GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אחרי: זאת הסתייגות אחת.
אחרי: הנושא השני הוא הנושא עליו דיברנו, הנושא של ביטול הפטור של ארבע שנים בדירה שנייה.
אחרי: עד היום היה פטור אם החזקת בדירה השנייה ארבע שנים.
יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, בחוץ סיכמנו שזאת תהיה הוראת שעה ואני לא יודע למה צריך עוד פעם התייעצות סיעתית.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים את הפרק השלישי בחוק.
ניסן סלומינסקי: קיימנו דיונים ארוכים ומעמיקים בשני הפרקים הראשונים וגם הוועדה הצביעה וקיבלה אותם.
ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו מקווים לסיים.
ניסן סלומינסקי: ננסה לקיים את הדיונים ברצף היום ובשבוע הבא ביום שני.
ניסן סלומינסקי: אם יהיה צורך נקיים דיון גם ביום שלישי.
ניסן סלומינסקי: אז החוק יהיה מושלם ואז נוכל להגיש אותו לאישור הכנסת.
ניסן סלומינסקי: החלק השלישי, כמו שאמרנו, נראה פשוט וטבעי אבל מתברר שהוא לא כל-כך פשוט ולכן נקיים דיון ואני מקווה שנגיע לתוצאות טובות.
ניסן סלומינסקי: נמצאים איתנו שלושה שיציגו אותו בתחילה.
ניסן סלומינסקי: המטרה היא שהם יסבירו לחברי הוועדה.
ניסן סלומינסקי: לאחר מכן ייפתח הדיון.
ניסן סלומינסקי: נמצא כאן המשנה ליועץ המשפטי, אבי ליכט ופרופסור דיויד גילה, שהוא הממונה על ההגבלים העסקיים.
ניסן סלומינסקי: הוא מטפל גם בריכוזיות ענפית.
ניסן סלומינסקי: נמצא איתנו פה גם מוריס שמייצג את משרד ראש הממשלה.
ניסן סלומינסקי: אחרי שהם יאמרו את דברם הדיון ייפתח לחברי הכנסת.
ראובן ריבלין: חשוב לברך גם את המחלקה המשפטית וגם את הממ"מ על הניירות שהכינו לנו לקראת הישיבה.
זהבה גלאון: אפשר הערה לפני שדנים בריכוזיות?
ניסן סלומינסקי: אם היא לא תפגע בנהלים.
זהבה גלאון: קראתי ושמעתי על עוד נטישה של בחירים באגף התקציבים באוצר.
זהבה גלאון: זה מצטרף לנטישה של ראש אגף התקציבים.
זהבה גלאון: אני חושבת שזה צריך להטריד את ועדת הכספים.
זהבה גלאון: בעיניי, יש כאן הבעת אי אמון מאוד ברורה במדיניות השר בכלל.
זהבה גלאון: אני חושבת שהוועדה צריכה להידרש לעניין.
זהבה גלאון: אנחנו בכל זאת המפקח על משרד האוצר ועל משרד האוצר.
זהבה גלאון: אני חושבת שזה צריך להדליק נורה אדומה לגבי המדיניות.
זהבה גלאון: אשמח לשמוע את ההתייחסות שלך בנושא.
ניסן סלומינסקי: לצורך העניין, הייתי חושב שאת רוצה לשבח את שר האוצר.
זהבה גלאון: תזכיר לי על מה אני רוצה לשבח אותו?
ניסן סלומינסקי: אנחנו תמיד רוצים שתהיה תחלופה ושיכנסו כוחות חדשים.
ניסן סלומינסקי: שניהם ותיקים ועשו עבודה אדירה.
ניסן סלומינסקי: נדמה לי ששאול נמצא 12 שנה במערכת וגם ראובן כוגן.
ניסן סלומינסקי: אם יש תחלופה, זה דבר בריא.
ניסן סלומינסקי: הבנתי שאת רוצה לשבח את השר.
זהבה גלאון: אני ממש מצטערת שאתה מתייחס לזה כך ומעביר את זה בקלות ראש.
זהבה גלאון: זה לא שאין לי ביקורת על אגף התקציבים.
זהבה גלאון: אתה יודע את זה והשמענו את זה לא אחת בוועדה.
זהבה גלאון: אני חושבת שזה אומר דרשני.
זהבה גלאון: אתה כיו"ר הוועדה הממונה צריך להתייחס.
זהבה גלאון: זאת הערה לסדר.
ניסן סלומינסקי: מאחר והם ותיקים ויש תחלופה אני חושב שזה טבעי.
ניסן סלומינסקי: אנחנו חוזרים לריכוזיות ואני מברך את השבים אלינו לאחר תקופה מסוימת, את מרב מיכאלי ואת מיקי שחזרו אלינו.
ניסן סלומינסקי: לפני שניתן לאבי ליכט לפתוח ולהסביר, אני מבקש שתוך כדי ההסבר שלך תיתן כבר תשובות לחלק מהבעיות שיכולות להתעורר היה ונקבל את החלק השלישי.
ניסן סלומינסקי: בעיה אחת היא בעיית האי בהירות או העמימות.
ניסן סלומינסקי: עד היום כשיש מכרזים, כולם יודעים שיש דבר ברור וידוע.
ניסן סלומינסקי: מי שנתן את הסכום הנמוך זוכה וגם מי שרוצה לערער וללכת למשפט זה פשוט כי יש קריטריון ברור וסכומים ברורים.
