GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה להסביר יותר מזה, אבל טוב.
ניסן סלומינסקי: העברת לי את זה במייל?
סתיו שפיר: העברתי לך את זה במייל.
סתיו שפיר: אם אתה רוצה גם עותק קשיח, נעביר לך.
ניסן סלומינסקי: אני תמיד אשמח.
ניסן סלומינסקי: אם רוצים זירוז, אני אשמח לעותק קשיח.
סתיו שפיר: כבר עברנו את דיון המייל.
בועז טופורובסקי: ניסן, אני צריך לרדת לוועדת המדע, אני יכול לשאול שאלה?
בועז טופורובסקי: הערה קטנה.
בועז טופורובסקי: מי ענה לי על העברות 113–116?
בועז טופורובסקי: אני לא שואל עליהן ספציפית.
<קריאה: אנחנו ב-107.
בועז טופורובסקי: אני יודע, אני פשוט רוצה ללכת, אני רוצה להבהיר נקודה.
<יוסי עדס: אני עניתי.
ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על פנייה קדימה?
בועז טופורובסקי: כן, אבל אני לא הולך לדבר עליה ספציפית, אני הולך לדבר על העיקרון.
סתיו שפיר: על איזה פנייה אנחנו מדברים?
בועז טופורובסקי: העברות 113 עד 116, אני לא הולך לדבר עליהן ספציפית.
בועז טופורובסקי: בשאלה שלי – ואפשר גם לראות את זה בטבלה של השאלות בוועדת הכספים – אני פירטתי את החלטות הממשלה ושאלתי שאלות לגבי הטבלה.
בועז טופורובסקי: אם עוד פעם אחת אני אקבל מאגף התקציבים תשובה שאומרת ככה: הסכומים מתוקצבים בהתאם להחלטת ממשלה המפורטת בדברי ההסבר – אני לא צריך שאתה תגיד לי את זה כי אני שואל שאלות על דברי ההסבר, ואני פירטתי בשאלה את החלטות הממשלה, אז אני אגיד לך, זה פשוט לא רציני, ממש לא רציני, זה מבזה, זה מבזה את חברי ועדת הכספים, וחבל שאני צריך ללכת כי אחרת היית רואה איך אני גם משכנע את כולם להצביע נגד ההחלטות האלה.
סתיו שפיר: אז אל תלך.
יעקב ליצמן: לא צריך לעבוד קשה.
בועז טופורובסקי: אני מבקש שאתם תתייחסו קצת יותר ברצינות לחברי ועדת הכספים ולשאלות שלהם.
בועז טופורובסקי: אני כבר ביררתי את התשובות – לא דרכך אלא מי שמעליך, כי אתה ענית לי כאלה תשובות – פעם אחרונה שאנחנו מקבלים כאלה תשובות.
בועז טופורובסקי: אני באופן אישי.
בועז טופורובסקי: אני בשוק, אני מקווה שאף אחד אחר לא מקבל תשובה שעונה לי בפחות פירוט מהשאלה שאני שאלתי.
ניסן סלומינסקי: אם כבר העלית את זה, קבענו פרוצדורה, והפרוצדורה אומרת שהשאלות ירוכזו, יעברו כולן ליעל מבורך, שהיא לוקחת אחריות על העניין.
ניסן סלומינסקי: יעל תפזר את זה לרפרנטים, שיתנו את התשובות.
ניסן סלומינסקי: היא תקבל אותן כדי לראות.
ניסן סלומינסקי: כלומר, המטרה בשאלות האלה הייתה לתת הסברים הרבה מעבר למה שכתוב פה, אחרת אין טעם לתשובות.
ניסן סלומינסקי: אז אם נפלה תקלה – ודבר איתי גם אחר כך - - -
בועז טופורובסקי: פעלתי בהתאם לנוהל.
ניסן סלומינסקי: לא, אתה בסדר.
ניסן סלומינסקי: אמרתי, אם נפלה תקלה, אני ארצה מאוד לדבר עם יעל כדי לוודא למה זה קרה, כי זה לא מה שצריך להיות.
ניסן סלומינסקי: כל המטרה היא באמת לתת לחברי הכנסת תמונה מלאה.
ניסן סלומינסקי: אף אחד לא רוצה לברוח מזה, אלא ההיפך, לכן נתנו גם זמן כדי שזה יהיה.
ניסן סלומינסקי: אם משהו לא פעל טוב, אז ההיפך, אני רוצה שתראה לי.
ניסן סלומינסקי: מפעם לפעם יכול להיות שנופל משהו.
ניסן סלומינסקי: תגיד לי, ואנחנו כן נצביע על התקלה הזאת כדי שהיא לא תחזור.
ניסן סלומינסקי: אנחנו ב-106, 107.
<דורון סמיש: פנייה זו מיועדת להעביר כ-1.2 מיליון שקלים לבית הנשיא, בהתאם לצורכי הביטחון של בית הנשיא, בהתאם לסיכום בין משרד האוצר לבית הנשיא.
אורית סטרוק: זאת אומרת, זו תוספת לתקציב?
<יורם רביב: ברשותך.
<יורם רביב: לי קוראים יורם רביב, אני המשנה למנכ"ל בית הנשיא, אני אציג את הנושא.
<יורם רביב: לא מדובר בתוספת.
