GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: את הסטייטמנט הוא לא יודע לקרוא.
חיים כץ: אתה שולח - - -
<אורי אלדובי: מי שקבע מה שיהיה בסטייטמנט זה לא אני, זה האוצר קבע.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, אנחנו לא מתווכחים איתם, הם הביעו את רצונם, מכובד.
ניסן סלומינסקי: לא מתווכחים איתם.
ניסן סלומינסקי: מה שאני רוצה לומר עוד פעם,שהבדלי הגישה כנראה ביניכם לבין הראייה שלנו היא שאתה בטוח שכל בעלי החשבונות הקטנים, לא יודע, הקשישים אולי, או מבוגרים וכו', הם מתוחכמים כולם והם אמרו 'נתנו להם עד 2016, וואלה, אנחנו נמשוך עד הרגע האחרון'.
<אורי אלדובי: לא, הם פשוט לא יטפלו בזה.
ניסן סלומינסקי: הראייה שלנו היא בדיוק הפוכה ואנחנו יודעים שברגע שהאיש יידע הוא מיד יילך ויעשה את זה.
ניסן סלומינסקי: לא כולם יודעים, אנחנו רוצים לתת לו את כל הזמן שבעולם כדי לבצע את זה ולבצע את זה בלי שהוא מפסיד.
ניסן סלומינסקי: אם היינו בטוחים - - -
<אורי אלדובי: אז תן לו שנה.
ניסן סלומינסקי: סלח לי, זה לא מקובל אצלנו.
ניסן סלומינסקי: אם היינו משוכנעים שתוך חצי שנה כולם יודעים וכו', יכול להיות שהיינו הולכים על חצי שנה, כי אני בטוח שכולם ימשכו.
ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים שזה לא יקרה ולכן הראייה שלנו, בראייה של האיש, שאתם לא מפסידים שום דבר.
אלעזר שטרן: אבל, ניסן, וחיים, תגיד לי גם אתה - - -
חיים כץ: כן, אני אגיד לך.
חיים כץ: אתה רוצה שניסן יגיד לך או אני?
אלעזר שטרן: למה אי אפשר באותו מכתב שאנחנו מוציאים, לא רק מיידעים אותם, אלא עושים עוד צעד במכתב הזה ואומרים 'אנחנו רוצים להעביר או למספר חשבון, או תענו ל - - -', זאת אומרת לעשות צעדים שיעודדו את האנשים שלא יחכו.
אלעזר שטרן: לא רק להודיע להם 'אתם זכאים', אלא לתת להם - - -
חיים כץ: לא צריך להודיע לו שהוא זכאי.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, נקודת המוצא שלנו זה שברגע שאדם יידע שיש לו את החשבון הזה הוא ימשוך.
ניסן סלומינסקי: הוא לא מתוחכם לעשות חשבון שהוא מרוויח עוד שקל.
אלעזר שטרן: ברור לי, אבל בגלל הגילאים שאפשר לעשות והכול - - -
חיים כץ: לא, יש שם גם צעירים.
חיים כץ: שמעת אותו, הוא פתח כל חודש חשבון, הוא אומר 200, הוא פתח ושם 100, או 50, בשביל שהחשבון - - -
אלעזר שטרן: את זה אני הבנתי.
חיים כץ: אז הוא ימשוך.
אלעזר שטרן: אבל אפשר לעשות דברים מקלים - - -
חיים כץ: שמענו מה שאמרת, יש חלון הזדמנויות.
חיים כץ: כשאנחנו נגמור את החקיקה, את החלק השני, ונסגור את זה, כל ההפקדות, עד דצמבר, הדיון בעניין שלך יהיה רציני.
חיים כץ: אם אנחנו לא נגמור את החקיקה, לא רציני.
<אורי אלדובי: עדיין, האם אפשר בכל זאת לשקול לצמצם את זה לשנה, לשנה ורבע?
<אורי אלדובי: לפרק זמן שאנשים עדיין אחראים - - -
חיים כץ: לא הקשבת מה עניתי לך?
ראובן ריבלין: נדון בזה מיד עם החקיקה.
חיים כץ: עם גמר החקיקה, אז זה יכול להיות רציני.
חיים כץ: עכשיו לא.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מעלים להצבעה.