ניסן סלומינסקי: ברגע שייכנס האלמנט שאנחנו מדברים עליו, אז זה דבר די עמום והוא יכול לפתוח פתח שבכל מכרז ובכל מצב שירצו לשנות ילכו לבג"צים ובתי משפט והכול ייתקע בגלל דיונים כי הדברים הם לא כל-כך חד ערכיים.
ניסן סלומינסקי: איך להתגבר על הדבר הזה כי אנחנו לא רוצים לקבל החלטה שבסופו של דבר תתקע מקלות בגלגלים של המשק.
ניסן סלומינסקי: בעיה שניה זה הפקק.
ניסן סלומינסקי: נניח שיהיו בשנה 30 מכרזים או משהו כזה וועדות המכרזים יחליטו מה שיחליטו ואח"כ הכול עובר להכרעה של רגולאטור מסוים ומתחיל להיות תור.
ניסן סלומינסקי: יקבלו מספרים וזה יכול להימשך שנה או שנתיים עד שהוא יגמור לדון בכל מכרז ומכרז ולהחליט אם הוא עונה על ריכוזיות.
ניסן סלומינסקי: איך מתגברים על הנושא הזה שלא ייווצרו פקקים בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: יהיו עוד הרבה בעיות אבל אלה שתי בעיות שכבר ידוע עליהן.
ניסן סלומינסקי: כשאתה ומוריס תדברו, תתייחסו גם לדברים האלו כדי שנוכל אחר-כך לנהל דיון פתוח.
ניסן סלומינסקי: רשות הדיבור לאבי.
ניסן סלומינסקי: מי שרוצה לדבר יירשם אצל טמיר.
<אבי ליכט: תודה רבה ליו"ר הוועדה.
<אבי ליכט: כמו שאמרת אנחנו נמצאים בפרק השלישי שכרונולוגית הוא הפרק הראשון בחוק.
<אבי ליכט: זה בעצם עוד חתיכה בפאזל הגדול של החוק הזה שמדברת ומתקשרת עם יתר הפרקים בחוק.
<אבי ליכט: בשני הפרקים הקודמים טיפלנו בגדילה לא מבוקרת של פירמידות ובהפרדה בין נכסים ריאליים ופיננסיים.
<אבי ליכט: פה שוב אנחנו עוסקים בפן אחר של אותה תופעה, של ההשפעה של גופים גדולים וחזקים על תהליך חלוקת המשאבים במשק.
<אבי ליכט: הפרק הזה עוסק בדרך שבה המדינה משפיעה בתהליך קבלת ההחלטות שלה על המבנה של המשק, של השווקים השונים במשק, ואיך באמצעות החלטות של רגולאטורים, אנחנו יכולים, או לתרום לתחרות ולהפחית את הריכוזיות או למנוע פגיעה בתחרות ולמנוע הגדלה של הריכוזיות.
<אבי ליכט: מה שמאפיין את הכלכלה הישראלית בשנים האחרונות זה מעבר מדומיננטיות מאוד גדולה בהספקת שירותים על-ידי המדינה וגם ההסתדרות.
<אבי ליכט: המדינה בעצם שינתה פאזה.
<אבי ליכט: חלק גדול מהנכסים שהמדינה באמצעותם סיפקה את השירותים למשק הופרטו ועברו למגזר הפרטי.
<אבי ליכט: המדינה לקחה תפקיד אחר של מקצה משאבים, מקצה נכסים, מקצה רישיונות וזיכיונות ומפקחת על הגורמים הפרטיים שמבצעים את הפעילות.
<אבי ליכט: הדרך שבה המדינה מבצעת את הדברים האלה הם באמצעות שלושה מנגנונים.
<אבי ליכט: המנגנון הראשון זאת הפרטה, מכירה של נכסי מדינה, מכירה של חברות ממשלתיות.
<אבי ליכט: בשנים האחרונות כולנו זוכרים את ההפרטות הגדולות של בז"ן, בזק ואל-על וחברות אחרות.
<אבי ליכט: הדרך השנייה שבה המדינה מקצה את הנכסים, באמצעות מודל חוזי בעיקר באמצעות חוזי בי.
<אבי ליכט: או.
<אבי ליכט: טי מאוד גדולים של בניה והפעלה של תשתיות חיוניות.
<אבי ליכט: לדוגמה, הבי.
<אבי ליכט: טי של כביש 6 בעצם מופעל על-ידי חברה פרטית באמצעות הרגולציה של המדינה.
<אבי ליכט: הדרך השלישית היא באמצעות הענקה של רישיונות, זיכיונות והיתרים שבהם המדינה מעניקה זכות לגורם פרטי להפעיל שירות.
<אבי ליכט: לפעמים בפתיחה של שווקים חדשים לפעמים לצד גופים של המדינה או בבעלות המדינה.
<אבי ליכט: אנחנו מדברים על שווקים גדולים כמו משק החשמל, משק המים ורישיונות תקשורת.
<אבי ליכט: בעצם, כתוצאה מהדבר הזה, למרות שהסקטור הפרטי הוא מאוד דומיננטי, היום עדיין המעורבות הממשלתית עמוקה מאוד והחלטות הממשלה משפיעות בצורה משמעותית על ההתנהלות של השווקים הפרטיים.
<אבי ליכט: לכן, החלטות הקצאות של המדינה יכולות להשפיע בצורה משמעותית גם על התחרות וגם על הריכוזיות במשק.