<יורם רביב: ראש הממשלה ונשיא המדינה, שני סמלי השלטון האלה, מקבלים מה שנקרא חבילה של אבטחה, שכוללת גם אבטחה חמושה של שב"כ – וזה לא סוד – וגם ליווי של צוות רפואי.
<יורם רביב: ראש הממשלה כמו הנשיא.
<יורם רביב: זו הוצאה שחוזרת על עצמה כל שנה, אין פה שום דבר חדש.
סתיו שפיר: אז למה היא לא - - -
זבולון כלפה: למה זה לא נכנס?
<יורם רביב: אני מכין עצמי לשאלות, אני אעזור לכם.
<יורם רביב: מאחר שזו הוצאה שחוזרת על עצמה כל שנה, לנו לא הייתה התנגדות שזה יהיה בבסיס תקציב, ואז זה לא היה אמור להגיע לשינוי, אבל אנשי אגף תקציבים – ובצדק, משיקולים שלהם – חשבו שהנושא הזה צריך להידון כל פעם מחדש.
זבולון כלפה: יש ספק על קיומו?
<יורם רביב: לא לא, אין ספק על קיומו.
זבולון כלפה: אם אפשר, אני כרגע ממלא את מקומו.
זבולון כלפה: תשובתך.
<דורון סמיש: לנשיא פרס הנוכחי יש חבילת ביטחון.
יעקב ליצמן: יש פרס קודם?
אורית סטרוק: יש פרס הקודם של אוסלו, ויש פרס הנוכחי.
יעקב ליצמן: אותה מדיניות.
<דורון סמיש: הנשיא הנוכחי בעל חבילת ביטחון מסוימת.
<דורון סמיש: חילופי הנשיא בשנה הבאה לא מחייבים שחבילת הביטחון תישאר זהה.
קארין אלהרר: אבל מה זה קשור?
<דורון סמיש: ולכן ייתכן שהסכום שיהיה - - -
זבולון כלפה: למה, זה נקבע לפי רף הגיל של הנשיא?
זבולון כלפה: לפי מה?
זבולון כלפה: מצבו הבריאותי באופן אישי?
סתיו שפיר: כל שנה אנחנו מחליפים את מערכת הביטחון, כותבים אותה מחדש?
<יורם רביב: לא, זאת הוצאה קבועה שחוזרת על עצמה כל שנה.
<יורם רביב: כבר שבע שנים שום דבר לא השתנה.
שמעון סולומון: השאלה, אם זה ידוע וקבוע, למה צריך כל פעם מחדש?
שמעון סולומון: אם זה במשך שנים, זה לא משהו שמשתנה כל שנה, שנתיים, שלוש - -
<יורם רביב: סביר להניח שלא.
שמעון סולומון: - - זה משהו קבוע פחות או יותר, למה שזה לא יהיה קבוע?
קארין אלהרר: למה הזהות של הנשיא אמורה לשנות את תקציב הביטחון?
מיכל בירן: אבל למה הם לא ידעו את זה קודם?
סתיו שפיר: לא, הם יודעים את זה קודם, אבל זה מה שנאמר – שהם יודעים את זה קודם.
סתיו שפיר: זה נאמר מפורשות, ואני שמחה שזה לפרוטוקול, שאגף תקציבים מעדיף בכל פעם להעביר את זה בתוך העברה תקציבית ולא לשים את זה בבסיס התקציב, למרות שאתם ביקשתם שכן.
<יורם רביב: לצורך העניין, אם זה תלוי בי, התוצאה הזאת היא חלק מבסיס תקציב.
<יורם רביב: גם השב"כ וגם בית הנשיא סבורים ששני סמלי השלטון הללו, מן הראוי שיקבלו חבילה זהה.
<יורם רביב: ולכן, לבית הנשיא ודאי אין התנגדות שזה יהיה בבסיס התקציב.
אורית סטרוק: יש סתירה בין מה שנאמר לבין מה שהוא אומר.
אורית סטרוק: אתה שמת לב?
<יורם רביב: אני לא אחראי לסתירות בינינו.
סתיו שפיר: זה לא באשמתו.
<יורם רביב: יש לך טענה אלי בנושא הזה, לגבי הסתירה?
אורית סטרוק: יש לי טענה לסתירה.
אורית סטרוק: מה שאמר לנו דורון – שהתוספת הזאת היא מיוחדת לשמעון פרס - -
<יורם רביב: ממש לא.
אורית סטרוק: - - בגלל זהותו של האיש, ואתה אומר משהו אחר.
אורית סטרוק: ואני רוצה להגיד לך שכבר בבסיס התקציב היה ניכר לעין – זה היה אולי אחד הדברים הכי בולטים – שהעלייה הדרמטית בתקציב בית הנשיא - - -
<יורם רביב: זה קשור למיליון ו-200 אלף, מה שאת אומרת כרגע?
אורית סטרוק: אני אומרת שבבסיס היה ניכר לעין, עלייה דרמטית בתקציב בית הנשיא מאז ששמעון פרס נכנס להיות נשיא.
<יורם רביב: אוקיי.
אורית סטרוק: ועכשיו אתה אומר שיש עוד.
<יורם רביב: אני לא אומר שיש עוד, אז כנראה לא הקשבת, הייתי מאוד ברור.
ניסן סלומינסקי: יורם, אני בדקתי את הפנייה הזאת כי אתם יודעים שבית הנשיא יקר לי, מה שנקרא, משני כיוונים.
ניסן סלומינסקי: גם היו פעמים בוועדות הקודמות שאני יצרתי – לפחות מבחינתי, לא כיושב-ראש – את הנושא.