ראובן ריבלין: אנחנו נשקול את הבקשה שלכם.
ניסן סלומינסקי: רגע, רבותיי, יש כאן תיקוני נוסח.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה שנראה אותם ואחר כך נצביע.
<יועץ משפטי: בתקנות הפיקוח שירותים פיננסיים, החשבונות בעלי יתרה צבורה נמוכה.
<יועץ משפטי: בתקנה (2) צריך להשאיר את ה-1 בינואר 2012 ולמחוק את ה-31 בדצמבר 2011.
חיים כץ: כן, שלא יהיו הפקדות מעבר.
<יועץ משפטי: בדיוק.
<יועץ משפטי: ובגלל התיקון, מ-31 בדצמבר ל-1 בינואר 2012, משתנה גם 31 בדצמבר 12' ל-1 בינואר 13', זה יישאר היום הקובע.
<יועץ משפטי: תקנה (2) זה יהיה כך: על אף הוראות לפי סעיף 23 לחוק, עמית אשר באחד מחשבונותיו בקופת גמל קיימים כספים ממרכיב תשלומי העובד, או ממרכיב תשלומי המעביד, אשר הופקדו בשל שנות המס שקדמו לשנת המס 2008 (בתקנה זו – כספי תגמולים)???, רשאי למשוך את כספי התגמולים מחשבונו בקופה בסכום חד פעמי אם בחשבונו בקופה לא הופקדו כספים מיום ו' בטבת התשע"ב 1 בינואר 2012 ואילך, וכן לא הועברו אליו או ממנו כספים לקופת גמל אחרת, או לקופת גמל אחרת לפי העניין, מיום 1 בינואר 2013 (להלן – היום הקובע) ואילך, והיתרה הצבורה הכוללת של העמית בכל חשבונותיו בקופת הגמל ביום הקובע לא עלתה על 7,000 שקלים חדשים; לעניין זה יראו קרן אשר קיבלה מהממונה יותר מאישור אחד קופת גמל לפי סעיף 13 לחוק כקופת גמל אחת.
<יועץ משפטי: כפי שאתם רואים, תקנת משנה (ב) נמחקת ותוקף הוראת השעה הוא עד 31 במרץ 2015.
ניסן סלומינסקי: אני מצביע גם עם התוספת שדיברנו, על הנושא של הילדים שרשומים?
חיים כץ: הוא יכניס את זה, אל תדאג.
יצחק כהן: הוא לא הקריא.
חיים כץ: הוא יקריא.
<שגית אפיק: זה קיים.
חיים כץ: שגית, ההודעה?
<שגית אפיק: את ההודעה אנחנו נכניס.
חיים כץ: לא בסטייטמנט, תשלח הודעה.
<אורי אלדובי: זה חייב בנפרד, אחרת אנחנו נחכה שלושה חודשים.
חיים כץ: תוכל לכתוב לו בנפרד, אבל הוא יוכל לכתוב בהודעה 'יש לך 17 חשבונות של 100 שקל כל אחד', מהתאריכים האלה והאלה והאלה באותה הודעה.
<אורי אלדובי: חיים, זה עולה מיליונים.
<אורי אלדובי: המשפט הזה שהוצאת עכשיו עולה מיליונים.
חיים כץ: אתה אומר שאתם לא רוצים להפסיד, אתה צריך לשלוח הודעה, אחרת לא יידעו.
<אורי אלדובי: להודיע כן, אבל למה לא יהיה - - - בנפרד?
חיים כץ: בתוך ההודעה - - -
<קריאה: עמוד נפרד.
<אורי אלדובי: זה סביר.
<אורי אלדובי: רק תבינו שהדבר הקטן הזה של מילימטר פה ימינה, זה - - -
חיים כץ: מאה אחוז, בתוך הסטייטמנט בדף נפרד.
חיים כץ: אם אתה שם את זה בסטייטמנט הוא לא יידע.
<אורי אלדובי: אנחנו רוצים שהם ייקחו את הכסף.
<אסי מסינג: אני מציע, אם הליך החקיקה הולך לעבור, כדאי שההודעה כבר תהיה הודעה כוללת.