<אבי ליכט: נקודת הכניסה היא הנקודה החשובה ובה בעצם מטפל החוק.
<אבי ליכט: נקודת ההקצאה, השלב שבו מוקצים הנכסים זה השלב הקריטי שבו מתעצבים הכללים, מתעצב השוק, כאשר אחר-כך, אם אנחנו נזכרים בבעיות בשוק לאחר מכן, הרבה יותר קשה להסדיר אותו בדיעבד מאשר לקבוע כללי כניסה ברורים וכללי תחרות ברורים ולמי בדיוק מוקצות הזכויות.
<אבי ליכט: הבעיה העיקרית שבוועדת הריכוזיות ומאוחר יותר גם הצעת החוק הממשלתית, שבעצם אין הטמעה מלאה של החשיבות של אקט ההקצאה לטובת הרחבת התחרות והפחתת הריכוזיות במשק.
<אבי ליכט: לא תמיד גם יש סמכות לשקול את הדברים האלה.
<אבי ליכט: כלומר, גם היום, השאלה אם אתה יכול במסגרת מכרז או במסגרת הקצאה לשקול שיקולי ריכוזיות כלל משקית היא שאלה לא ברורה.
<אבי ליכט: יש חוקים שבהם אתה מקצה נכס אתה יכול לשקול שיקולי תחרות.
<אבי ליכט: למשל, בחוק התקשורת כבר היום כתוב שאתה יכול לשקול שיקולי תחרות כשאתה נותן רישיון.
<אבי ליכט: לא בכל החוקים זה קיים.
<אבי ליכט: שיקולי הריכוזיות הכלל משקית לא קיימים בכלל בחוק.
<אבי ליכט: יש פעם אחת בחוק החברות הממשלתיות אזכור לסמכות של המדינה לשקול שיקולי ריכוזיות שהיא מפריטה.
זבולון כלפה: אתה מדבר על בעיה חוקתית?
זבולון כלפה: אם אנחנו חוק כזה אז אפשר יהיה.
<אבי ליכט: זה בדיוק החוק.
<אבי ליכט: זה מה שאני רוצה להגיד.
ניסן סלומינסקי: הוא אומר שהיום אין ולכן יש צורך בחוק.
זהבה גלאון: אם החוק הזה יעבור, זה בעצם יגרום לאיחוד.
<אבי ליכט: היום, אם גורם מקצה רוצה לתת רישיון ואומר שהוא רוצה לשקול שיקולי ריכוזיות כלל משקית, לא בטוח בכלל שיש לו סמכות.
<אבי ליכט: חוץ מפעם אחת בחוק החברות הממשלתיות שהמילה ריכוזיות מופיעה, אין ביטוי לשאלה של ריכוזיות בחוק הישראלי.
<אבי ליכט: זה בעצם מה שאנחנו רוצים לעשות פה היום.
זבולון כלפה: ממילא, כשאתה מקצה זיכיון או רישיון תעמוד לך הזכות למשוך, לבטל, להחזיר.
מיקי רוזנטל: חצי מהמדינה היו מונופולים ציבוריים והפכו אותם למונופולים פרטיים.
זהבה גלאון: מה לגבי נכסים של המדינה שנמצאים בידיים פרטיות?
זהבה גלאון: הוא שוקל שיקולים של ריכוזיות?
<אבי ליכט: אני מציע שתיתנו לי להסביר, אני אגיע לזה.
<אבי ליכט: אני מוכן לענות על כל שאלה אבל אם תיתנו לי להציג מראש, אחרי זה אענה על כל השאלות.
<אבי ליכט: לדעתי חלק גדול יובהר ומה שלא יובהר, בשביל זה יש דיונים.
<אבי ליכט: חשוב להבין.
<אבי ליכט: כשאת אומרת גורם פרטי, אנחנו לא עוסקים בפרק הזה בנכסים פרטיים שלא קשורים להקצאה של נכסי מדינה או למעורבות של המדינה.
<אבי ליכט: אנחנו פה עוסקים באקט של המדינה שמעניקה זכות, רישיון, חוזה, היתר ואת זה אנחנו מסדירים.
<אבי ליכט: שווקים שלא כרוכים בהקצאה של רישיונות וזיכיונות מטעם המדינה לא נוגעים לפרק הזה ואנחנו לא מתעסקים איתם.
<אבי ליכט: .
זהבה גלאון: עדיין יכולה להיות שם ריכוזיות.
<אבי ליכט: יכולה להיות ריכוזיות אבל הפרק הזה לא מתעסק בה.
מרב מיכאלי: כשאנחנו דיברנו מהפרק הראשון על ריכוזיות רב ענפית כל הזמן אמרנו שאולי בפרק של ההקצאות זה יהיה המקום להכניס את זה.
<אבי ליכט: זה בדיוק מה שהפרק עושה ולכן בואו תראו מה אנחנו עושים.
ניסן סלומינסקי: בעולם כולו יש ריכוזיות ענפית אבל אין באף מקום מה שאנחנו עומדים לעשות, אולי, ריכוזיות רב ענפית או רוחבית לחלוטין.
ניסן סלומינסקי: נהיה הראשונים בעולם.
אראל מרגלית: זה נשמע טוב אבל אני חושב לעצמי על חברה גדולה שמגישה מכרז הרבה יותר זול.
<אבי ליכט: אני מייד אתייחס לסוגיה הזאת.
<אבי ליכט: בעצם אנחנו מבקשים בחוק הזה לשנות איזו תפישה רווחת בתהליכי הקצאה של הנכסים של המדינה.