ניסן סלומינסקי: אני בדקתי את זה ואני מבקש מחברי לסמוך עלי ולאשר את זה.
סתיו שפיר: ניסן, אבל נאמר פה משהו בזמן שאתה לא היית בחדר, ואני אשמח לעדכן אותך.
סתיו שפיר: אמר פה הנציג יורם שהם ביקשו שההעברה הזאת תהיה בבסיס התקציב.
<יורם רביב: לא.
<יורם רביב: לא התנגדנו.
סתיו שפיר: לא התנגדו.
סתיו שפיר: קודם הוא אמר – אנחנו חשבנו שהיא צריכה להיות בבסיס התקציב מאחר שהיא העברה קבועה שמתבצעת כל שנה, ואז אמר הנציג דורון משהו שונה לחלוטין, שבכל שנה הדבר הזה מתעדכן לפי דמותו של הנשיא או צרכיו של הנשיא, ונאמר פה עוד שאגף תקציבים פשוט מסרב להכניס את זה לבסיס התקציב מאיזושהי סיבה עלומה ולא ברורה.
סתיו שפיר: אני חושבת שעד שהדבר הזה לא מתברר, אנחנו לא יכולים לאשר את ההעברה הזאת.
ניסן סלומינסקי: הבנתי מה שאת אומרת.
אראל מרגלית: אולי תסביר.
אראל מרגלית: אמרת שאתה בדקת.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש לכן, ואני לא יכול להסביר – זאת אומרת, מבקש לא להסביר, אם יסמכו עלי; אם לא, אז לא – וזה בהחלט לא רלוונטי לבסיס תקציב.
מיכל בירן: זה קשור למדיניות הגרעינית של ישראל, שאתה לא יכול להסביר?
ניסן סלומינסקי: וזה לא רלוונטי לבסיס התקציב.
סתיו שפיר: אבל זו אותה העברה שמתבצעת בכל שנה, אין פה משהו חדש.
ניסן סלומינסקי: זה רלוונטי.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מי יהיה הנשיא הבא, אבל יכול להיות שלגבי הנשיא הבא זה לא יהיה.
סתיו שפיר: ניסן, זה לא מה שאנחנו אומרים.
סתיו שפיר: נאמר שיש כאן העברה שמתבצעת בכל שנה מחדש, ומשום מה לא נכנסת למסגרת התקציב.
ניסן סלומינסקי: יש נשיא, ויכול להיות שבנשיא הבא זה לא יהיה.
סתיו שפיר: אבל זה לא קשור לנשיא הבא.
מיכל בירן: מה זה משנה.
מיכל בירן: אם לגבי הנשיא הבא זה לא יהיה, שיבקשו פחות תקציב בפעם הבאה, מה הבעיה.
אראל מרגלית: האמת היא שזה יכול להיות כן קשור.
סתיו שפיר: אני דווקא אומרת שיכול להיות שזה כן קשור לנשיא, אבל זה לא מה שנאמר פה.
ניסן סלומינסקי: בסדר, אז אני אומר לך שהוא אומר מה שהוא אומר, ואני לכן בדקתי את הדברים בנושא הזה.
סתיו שפיר: בדקת מה?
ניסן סלומינסקי: מה שאני אומר עכשיו, את ההעברה הזאת.
סתיו שפיר: אתה יכול להגיד את זה על כל ההעברות ולא נצביע בכלל.
מיכל בירן: אז שיבקשו בפעם הבאה פחות תקציב כי הם יצטרכו פחות תקציב לאבטחה שלו, מה זה קשור.
יעקב ליצמן: האם הכוונה שהנשיא מאוים על-ידי "תג מחיר"?
סתיו שפיר: לא מדובר פה אבל באיום חדש, זאת אותה העברה בכל שנה.
ניסן סלומינסקי: רבותי, שוב.
ניסן סלומינסקי: אני ביקשתי.
ניסן סלומינסקי: זה לא העברה בכל שנה, ויכול להיות שבשנה הבאה - - -
מיכל בירן: הם אומרים שזה העברה בכל שנה.
סתיו שפיר: מה הייתה ההעברה בשנה שעברה?
ניסן סלומינסקי: אני דיברתי על שנה הבאה, לא על שנה שהייתה.
ניסן סלומינסקי: לא יודע להגיד לך, לא הייתי יושב-ראש.
סתיו שפיר: אפשר לשאול?
<יורם רביב: כל שאלה שתשאלי, אני אענה.
סתיו שפיר: אני אשמח לדעת מה הייתה ההעברה בשנה שעברה ומה הייתה ההעברה בשנה לפני.
<יורם רביב: אותם סכומים, כלומר זו הוצאה שכבר שש שנים מתקיימת כל שנה.
<יורם רביב: זה חלק מחבילה.
סתיו שפיר: אותו מספר, אותו סכום.
<יורם רביב: פחות או יותר, מתעדכן מעת לעת, דברים שלא רלוונטיים.
סתיו שפיר: בסדר, זה פחות או יותר הסכום.
סתיו שפיר: זאת אומרת, לא מדובר פה באיזה משהו חדש, מצב חירום סודי שבגללו, ניסן, אתה מבקש איזשהו אישור בלי שאנחנו נבין את הסיבות.
