים בין כלל בעלי הרישיונות למדינה.
<עדנה הראל: כאן יש נוכחות בטור ג' כאשר מדובר על התפלת מי ים.
<עדנה הראל: זה שונה ממה שמופיע מהנוסח שבפניכם.
ניסן סלומינסקי: מה משמעות השוני?
מיקי רוזנטל: בתחום הזה יש מונופול.
מיקי רוזנטל: IDE היא מונופול.
<עדנה הראל: היא מחזיקה יותר מ-15 אחוזים מהכמויות המרביות וגם מכמות מי הים המותפלים.
<עדנה הראל: השוני שביקשנו, במקום כמות מי הים המותפלים, הכמויות המרביות לפי ההסכמים, מכיוון שיכולים להיות שינויים בדרישות של הרגולטורים לכמויות המים בשנה מסוימת, דבר שיוצר אי ודאות מבחינת הגורם, אם הוא ריכוזי או לא.
<אבי ליכט: שוק ההתפלה הוא שוק שמבחינתנו הוא תשתית חיונית.
<אבי ליכט: אנחנו לא רוצים שכל מתקן התפלה קטן יהיה תשתית חיונית שתכניס את הבן אדם לתוך החוק.
<אבי ליכט: לכן קבענו סף מזערי של 15 אחוזים לפחות מסך כמות מי הים המותפלים.
<אבי ליכט: זה היה הנוסח המקורי.
<אבי ליכט: עכשיו, מה הבעיה?
<אבי ליכט: המתקנים האלה עובדים על קיבולת מקסימלית ועל קיבולת בפועל, והכמות של המים יכולה להשתנות.
<אבי ליכט: אנחנו רוצים לקבוע רף ודאי.
<אבי ליכט: כלומר, כמה ההיקף המקסימלי שאתה יכול לייצר.
<אבי ליכט: אם המתקן הזה עולה על 15 אחוזים, זאת הקצאה.
עפר שלח: אם אני מבין נכון, 15 אחוזים זה מהכמות המקסימלית שהמדינה יכולה לקבוע בשנה מסוימת.
<עדנה הראל: שיש בהסכמים.
<אבי ליכט: המדינה חתמה על מכרזים ושם יש כמויות מקסימליות.
<אבי ליכט: אנחנו גוזרים את 15 האחוזים לא מכמה קונים כל שנה, אלא ממה שכתוב בחוזה, מה הכי הרבה אני יכול לקנות.
מיקי רוזנטל: אתה אומר שפחות מ-15 אחוזים לא נכנס.
<אבי ליכט: זה פשוט מתקן שהוא פחות מעניין אותנו.
ניסן סלומינסקי: יש גופים כאלה עם פחות מ-15 אחוזים?
מיקי רוזנטל: כרגע אין.
<אבי ליכט: יש באילת מתקן של מקורות שהוא יחסית קטן אבל הגדולים נכנסים.
<אבי ליכט: אנחנו מדברים על היקף של בין 600 ל-750.
<אבי ליכט: המתקנים הגדולים הם בסביבות מאה פלוס.
<עדנה הראל: 4.2 תחום הפעילות שלגביו נדרש רישיון הפקת מים, שאינה התפלת מי ים הפקה לפי סעיף 23 לחוק המים, לעניין ואינה מי קולחין, בשיעור מזערי הפקת מים שאינה התפלת מי ים ואינה המהווה 20% לפחות מסך כמות הפקת מי קולחין.
<עדנה הראל: המים המופקים שאינם מי ים מותפלים ושאינם מי קולחין.
<עדנה הראל: 4.3 תחום הפעילות שלגביו נדרש רישיון הפקת מי קולחין בשיעור מזערי הפקה לפי סעיף 23 לחוק המים, המהווה 20% לפחות מסך ההפקה לעניין מי קולחין.
<עדנה הראל: השנתית של מי קולחין.
<עדנה הראל: הסמכת רשות 5.1 תחום הפעילות שלגביו נדרשת מים הסמכה של תאגיד להיות רשות מים אזורית אזורית לי סעיף 49 לחוק המים.
<עדנה הראל: אנחנו מבקשים למחוק כי הגענו למסקנה שבעצם זאת אות מתה בחוק המים וההסמכה להיות רשות מים אזורית היא לא בעלת תפקיד משמעותי בתחום התשתית החיונית.
מיקי רוזנטל: אלה תאגידי המים?
<עדנה הראל: תאגידי המים הם בסעיף הבא.
אראל מרגלית: מה זה רשות מים אזורית?
<עדנה הראל: בעל סמכות לפי חוק המים במדרג שיש בחוק המים לפי המבנה הבסיסי שלו משנות ה-50 – רשות מים ארצית, רשות מים אזורית עם יכולת של תכנון של האזור, אבל אין לזה נפקות ממשית וזה לא בתשתית במובן אליו אנחנו כאן מתכוונים.
<עדנה הראל: לכן ביקשנו לחזור בנו.
ניסן סלומינסקי: לגבי המועצות האזוריות.
ניסן סלומינסקי: יש תאגידי מים?
<עדנה הראל: תאגידי מים וביוב יכולים להיות.
ניסן סלומינסקי: בפועל יש היום או שרק הרשויות המקומיות והמועצות האזוריות נשארו ברשות המים האזורית כפי שהיא נקראת?
מיקי רוזנטל: אני יודע על שלוש מועצות שיש להם תאגידי מים.
<עדנה הראל: אבל הגופים האלה, כמו אגודות מים, הם יכולים להיכנס, אם יש את הרף המתאים, בגופים שהם מפיקים מים או מעבדים מי קולחין, תלוי בפעילות שלהם.
<עדנה הראל: לכן זה יחסי להיקף הפעילות במשק.
<עדנה הראל: פעילות שהיא בתוך הרשות המקומית ככזו, היא לא נכללת בחוק.
<אבי ליכט: אנחנו הרי מדברים על הפרטה, על הקצאה לגופים פרטיים.
<אבי ליכט: לא מעניינות אותנו עיריות ורשויות מקומיות.
<אבי ליכט: אנחנו מדברים על הפרטה.