<אבי ליכט: זה גם עלה פה בשאלות.
<אבי ליכט: שאלת המחיר היתה מאוד משמעותית.
<אבי ליכט: התוצאה של מה שאתה עושה היתה פחות רלוונטית בחלק מהמקרים.
<אבי ליכט: כלומר, אם אתם זוכרים, יש תמיד את הקטע הזה שבו המדינה מוכרת נכס ואז יש שיק גדול שכולם מצטלמים איתו וזה בעצם ההישג.
<אבי ליכט: אבל בעצם, אם מסתכלים על זה, זה רק אחד מהשיקולים.
<אבי ליכט: יכול להיות הרבה פעמים שהמחיר שמתקבל עבור זכות מסוימת הוא מחיר גבוה, אבל התוצאה של הדבר הזה בטווח הארוך, היא הרבה יותר קשה מאשר אם היינו מקבלים מחיר קצת יותר נמוך.
<אבי ליכט: לכן פה אנחנו רוצים לבסס תפישה שברגע שהמדינה מקצה או מוכרת - - -
ניסן סלומינסקי: ראה נמל אילת.
<אבי ליכט: נמל אילת זאת דוגמה טובה.
זהבה גלאון: מה נמל אילת?
זהבה גלאון: אם לא הייתי פונה לממונה על ההגבלים ולא הייתי פונה בעניין של לעצור את ההעברה לאחים עופר, הייתם מוכרים את זה לאחים עופר.
זהבה גלאון: הרי זה מה שהייתם עושים.
יעקב ליצמן: מי זה האחים עופר?
<אבי ליכט: חברת הכנסת גלאון, יש מספר נרטיבים לסיפור של נמל אילת.
<אבי ליכט: מבחינתנו הנרטיב קצת שונה.
<אבי ליכט: בעצם הרעיון הוא לבוא ולומר שזה נכון שסוגיית המחיר הישיר היא סוגיה חשובה אבל היא לא הסוגיה החשובה באמת.
<אבי ליכט: ברגע שאנחנו מכניסים שחקן חדש או מעבירים נכס של המדינה, השאלות שאנחנו שואלים הן שאלות הרבה יותר רחבות: מה זה יעשה לשוק?
<אבי ליכט: איך זה יתרום לתחרות?
<אבי ליכט: איך זה ישפר את המבנה של הענף עצמו ואיך זה גם יגביר או יפחית את הריכוזיות הכלל ענפית?
<אבי ליכט: השאלה איך עושים את זה?
<אבי ליכט: זה בעצם האתגר הגדול.
<אבי ליכט: לכאורה, זאת שאלה פשוטה.
<אבי ליכט: הסוגיה התחרותית היא פחות מורכבת.
<אבי ליכט: יש ממונה על ההגבלים עסקיים.
<אבי ליכט: אנחנו יודעים לשקול שיקולי תחרות.
<אבי ליכט: יש לנו תזה יחסית מגובשת של מה זה תחרות, איך בודקים תחרות, מה התרומה של התחרות.
<אבי ליכט: החוק הזה רוצה לתת לשיקולי תחרות משקל ראוי וגם בעצם להרחיב את הגורמים, שבתהליך ההקצאה שלהם נשקלים שיקולי תחרות.
<אבי ליכט: הנושא של ריכוזיות הרבה יותר מורכב.
<אבי ליכט: הרעיון שאנחנו רוצים להפחית את הריכוזיות המשקית.
<אבי ליכט: זה רעיון שאני חושב שאין עליו מחלוקת.
<אבי ליכט: הוא יפה על הנייר אבל חשוב להבין שהרעיון הזה הוא רעיון חדשני.
<אבי ליכט: אנחנו עושים פה משהו חדש.
<אבי ליכט: אנחנו לא מצאנו מקבילות בעולם לתהליך הזה.
<אבי ליכט: שאלות יסוד כמו מהי בדיוק ריכוזיות?
<אבי ליכט: איך אנחנו מודדים את הריכוזיות?
<אבי ליכט: מה המשקל שיש לתת לשיקולי ריכוזיות בהקצאה של נכסים?
<אבי ליכט: הן שאלות שבשלב זה לא ברורות לחלוטין וצריך לשים את זה על השולחן.
<אבי ליכט: אבל, עדיין יש פה אתגרים.
<אבי ליכט: עשינו עבודה ואנחנו חושבים שאנחנו היום בשלים לבוא ולומר מה אנחנו יודעים.
<אבי ליכט: איך אנחנו מאתרים את הבעיה ואיך אנחנו מציעים לפתור אותה, בהתחשב בעובדה שיש עדיין אי ודאות מסוימות ולא צריך להתכחש אליה.
<אבי ליכט: קודם כל צריך להתחיל בבעיה.
<אבי ליכט: מה הבעיה בריכוזיות?
<אבי ליכט: מבחינתנו הבעיה בריכוזיות היא ריכוז של כוח של מעטים בנכסים בעלי השפעה על הציבור, כאשר החשש הוא שריכוז הכוח הזה ישפיע על תהליך קבלת ההחלטות גם במדינה וגם בכנסת.
<אבי ליכט: אנחנו לא מדברים על לוביזם אגרסיבי, זה לגיטימי לפעמים.
<אבי ליכט: אנחנו מדברים על השפעה מהותית על תהליך קבלת החלטות, שגוף פרטי מרכז יותר מידי כוח בידיים שלו.