סתיו שפיר: מדובר בהעברה תקציבית קבועה, בדיוק אותה העברה, אותו סכום שמעבירים כל פעם מחוץ לתקציב, כי אגף תקציבים – כמו שנאמר – לא רוצה להכניס את זה לתקציב.
ניסן סלומינסקי: אבל אני ניסיתי לומר שאני לא בטוח שבשנה הבאה תהיה העברה כזאת.
סתיו שפיר: מה זה משנה.
ניסן סלומינסקי: אם נניח בשנה הבאה זה לא יהיה, לא תמיד זה יכול להיות בבסיס התקציב.
ניסן סלומינסקי: לכן, את רוצה לדעת, ואני אמרתי – אני ביררתי.
אראל מרגלית: יכול לשנות אם רוצים לשנות בשנה הבאה את מסגרת התקציב.
סתיו שפיר: שישנה, מה זה חשוב.
אורית סטרוק: לא, זה ישתנה כי הנשיא ישתנה.
יעקב ליצמן: למה הם לא עושים את זה גם למשל על שרים או ראשי עיר?
יעקב ליצמן: ראש עיר מסוים מאוים, ראש עיר אחר לא מאוים.
סתיו שפיר: לא קשור, זה בסדר גמור.
ניסן סלומינסקי: אני שוב מבקש מחברי.
יעקב ליצמן: זה לא משנה את התוצאות, אני בלאו הכי אבקש רוויזיה.
ניסן סלומינסקי: רבותי, אני לא חשוד גדול בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: אני אומר, אני מבקש מחברי – אחרי שבדקתי – ותסמכו עלי, טוב; לא תסמכו - - -
אראל מרגלית: אני ממליץ בעניין הזה לקבל את ההמלצה.
אורית סטרוק: אני רוצה בכל זאת לשאול.
אורית סטרוק: יכול להיות שמה שאתה אומר ומה שהוא אומר מסתדר יחד כי לא מדובר בשאלת האיומים אלא בשאלה של הכבוד שצריך לקבל נשיא מסוים, ונשיא אחר אולי צריך לקבל פחות כבוד?
<יורם רביב: כבודה, אני אומר את זה לפרוטוקול, loud and clear, שלא תהיינה אי הבנות.
<יורם רביב: אין פה שום אלמנט של כבוד.
<יורם רביב: אלה החלטות מקצועיות פר סה של שב"כ ובית הנשיא.
<יורם רביב: לכן, אל תנסי להביא אותי למקומות שלא צריך להיות.
<יורם רביב: אין פה כבוד, זה עניין מקצועי נטו.
<יורם רביב: זו החלטה מקצועית.
סתיו שפיר: גם אני לא חושבת שצריך ללכת לכיוונים כאלה, זה בכלל לא השאלה.
סתיו שפיר: אין פה ספק שנשיא צריך אבטחה, זה לא העניין.
ניסן סלומינסקי: אורית, היעלה על דעתך שאני הייתי מסכים שלנשיא X יהיה כבוד יותר מאשר לנשיא Y?
סתיו שפיר: אני מתייחסת אך ורק לאופן שבו נקבע התקציב הזה ולא לתוכן התקציב עצמו, ועליו נראה לי גם שאנחנו מסכימים.
סתיו שפיר: אגב, אתה אמרת שהדבר הזה היה צריך להיות בתוך בסיס התקציב.
<יורם רביב: לא, אמרתי שאנחנו לא מתנגדים.
<יורם רביב: אני חוזר על האמירה.
<יורם רביב: אני מבקש להיות נורא מדויק.
סתיו שפיר: מקבלת.
שמעון סולומון: אני דווקא לא הייתי הולך לנושא של כבוד או לא כבוד.
ניסן סלומינסקי: לא, זה לא כבוד, לא קשור לכבוד.
שמעון סולומון: אבל דווקא כדי להקל – באמת, יש כל כך הרבה סעיפים – הרי אנחנו לא מקבלים הסברים משכנענים שאנחנו יכולים להגיד בסדר, אבל אני כן מאמין לך אם אתה אומר שיש הסברים, צריך לסמוך עליך, ובכל זאת אני חושב שאם זה משהו קבוע, לא משתנה, למה לא להכניס את זה פנימה?
ניסן סלומינסקי: אני הסברתי שזה קבוע בעבר אבל לא בטוח שזה יהיה לנשיא הבא.
סתיו שפיר: אז תוכל לשנות את זה בשנה הבאה.
סתיו שפיר: יש פה עניין של יעילות, סדר ושקיפות תקציבית שהוא פשוט שוב ושוב מוכח כלא חלק משיקוליו של אגף תקציבים.
סתיו שפיר: אתה רוצה לשנות את התקציב בשנה הבאה, תשנה אותו בשנה הבאה, אין שום בעיה.
ניסן סלומינסקי: יש בתקציב לפעמים, ואני אומר שוב – אני השתכנעתי שכן אפשר להצביע על זה, ואני חושב שאנחנו צריכים להצביע על זה.
אראל מרגלית: אני בעניין הזה תומך, דווקא בסעיף כזה – לא בטוח שצריך להכניס את זה – בסעיף הספציפי הזה.
סתיו שפיר: מדובר בהעברה קבועה.
אראל מרגלית: לא בדיוק העברה קבועה.
יעקב ליצמן: שש שנים.
סתיו שפיר: זו העברה קבועה, כך נאמר.
ניסן סלומינסקי: העברה קבועה אחורה, לא העברה קבועה קדימה.
סתיו שפיר: שום דבר הוא לא קבוע קדימה.
סתיו שפיר: אנחנו גם לא יודעים אם תהיה רעידת אדמה מחר או לא תהיה.
ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, אז תצביעי נגד.
סתיו שפיר: אבל אם תהיה רעידת אדמה, נצטרך לתקצב את זה.
אראל מרגלית: אם אנחנו מכניסים את זה בסעיף התקציב, ונניח שבשנה הבאה זה הרבה פחות.
סתיו שפיר: בשנה הבאה נוציא את זה, אבל כרגע מדובר על כמה שנים שזה בדיוק אותו סכום וזה לא נכנס לבסיס התקציב כי אגף תקציבים לא רוצה.
ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אני מעלה את זה.
ניסן סלומינסקי: ביקשתי מחברי – לא הרבה פעמים אני מבקש, ובטח לא בנושא הזה, אני עצמי ידוע שאז פעם עיכבתי והיה כעס גדול עלי שם.
אראל מרגלית: אני בעניין הזה מסכים אתך.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את פנייה מספר 106, 107, ירים את ידו.
ניסן סלומינסקי: פנייה 110.
<מעין נשר: מעין נשר, רפרנטית חקלאות, אגף תקציבים.
<מעין נשר: הפנייה התקציבית נועדה לתקצב סך של 20 מיליון שקלים בהרשאה להתחייב עבור תוכנית שיקום תשתיות ביישוב הכפרי.
זבולון כלפה: למה רק 20?
יעקב ליצמן: איזה תמיכות שונות?
<מעין נשר: במסגרת ההסכם עם המשרד סוכם להעביר השנה 20 מיליון שקלים בהרשאה להתחייב.
<מעין נשר: בשנה הבאה, למיטב ידיעתי, יש 20 מיליון שקלים נוספים.
זבולון כלפה: יצא קול קורא ב-2013 או זה קול קורא של 2012 עדיין?
<מעין נשר: אני חושבת שזה קול קורא של 2012, שמי שבעליון ייכנס ברשימה.
זבולון כלפה: ולגבי 14?
<מעין נשר: יוציאו קול קורא חדש, למיטב ידיעתי.
זבולון כלפה: זאת אומרת, הסעיף הזה מתוקצב?
<מעין נשר: אין לו תקציב בבסיס כי הוא בוטל.
זבולון כלפה: זה אני יודע, שאין לו תקציב בבסיס.
<מעין נשר: ב-14 הוא יתוקצב עוד פעם בהעברה תקציבית, נבוא אליכם בתחילת השנה הבאה.
ניסן סלומינסקי: זבולון, משאלותיך אני מבין שאתה מתמצא בנושא כי מה שהיא עשתה, היא בסך הכול הקריאה את מה שכתוב פה.
ניסן סלומינסקי: מהיותך מתמצא, זה בסדר?
ניסן סלומינסקי: כי אני סומך עליך.
זבולון כלפה: 20 מיליון זה 20% מהתקציב.
זבולון כלפה: הסיכום היה מיליארד שקלים על פני עשר שנים, 100 לשנה, משנת 2011 זה התחיל.
זבולון כלפה: זה עבד שנתיים, 2011–2012, ב-2013 הייתה נחיתה משמעותית של 80% קיצוץ.
<מעין נשר: אני אסביר.
<מעין נשר: זה היה בהחלטת הממשלה ערב העברת התקציב.
<מעין נשר: הוחלט לבטל את החלטת הממשלה שבעצם קבעה שיהיה מיליארד שקלים למשך עשר שנים, זאת אומרת 100 מיליון שקלים בשנה לתוכנית, וההחלטה בעצם קוצצה ובוטלה.
<מעין נשר: בעקבות דרישות משרד החקלאות, נעשה סיכום עם המשרד שהתוכנית נמשכת אבל בהיקף יותר קטן של 20 מיליון שקלים לשנת 2013, וככה גם יהיה ב-2014.
ניסן סלומינסקי: זה מה יש כרגע, זה יותר טוב מכלום בטח.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את העברה 110, ירים את ידו.
יעקב ליצמן: לא מבקש רוויזיה.
ניסן סלומינסקי: הפנייה אושרה.
ניסן סלומינסקי: נעשה פסק זמן ונלך אחורה.
ניסן סלומינסקי: פנייה 13, האם יש נציג?
יעקב ליצמן: על 12 עברת?
ניסן סלומינסקי: זה מתחיל ב-13.
ניסן סלומינסקי: רבותי, פנייה 13, יש נציג?
ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 72.
ניסן סלומינסקי: בפעם הקודמת ביקשנו שיבוא לכאן מי שאחראי על המינהלת או הרשות להסדרת התיישבות הבדואים כי היו לנו הרבה אי בהירויות.
ניסן סלומינסקי: אני קפצתי על זה עכשיו כי חשבתי שהוא לא הגיע, אבל התברר שהוא הגיע אז אני מתנצל, לכן אני חוזר לזה.
<יהודה בכר: שמי יהודה בכר.
<יהודה בכר: בוקר טוב.
זבולון כלפה: מנכ"ל הרשות להסדרת התיישבות הבדואים.
<יהודה בכר: אנחנו מבקשים את תמיכתם של חברי הוועדה – זה עלה בשבוע שעבר – לעשרה רכבים ול-20 תקני מפקחים בשטח.