<אבי ליכט: אנחנו גם חוששים מהעובדה שכוח כזה יתורגם בקפיצה משוק לשוק והשתלטות על שוק אחרי שוק.
<אבי ליכט: החשש הנוסף הוא מהיווצרות של גופים מאוד מאוד גדולים במשק, to big to fail.
<אבי ליכט: ברגע שירצו לטפל בהם יהיה מאוד קשה.
<אבי ליכט: אנחנו מכירים את זה גם מהפרקים הקודמים.
<אבי ליכט: בסוף הרעיון הוא, איך למנוע מגופים מאוד גדולים לשאוב את כל המשאבים ולהשפיע על תהליך קבלת החלטות במשק.
<אבי ליכט: אז אומרים: בואו נגדיר לנו מספרים, נגדיר לנו שווקים.
אלעזר שטרן: יש עוד מטרה, סוגיית המחירים.
<אבי ליכט: בסדר, זה מתגלגל בסוף אל המחירים.
אלעזר שטרן: זה פועל יוצא.
<אבי ליכט: בסדר, אני מקבל את ההערה.
<אבי ליכט: ראינו את זה בחלק מההערות ואני מניח שהדברים האלה יישמעו.
<אבי ליכט: בואו נקבע כללים ברורים, נגדיר אלגוריתם מתמטי, מי שנכנס נכנס ומי שיוצא יוצא.
<אבי ליכט: זה קצת דומה לפרקים הקודמים, שם אמרנו: שתי שכבות, שלוש שכבות, גודל מסוים, צריך למכור לא צריך למכור.
<אבי ליכט: פה אנחנו נתקלנו בבעיה.
<אבי ליכט: אנחנו לא מצאנו ולא חשבנו שנכון להגדיר בצורה מאוד ברורה ודיכוטומית, כמו בפרקים הקודמים, מי נכנס ומי לא נכנס וזאת מכמה סיבות.
<אבי ליכט: א', להבדיל מהפרקים הקודמים שהיו יחסית מצומצמים בהתייחסות שלהם וידענו פה זה חברות ציבוריות, פה זה ריאלי פיננסי והשיקולים היו יחסית ברורים, פה אנחנו מדברים על מנעד הרבה יותר רחב של שווקים, של רגולאטורים, של שיקולים, שקשה מאוד לתפור להם פתרון אחיד, חליפה אחת ברורה.
<אבי ליכט: החשש שלנו היה שאם נתפור חליפה, אנחנו לא בשלים מבחינת תיאוריה ומתודה וגם אם נתפור חליפה, יכול להיות שבתופעות הלוואי, הנזק יעלה על התועלת שבטיפול בדבר הזה.
<אבי ליכט: דבר נוסף, וגם את זה צריך להסביר.
<אבי ליכט: שיקולים של תחרות וריכוזיות זה לא השיקולים היחידים שמתחרים על הכף.
<אבי ליכט: יש עוד שיקולים של יציבות, של איכות, של מחיר, של בריאות, שהם לא פחות חשובים.
<אבי ליכט: לא חשבנו שנכון שכבר עכשיו נקבע איזה שיקול גובר ואיזה שיקול נדחה הצידה.
<אבי ליכט: חייבים להבין את התוצאה.
<אבי ליכט: יו"ר הוועדה קצת דיבר על זה ואני התייחס לזה קצת יותר בהמשך.
<אבי ליכט: בהגדרה, ברגע שאנחנו מונעים משחקים מסוימים להשתתף בתהליך ההקצאה, הרבה פעמים התוצאה של הדבר, בעיקר בשוק קטן כמו השוק הישראלי, יכולה להיות הקטנת מספר השחקנים הפוטנציאלים שמתחרים על הזכות לקבל נכס מהמדינה.
<אבי ליכט: זה אומר שיכול להיות ששחקן טוב, שיכול לשרת את אינטרס הציבור, לא יוכל להתחרות משיקולים של ריכוזיות ותחרותיות.
<אבי ליכט: לפעמים זה לגיטימי ולפעמים זה יכול לפגוע ולא חשבנו שנכון לקבוע כלל קטגורי מראש.
<אבי ליכט: עוד משהו שצריך לשים על השולחן.
<אבי ליכט: היום הכיוון של החוק הזה קצת שונה מהכיוון שהממשלה הולכת אליו בשנים האחרונות, שמדבר על ביזור כוח ממשרדי המטה אל הרגולאטורים עצמם ועל הפחתה של נטל בירוקרטי.
<אבי ליכט: פה יש שפה של נטל רגולאטורי מסוים, מטעמים שאנחנו חושבים שהם טעמים ראויים, אבל יש פה הוספה של נטל ויש פה איזה ריכוז כוח חזרה בידי גופי המטה.
<אבי ליכט: לכן, גם פה, זה עוד שיקול שצריך לקחת בחשבון שכשאנחנו בונים את המבנה הראוי.
<אבי ליכט: לכן, מבחינתנו, האתגר של הצעת החוק היה איך ליצור הסדר מאוזן שייצור את השינוי ויכניס לתוך המשוואה גם את שיקולי הריכוזיות והתחרותיות, אבל שעדיין ייתן לנו מרחב של שיקול דעת לפתח את התיאוריה ולהתאים את המנגנונים שבנינו לרגולאטורים השונים ולמציאות שכל הזמן משתנה בתחום.
<אבי ליכט: עד כאן הרקע.
<אבי ליכט: עכשיו בקצרה אציג את החוק עצמו.
<אבי ליכט: הפרק שאנחנו מדברים עליו מחולק לשני תתי פרקים, אחד עוסק בשיקולי ריכוזיות בהקצאה ואחד שעוסק בשיקולי תחרותיות בהקצאה.
<אבי ליכט: הפרק עוסק בהקצאת זכויות.
<אבי ליכט: אבל, הזכויות הן כפי שמוגדרות בפרק הזה.
<אבי ליכט: אנחנו לא עוסקים בכל זכות שהמדינה מקצה אלא רק במה שאנחנו חושבים שהוא מספיק גדול ומספיק משמעותי בשביל להשפיע ברמה המשקית וברמה הענפית.
<אבי ליכט: בין השאר, וזה חוזר כחוט השני בכל מה שאני אגיד, כדי למנוע מצב של עודף בירוקרטיה ותקיעת פרויקטים חשובים.
<אבי ליכט: הרעיון העקרוני הוא פשוט: כאשר רגולאטור מקצה זכות הוא צריך לשקול גם שיקולים של תחרות ענפית וריכוזיות כלל משקית.
<אבי ליכט: זה עוד שיקול שנכנס אל תוך אמבטיית השיקולים של הרגולאטור, לצד כל השיקולים שהוא צריך לשקול ממילא מכוח הסמכויות שיש לו בחוק.
<אבי ליכט: בסופו של דבר האחריות היא של הרגולאטור עצמו, ההחלטה היא שלו.
<אבי ליכט: במקרים שאנחנו רואים כמקרים בעייתיים הוא מחויב להתייעץ קודם כל עם רגולאטור עם ראייה כוללת.
<אבי ליכט: במקרה של תחרותיות זה יהיה עם הממונה על ההגבלים העסקיים ובמקרה של ריכוזיות זה יהיה עם הממונה על הריכוזיות.
<אבי ליכט: לכל אורך הדרך, המחשבה היא איך אנחנו מייעלים את התהליך וגורמים לנטל הבירוקראטי העודף להיות כמה שפחות משמעותי ופוגע בתהליך הזרימה של הקצאת הזכויות.
<אבי ליכט: הפרק הזה חל על הקצאת זכויות, כמו שאמרתי, העברת מניות של המדינה, מה שנקרא הפרטה.
<אבי ליכט: זה חל על כל הפרטה של המדינה.
<אבי ליכט: בכל הפרטה של המדינה צריך להוסיף את הדבר הזה.
<אבי ליכט: התקשרות בחוזים מסוימים כשבעצם אנחנו מכוונים בעיקר לחוזי בי.
<אבי ליכט: טי גדולים ובהקצאה של רישיונות, זיכיונות והיתרים.
ניסן סלומינסקי: הפעם זה כולל תקשורת.
<אבי ליכט: כן, תכף נגיע לזה.
מרב מיכאלי: האר את עינינו.
<אבי ליכט: תשתית התקשורת היא תשתית חיונית ולכן ההקצאה שלה כפופה גם לדברים האלה.
<אבי ליכט: בתוספת יש רשימה ארוכה של זכויות שמוקצות בתחום התקשורת.
ניסן סלומינסקי: תקשורת לא עונה על החלק של ההשפעה של המדינה.
<אבי ליכט: ההתקשרות בחוזים ומתן רישיונות זה לא בכל תחומי המשק, כמו שאמרתי.
<אבי ליכט: החוק מתמקד בעיקר בתשתיות חיוניות.
<אבי ליכט: בתוספת יש רשימה ארוכה של תשתיות שהגדרנו אותן כתשתיות חיוניות בתחומי התקשורת, מים, חשמל, אנרגיה, מחצבים, תחבורה, מערכות הסעה והמסלקה הפנסיונית.
<אבי ליכט: כל אחד מחולק לנושאים ולתחומים בתוך הנושאים עצמם, כאשר בחלק מהתחומים יש סף מזערי שרק ממנו והלאה ההקצאה הזאת נכנסת אל תוך החוק.
<אבי ליכט: התשתית החיונית, המבחן שהפעלנו היא איזה מאפיין ציבורי, מתן שירות לכל הציבור או חלק משמעותי ממנו, אספקה חיונית ומשאבי טבע של הציבור.
<אבי ליכט: בפרק התחרותיות על המשאבים החיוניים נוסף מקטע נוסף של הקצאות, שזה הקצאה בענף שבו מספר השחקנים מוגבל ולכן מלכתחילה יש שם בעיה תחרותית והיינו רוצים שגם שם יישקלו שיקולי תחרות ותהיה מעורבות של הממונה על ההגבלים העסקיים.
קארין אלהרר: זאת רשימה סגורה?
<אבי ליכט: הרשימה עכשיו היא רשימה סגורה אבל אפשר לתקן.
מיקי רוזנטל: למה למשל רפואה לא.
מיקי רוזנטל: בסכומים רפואה היא יותר מתשתיות.
ניסן סלומינסקי: כשיהיה דיון נוכל לעשות את זה.
ניסן סלומינסקי: הוא נותן רקע.
ניסן סלומינסקי: נתנו לנו 20 תחומים, נוכל לקצר או להאריך.
ניסן סלומינסקי: זה יהיה חלק מהדיון.
<אבי ליכט: התוספת נכתבה בכוונה כתוספת כי ברור לנו לגמרי שזה דינאמי.
<אבי ליכט: אנחנו לא רוצים שזה ישתנה כל יום אבל לא צריך שלוש קריאות בשביל זה.