<יהודה בכר: מדובר על רשות להסדרת התיישבות הבדואים בנגב, שהוקמה מהחלטת ממשלה 3707.
<יהודה בכר: אנחנו כרגע בתהליכים של גיוס עובדים.
<יהודה בכר: הרשות מונה היום 63 עובדים, אמורים להגיע ביעד הסופי לאחר שהחוק יאושר, ל-127 תקנים.
<יהודה בכר: אנחנו כל פעם בתיאום עם האוצר מתקדמים ומגייסים עוד כמות של עובדים ועוד כמות של רכבים.
יעקב ליצמן: בשביל מה אתה צריך את התקנים אם אתם לא עושים כלום שם?
יעקב ליצמן: הרי אין הריסות, אין עיכוב בנייה, ולא קורה שום דבר.
יעקב ליצמן: בשביל מה אתה צריך רכב?
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שיתברר לנו שיש הרבה, שאנחנו לא יודעים.
<קריאה: הוא מדבר על הריסות.
יעקב ליצמן: אני נוסע בכבישים בדרום, חבל על הזמן איך בונים שם.
<יהודה בכר: אני מוכן להזמין את חברי הוועדה לסיור בנגב להתרשם אחרת מהמצב.
<יהודה בכר: מדובר כרגע – כדי לקיים את החלטת הממשלה, היא כרגע עברה קריאה ראשונה, המלצת השר לשעבר בני בגין.
זבולון כלפה: הצעת החוק.
יעקב ליצמן: זה הכול טוב, אבל מה - - -
ניסן סלומינסקי: רגע, נשמע אותו, אחר כך ניתן לך לשאול.
ניסן סלומינסקי: יהיו הרבה שאלות, רק שיסביר.
ניסן סלומינסקי: לכן ביקשנו שיבוא.
<יהודה בכר: אני אסביר הכול.
<יהודה בכר: כרגע בשלב הזה אנחנו בתהליכים של הקמה, שמגייסים את האנשים ואנחנו כל פעם מתקדמים שלב.
<יהודה בכר: לפי השלבים שאנחנו מתקדמים אנחנו מקבלים עוד תקנים לגיוס.
<יהודה בכר: כמו שציינתי, אנחנו כרגע מונים 63 עובדים.
<יהודה בכר: 20 התקנים האלה הם תקנים של מפקחים בשטח לצורך בדיקת הליכי התכנון בשטח, הידברות עם האוכלוסייה.
<יהודה בכר: אנחנו לא אמונים על נושא ההריסות, יש גוף אחר שעושה את זה.
<יהודה בכר: החלק שלנו הוא להכין תשתית למדינה לקיים תהליכים מסודרים בשטח.
ניסן סלומינסקי: לו יצויר שהחוק לא יעבור, למעשה עשינו כאן - - -
<יהודה בכר: לא לא.
<יהודה בכר: ממש לא.
ניסן סלומינסקי: אמרת שזה למימוש החוק.
<יהודה בכר: לו יתואר שהחוק לא יעבור, אנחנו גם פועלים במצב של סמכויות שמקבלים ממועצת מינהל מקרקעי ישראל.
<יהודה בכר: בכל מקרה, הגוף הזה בשטח עושה נפלאות, משפר את השטח, מקים יישובים.
קארין אלהרר: מה נעשה עד עכשיו?
<יהודה בכר: שאלה יפה מאוד, גדולה מאוד, אני אומר.
<יהודה בכר: אנחנו מקימים שטחים, עושים העברה של דברים.
<יהודה בכר: אתן שתי דוגמאות שימחישו לכם את הדבר.
<יהודה בכר: יישוב טראבין, שהיה יישוב סמוך ליישוב עומר, לאחר מאמצים גדולים שלנו עבר למקום אחר.
<יהודה בכר: היו שם הרבה קשיים בפיתוח של היישוב עומר.
<יהודה בכר: כל היישוב עבר.
קארין אלהרר: היו קשיים בפיתוח של עומר?
זבולון כלפה: אם אתה יכול לפרט כי כבר נתת את הדוגמה של טראבין.
זבולון כלפה: ממתי קיימת הרשות להסדרת התיישבות הבדואים?
<יהודה בכר: מ-2007.
זבולון כלפה: היישוב טראבין, ממתי הוא קיים שם על הקרקע?
<יהודה בכר: קיים הרבה שנים.
זבולון כלפה: לפני.
<יהודה בכר: כן.
אורית סטרוק: מתי הוא עבר?
<יהודה בכר: התחיל לעבור ב-2010, למעשה כרגע אלה השרידים האחרונים של המעבר שלו.
אורית סטרוק: מה זאת אומרת שרידים?
אורית סטרוק: תדבר במספרים.
<יהודה בכר: שרידים אחרונים של המתיישבים, של הפזורה הבדואית, ישבו בשטח.
<יהודה בכר: למעשה, בצורה מסודרת פינינו אותם למקום אחר והקמנו שם יישוב.
יעקב ליצמן: אולי תתמקד רק בשאלה מה נותנים לך התקנים האלה.
יעקב ליצמן: מה זה עושה?
<יהודה בכר: התפקיד שלנו, של הרשות, זה ליצור תהליכים, ליצור שיח עם האוכלוסייה הבדואית.
יעקב ליצמן: האם אתם עושים את זה גם בהתנחלויות?
<יהודה בכר: זה לא קשור.
<יהודה בכר: המנדט שלי - - -
יעקב ליצמן: רגע, תן לי לשאול.
יעקב ליצמן: כשאתה רוצה לבוא לקראת האוכלוסייה הבדואית, אני מקבל את זה – לפני ההריסה כביכול.
יעקב ליצמן: ראיתי שהורסים כל מיני יישובים, לא ראיתי שמוסיפים תקנים ושולחים אנשים לראות, לדבר איתם.
יעקב ליצמן: לא ראיתי את זה.
סתיו שפיר: לא הבנתי.
סתיו שפיר: אתה דיברת עכשיו על ההתנחלויות?
סתיו שפיר: מה הקשר?
יעקב ליצמן: מה הוא מסביר?
יעקב ליצמן: יש מקומות של בנייה בלתי חוקית, צריך לבוא ולהסביר להם, כל מיני דברים שהוא מסביר כדי ליישר את השטח, נכון?
יעקב ליצמן: שאלתי אם בכל מקום שעושים צו הריסה נותנים את זה גם כן.
<יהודה בכר: אני אענה.
יעקב ליצמן: למה רק לבדואים, למה לא בהתנחלויות?
<יהודה בכר: המנדט שלנו והתפקיד שלנו בהגדרת הממשלה, החלטת הממשלה לגבי הרשות להסדרת הבדואים בנגב מטפלת בנושא התכנון והסדרת התיישבות הבדואים בנגב, אינה עוסקת במקומות אחרים.
יעקב ליצמן: אני שאלתי אותך.
יעקב ליצמן: איפה הקריטריונים?
<יהודה בכר: אני לא בקי בזה, אני לא בקי בהתנחלויות.
<יהודה בכר: אני עוסק במשימה שלי.
זבולון כלפה: להזכירך, הרי ערב העברת הצעת החוק בוועדת שרים לענייני חקיקה היה סיכום מאוד מאוד ברור מבחינת התנהלות הדברים.
זבולון כלפה: העסק נתחם במפה גדולה, שהוגדר שפועלים בתוך תא שטח מסוים שנקרא תמ"מ 14/4, תא שטח בתוך התמ"מ שמדבר על נוף כפרי חקלאי משולב בלבד, כאשר בפועל אני אומר לך – מתוך מה שאני יודע אצלכם כרגע, בין הסיכום הזה לבין ההתנהלות בפועל בשטח – מתוכנן למשל כרגע יישוב בתל ערד שבכלל לא היה מוזכר בסיכום; היה סיכום שכל יישוב חדש שמוקם, מגיע לוועדת שרים או להחלטת הממשלה, זה לא קורה.
זבולון כלפה: בפועל, אתם בעצם מריצים את העגלה הרבה הרבה לפני הסוסים, והשאלה של היושב-ראש פה במקומה עומדת, מה היה.
זבולון כלפה: הרי בוא נזכיר לכולנו שהצעת החוק עברה לא ברוב מי יודע מה גדול – לא רוצה להזכיר איזה מפלגה כי לא בטוח שזה - - -
יעקב ליצמן: אם זה עבר, זה עבר.
ניסן סלומינסקי: זה עבר קריאה ראשונה רק.
אורית סטרוק: אני רוצה להוסיף – ראית אותי והיינו יחד לפני שהחוק הזה עבר בממשלה.
אורית סטרוק: החוק הזה לא היה עובר – לא היה עובר בממשלה לולא סיכומים ברורים שהוגדרו, והמרכזי והחשוב ביניהם - -
זבולון כלפה: והם מופרים כולם אחד לאחד.
אורית סטרוק: - - שלא תהיה חריגה מהמפה ושכל התקדמות, לפני שהיא מתקדמת, תובא לאישור הממשלה.
אורית סטרוק: אני שומעת משרים בממשלה, לרבות השרים במפלגה שלנו, שהדבר הזה לא קורה.
אורית סטרוק: אתם מתקדמים לאן שאתם רוצים, איך שאתם רוצים, לא חזרתם לממשלה, פעם אחת לא הוקמה ועדת שרים ללוות את ההתקדמות הזאת.
זבולון כלפה: כמו שמתחייב.
אורית סטרוק: כפי שהתחייב.
אורית סטרוק: ורק לאור הדבר הזה השרים הצביעו – לא היו מצביעים ולא היו מאשרים את כל התוכנית הזאת בלי זה.
אורית סטרוק: היו חריגות מהתכנונים במפה.
אורית סטרוק: אתם לא עדכנתם בחריגות האלה את השרים, אתם עושים אותן בהסתר ביניכם לבין עצמכם.
אורית סטרוק: אתם מתנהלים כאילו אתם ממשלה בפני עצמכם.
אורית סטרוק: אז אני לא מבינה למה אנחנו צריכים לאשר לכם תקציב, עם כל הכבוד.
<יהודה בכר: אני חושב שהדברים אינם מדויקים, אני אומר את הדברים הבאים.
אורית סטרוק: אני שמעתי אותם משרים בממשלה.
אורית סטרוק: אתה יודע מה, גם קיבלתי אותם בכתב משרים בממשלה.
ניסן סלומינסקי: אורית וזבולון, עכשיו נשמע את התשובה שלו.
<יהודה בכר: אני אתייחס לדברים.
<יהודה בכר: יש תהליך מאוד מסודר בשטח.
<יהודה בכר: אין מצב, לא מקימים שום יישוב.
<יהודה בכר: כרגע המצב בשטח זה בדיקה תכנונית בלבד, נקודה.