<אבי ליכט: הממשלה יכולה לשנות את התוספת בצו.
<אבי ליכט: אני אתחיל בתחרותיות, כי היא יותר פשוטה.
<אבי ליכט: בכל הקצאת זכות שהחוק חל עליה, צריך לשקול גם שיקולי תחרות.
<אבי ליכט: השיקולים האלה מצטרפים לשיקולים שקיימים בחוק.
<אבי ליכט: ההכרעה בשאלה היא בידיו של הרגולאטור.
<אבי ליכט: אבל, אם הממונה על ההגבלים פרסם שהקצאה מסוימת מעניינת אותו והוא רואה שיש לה השפעה משמעותית על התחרות, חובה להתייעץ עם הממונה על ההגבלים העסקיים לפני ההקצאה.
<אבי ליכט: את זה חייבים, זה צריך להיות לפני ההקצאה.
ראובן ריבלין: השינויים בצו הם באישור ועדה מוועדות הכנסת?
זהבה גלאון: הוא לא אמר את זה.
<אבי ליכט: לא אמרתי את זה.
ראובן ריבלין: אז אני אומר לו, שגם עם צו הוא יבוא.
ראובן ריבלין: כמובן שההון הוא אף פעם לא משפיע על השלטון אבל כדי לא להסיר ספק מלב, טוב שכולנו נדע.
מיקי רוזנטל: הוא גם לא משפיע על הוועדה.
ראובן ריבלין: אותה תקווה שיש לי לגבי הממשלה, יש לי גם לגבי הכנסת.
<אבי ליכט: הרעיון הוא, שבהקצאות משמעותיות תהיה עין חיצונית של הממונה על ההגבלים העסקיים.
<אבי ליכט: הרעיון הוא שתהיה התייעצות איתו, הוא יוכל לתת חוות דעת.
<אבי ליכט: ההנחה שלנו שיהיה מאוד קשה להתמודד עם חוות דעת מנומקת של הממונה על ההגבלים העסקיים.
<אבי ליכט: אבל, בסוף, ההכרעה היא של הרגולאטור עצמו.
<אבי ליכט: לגבי התהליך.
<אבי ליכט: אפשר לשקול באופן פרטני.
אראל מרגלית: לא הבנתי את המשפט.
אראל מרגלית: הממונה על ההגבלים העסקיים הוא הרגולאטור.
<אבי ליכט: יש רגולאטור שמקצה.
<אבי ליכט: למשל, משרד התקשורת רוצה לתת רישיון – הוא מחליט.
מרב מיכאלי: לפי מה עשיתם את החלוקה, שהממונה הוא ממליץ אבל בכל מקרה יש החלטה לרגולאטור?
מרב מיכאלי: למה החלטתם כך ולא שהרגולאטור מחליט?
<אבי ליכט: אני אסביר שוב.
<אבי ליכט: הקונספציה של הפרק הזה.
<אבי ליכט: הפרק מורכב ומשתרע על תחומים מאוד נרחבים.
<אבי ליכט: הסברתי גם שהרעיון היום בממשלה בכלל הוא שכל רגולאטור הוא אחראי.
<אבי ליכט: הוא מבין את התחום שלו, הוא יודע את הבעיות שלו, האחריות בסופו של דבר עליו.
<אבי ליכט: הרעיון שייכנס רגולאטור על ענפי ויגיד לו מה לעשות בתוך התחום שלו, נראה לנו לא נכון.
<אבי ליכט: אנחנו מדברים על הריכוזיות.
<אבי ליכט: זה יכול לעורר בעיה של ריכוזיות פנים ממשלתית, שאדם אחד מחליט לגבי כל המשק.
<אבי ליכט: אנחנו לא חשבנו שזה נכון.
<אבי ליכט: לא בטוח שזה נכון והוא הבן אדם המתאים לעשות את המהלך בתוך השוק הספציפי.
<אבי ליכט: חשבנו שיותר נכון להשאיר את זה בידיו של האדם שהחוק הסמיך אותו לקבל החלטות באותו שוק.
<אבי ליכט: אבל, האיזון שיצרנו הוא שבמקרים הקשים, צריך חוות דעת של הממונה על הגבלים עסקיים, כדי לשים מראה או פוקוס מול ההחלטה הזאת, כדי שמישהו חיצוני יסתכל על הדבר הזה.
<אבי ליכט: כמובן שזה יפורסם ואפשר יהיה לתקוף את זה אם צריך.
<אבי ליכט: בסוף בסוף האחריות היא על הרגולאטור הספציפי.
זהבה גלאון: אז בשביל מה צריך ממונה על הריכוזיות?
אראל מרגלית: עכשיו יש לך ממונה על ריכוזיות, הגבלים עסקיים, ורגולאטור ענפי.
אראל מרגלית: שלושה גורמים שצריכים לחבור יחדיו?
<אבי ליכט: הם לא צריכים לחבור יחדיו.
זהבה גלאון: יש את הרגולאטור של משרד התקשורת, נניח ואז יש את הממונה על ההגבלים העסקיים.
זהבה גלאון: מה תפקידו בכוח של הממונה על הריכוזיות?
ניסן סלומינסקי: עוד לא החלטנו אם זה יהיה אדם עצמאי או שיטילו את זה על אחד הרגולאטורים.
זהבה גלאון: אני שואלת שאלת הבהרה.
זהבה גלאון: יש רגולאטור של משרד התקשורת, למשל.