ניסן סלומינסקי: תכנונית, של דברים שנמצאים במפה או לא?
<יהודה בכר: לא לא, בשטח, יש כרגע חברה חיצונית.
<יהודה בכר: הממשלה קבעה, נתנה לנו חצי שנה – בין חצי שנה לתשעה חודשים – לעשות פעולות של היתכנות תכנונית בלבד.
<יהודה בכר: זה הרעיון.
ניסן סלומינסקי: אבל איפה?
ניסן סלומינסקי: בתוך התחום?
<יהודה בכר: כרגע אנחנו בשלב הבדיקות התכנוניות.
אורית סטרוק: אתה יכול להגדיר איך אתה סופר חצי שנה.
אורית סטרוק: אני יכולה לספור יחד אתך.
<יהודה בכר: תני לי, אני אסביר לאט-לאט.
<יהודה בכר: אם אני לא אענה לך, אני אשיב עוד.
<יהודה בכר: יש לנו כרגע כמעט חצי שנה עד תשעה חודשים לבצע פעולה של בדיקת היתכנות בלבד.
<יהודה בכר: שכרנו חברה חיצונית, על-פי החלטת הממשלה, כשהבדיקה כרגע היא חברה חיצונית שעוסקת בנושא תכנון בלבד, היא לא עוסקת כרגע בשום המלצה.
זבולון כלפה: חברת "תיק".
<יהודה בכר: חברת "תיק פרויקטים" - חבר הכנסת זבולון קלפה מכיר את החברה הזאת – חברה שעושה עבודה חיצונית לחלוטין.
<יהודה בכר: היא בשטח, היא עושה בדיקות, בודקת על-פי כל הפרמטרים, על-פי כל האינטרסים, בודקת.
<יהודה בכר: זה עדיין בשלב המקצועי בלבד – תקרות, המלצות בלבד, זה לא שום דבר אחר.
אורית סטרוק: איך ההמלצות האלה יכולות - - -
ניסן סלומינסקי: אורית, שנייה.
<יהודה בכר: אני משיב, תאמיני לי.
<יהודה בכר: זה התהליך.
<יהודה בכר: לאחר מכן זה יגיע אלינו, לאישור המקצועי שלנו, זה יעבור את השלב המקצועי ואת ההערות המקצועיות שלנו – זה תהליך שנמשך כמעט חודשיים ויימשך עוד חצי שנה.
<יהודה בכר: אנחנו כל פעם מעירים להם הערות מקצועיות, עם גורמי התכנון שלי, עם גורמים אחרים, לראות את כל השיקול הלאומי בנושא הזה.
<יהודה בכר: לאחר מכן יגיע למצב שהנושא הזה יבוא לאישור של גורמים בוועדת שרים, ואז יגיע להמלצה של הממשלה, ואז למעשה היועץ המשפטי לממשלה – רק ועדת שרים לממשלה יכולה לאשר יישוב, לא שום גורם אחר.
ניסן סלומינסקי: שאלה אחת, האם העובדים שאתה רוצה כתוספת, זה כדי לעזור לחברה?
ניסן סלומינסקי: אם יש חברה חיצונית שעושה את זה, ואתם רק מקבלים ממנה המלצות ובודקים, בשביל מה אתה צריך תוספות של עובדים וכל המערכת הזאת?
ניסן סלומינסקי: הרי לקחת חברה חיצונית שהיא עושה את הכול, היא צריכה להעביר אליך את ההמלצות, אתה צריך לבדוק וכולי, כך שזה לא כל התוספות.
ניסן סלומינסקי: דבר שני, שאלתי, לאור מה שחברי אומרים ואני רואה שיש להם בקיאות נפלאה בנושא, ואני מברך על זה – האם חלק מההמלצות או בדיקות שנעשות, נעשות בשינוי ומחוץ לתוואי של המפה שקבעה הממשלה, או שהכול רק בתוך התוואי?
<יהודה בכר: קודם כול לגבי השאלה הראשונה.
<יהודה בכר: יש עבודה חופפת מאוד של צוותי התכנון עם האנשים שלי.
<יהודה בכר: צוותי התכנון אלה אנשים מקצועיים.
<יהודה בכר: את כל הנושא הזה של השטח – המפות, העבודה, קשר עם האוכלוסייה, הידברות עם האוכלוסייה, זה נקרא תהליכים חברתיים – את זה עושים האנשים שלי.
<יהודה בכר: הם מכירים, הם חיים שם בשטח כל הזמן, אלה למעשה אנשים בשטח שהם חיים עם האוכלוסייה.
ניסן סלומינסקי: אז הם עושים קשר עם התושבים עוד לפני שזה אושר בכלל?
<יהודה בכר: לא, זה לא קשור, אנחנו כל הזמן נמצאים בתהליכים של הסדרה של יישובים.
אורית סטרוק: עם איזה אוכלוסייה, דרך אגב?
<יהודה בכר: הרעיון שלנו – אנחנו למעשה הולכים להסדיר את התושבים בשטח, והרעיון של המפקחים בשטח, ליצור את הקשר.
<יהודה בכר: זה לא יעבוד בלי בדיקת ההיתכנות, בלי הקשר עם האוכלוסייה, בלי הבדיקה השבטית.
סתיו שפיר: כמה אנשים יש בשטח?
סתיו שפיר: זה ה-63?
<יהודה בכר: לא, 63 זה בסך הכול.