זהבה גלאון: הוא מחליט החלטה ואז הממונה על ההגבלים העסקיים צריך לראות שאין תחרות ושזה לא מתנגש.
<אבי ליכט: אני רוצה להסביר את התהליך.
<אבי ליכט: קודם כל, ההחלטה היא של הרגולאטור הספציפי, הוא בעל הסמכות היחיד, גם בשאלות של ריכוזיות וגם בשאלות של תחרות.
<אבי ליכט: בסוף הוא זה שמכריע.
יצחק כהן: גם בניגוד לדעתם של האחרים?
<אבי ליכט: כן, חד משמעית.
<אבי ליכט: הוא זה שמכריע.
יצחק כהן: זה לגמרי בג"יץ?
זהבה גלאון: אין זכות וטו וזאת זכות על של הרגולאטור של המשרד.
<אבי ליכט: התהליך הוא כזה.
<אבי ליכט: אפשר לבוא לפני הקצאה פרטנית ולבקש את חוות הדעת.
<אבי ליכט: זאת דרך המלך של החוק.
זהבה גלאון: מי צריך לבקש את חוות הדעת?
<אבי ליכט: הרגולאטור.
<אבי ליכט: הרגולאטור הוא זה שמתניע את התהליך.
מרב מיכאלי: המקצה.
<אבי ליכט: קודם כל, הוא צריך לשקול שיקולי תחרות.
<אבי ליכט: אם הממונה על ההגבלים העסקיים קובע שזה תחום שמעניין ויש לו השפעה משמעותית, צריך לבוא ולהתייעץ הממונה על ההגבלים העסקיים לפני ההקצאה.
<אבי ליכט: לא אחרי ההקצאה, לפני ההקצאה.
<אבי ליכט: כלומר, כשהרגולאטור מקבל את ההחלטה, כבר צריכה להיות אצלו חוות דעת של הממונה על ההגבלים העסקיים, זה הכול.
<אבי ליכט: כדי למנוע מצב שבכל הקצאה והקצאה צריך לבוא לממונה באופן כזה שיצור עודף בירוקרטיה, יצרנו מנגנון של קביעת כללים.
<אבי ליכט: כלומר, אתה יכול בתקנות או בכללים שלך להגיד: אני רוצה לנהל את ההקצאות שלי באופן הבא ולהתייעץ עם הממונה על הגבלים עסקיים, לא על הקצאה פרטנית אלא על הכללים שקבעתי.
<אבי ליכט: ברגע שאתה מתייעץ עם הממונה על הגבלים עסקיים על הכללים עצמם, אתה פטור מלבוא ולהתייעץ על כל הקצאה והקצאה.
<אבי ליכט: פעם אחת ולתמיד ייקבעו כללי התחרות באותו שוק, ואז לא צריך לבוא בכל הקצאה והקצאה וכך לחסוך את הבירוקרטיה שכל-כך הטרידה את יו"ר הוועדה.
<אבי ליכט: זאת ההקצאה בתחרותיות.
ראובן ריבלין: משרד המשפטים יהיה רגולאטור על?
<אבי ליכט: לא, זה לא שייך למשרד המשפטים.
<שגית אפיק: זה לתמיד?
<אבי ליכט: משרד המשפטים לא קשור לדבר הזה.
זהבה גלאון: אתם יוצרים נוהל.
ניסן סלומינסקי: אני, לצורך ההסבר תיקח דוגמה.
ניסן סלומינסקי: למשל, רוצים להמשיך את כביש 6.
ניסן סלומינסקי: בוא תסביר איך זה יעבוד.
זהבה גלאון: איפה נכנס פה הממונה על הריכוזיות?
<אבי ליכט: תיתנו לי לדבר.
<אבי ליכט: אני אראה את כל התמונה ואענה על השלות שלכם.
זהבה גלאון: אנחנו לא מבינים את שלבי הביניים.
זהבה גלאון: אנחנו רוצים לדעת האם יש טייס אוטומטי.
זהבה גלאון: אתה אומר שאנחנו קובעים מסגרת ויש טייס אוטומטי, לא צריך כל פעם.
זהבה גלאון: אבל לא כל מקרה דומה לשני.
זהבה גלאון: לא תמיד מה שמתאים לכאן מתאים גם לשם.
זהבה גלאון: עכשיו עובדים על טייס אוטומטי?
זהבה גלאון: כך אתם פוטרים את עצמכם?
ניסן סלומינסקי: תיתן דוגמה.
<אבי ליכט: לדוגמה, משרד התקשורת רוצה להקצות רישיונות חדשים לטלפון סלולארי חדש.
<אבי ליכט: יש שתי אפשרויות.
<אבי ליכט: אצלם זה יחסית פשוט, כבר היום הם צריכים לשקול שיקולים תחרות.
<אבי ליכט: נניח הם לא צריכים לשקול שיקולי תחרות, הם צריכים לתוך השיקולים שהם מקצים לא רק המחיר שהתקבל במכרז על התדרים שהם עושים, אלא גם מה זה יעשה לשוק, האם זה יגביר את התחרות או לא.
<אבי ליכט: אנחנו מדברים עכשיו רק על תחרות.
<אבי ליכט: אם בא הממונה על ההגבלים העסקיים אומר שלנושא רישיונות רט"ן יש השלכה משמעותית על המשק והוא רוצה שיבואו להתייעץ איתו.
<אבי ליכט: הוא אומר את זה מראש.