חיים כץ: הוא עושה את זה בסטייטמנט, הוא עושה את זה כל שלושה חודשים.
חיים כץ: זה יעבור, אל תדאג.
<קריאה: זה יהיה בסטייטמנט הקרוב וההודעה תהיה בסטייטמנט הקרוב.
חיים כץ: הוא יכול לשים את ההודעה גם בסטייטמנט הזה וגם בסטייטמנט הבא וגם אחריו.
חיים כץ: למה אם הוא שם את זה, לא עולה לו בול.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני מעלה להצבעה.
<אורי אלדובי: שאלה קטנה, רק להבין.
<אורי אלדובי: אתם מתארים בעצם את ההפסקה, שנה וחצי לצורך העניין, שאנשים יכולים לזהות, ואם שנה וחצי לא משכו, אז דמי הניהול עולים, נכון?
<אורי אלדובי: זה מה שיוצא מהניסוח?
חיים כץ: לא, דמי הניהול עולים ב-15 במרץ - - -
<שגית אפיק: ב-1 בינואר 2016.
<אורי אלדובי: לא, למה לא באותו תאריך?
חיים כץ: תקשיב לי, אנחנו לא עובדים אצלך.
<קריאה: הוא שואל.
חיים כץ: אה, בסדר.
חיים כץ: לא, רק שתדע שאנחנו לא עובדים אצלך.
<אורי אלדובי: אבל למה 2016?
חיים כץ: אם אנחנו עובדים אצלך אנחנו רוצים תגמולים.
<אורי אלדובי: אם העמיתים יכולים למשוך - - -
חיים כץ: למה החלטנו 2016?
חיים כץ: ככה הוועדה החליטה.
<אורי אלדובי: היא עדיין לא החליטה.
חיים כץ: היא תחליט עוד דקה.
<אורי אלדובי: אנחנו מנסים להבין את ההבדל, למה יש עוד פער של חצי שנה?
<יורם מנחם: ההיגיון שהנחה את הנושא בנושא של 2016 היה מנותקי קשר בגלל ה-03.
<יורם מנחם: אבל צריך להבין שזה אחוז קטן ש - - - אליו אנחנו צריכים לנהל עכשיו עוד את ה-90% העמיתים האחרים במשך שנה נוספת.
חיים כץ: בשביל שלא ישלמו לך 03.
<יורם מנחם: זה בסדר, לא קשור לעניין.
חיים כץ: אתה רוצה לקרב ולשלם 03 במקום אחוז?
<יורם מנחם: חיים, זה לא קשור לעניין.
<אורי אלדובי: אם הוא יתעקש אז זה דיון אחר, אבל הוא לא מתעקש.
<יורם מנחם: זה לא קשור לעניין.
<יורם מנחם: הסיבה שהאוצר דרש את ה-2016 הייתה בשל אותם עמיתים מנותקי קשר שלכאורה לא קיבלו את ההודעה במשך השנה וחצי.
<יורם מנחם: אז בגלל אותם 5% כל ה-95% זה תשעה חודשים נוספים, שלגביהם אני צריך עדיין להמשיך לממן אותם.
חיים כץ: הם ימשכו את הכסף.
ניסן סלומינסקי: נקודות המוצא שלנו הן שונות ולכן אתם תישארו בעמדתכם ואנחנו נישאר בעמדתנו, כי אנחנו חושבים ש - - -
<אורי אלדובי: אבל מה ההיגיון של הפער של הזמן?
<אורי אלדובי: הפער של הזמן לא מובן, מה קורה בין הזמן שהאיש יכול היה למשוך והוא לא משך, מה קורה מאותו רגע?
<אורי אלדובי: למה עוד 9 חודשים?
<רג'ואן גרייב: אני אנסה להסביר את הרציונל - - -
ניסן סלומינסקי: לא, רק את הפער של הזמן מה קורה.
<רג'ואן גרייב: הרציונל למה להחיל את זה מה-1 בינואר 2016, מאחר שהייתה רפורמה אחרת שאושרה לפני שנה וחצי בוועדה, בנושא של אנשים או חוסכים מנותקי קשר וחשבונות רדומים.
<אורי אלדובי: ומי שלא מנותק קשר?
<רג'ואן גרייב: במסגרת אותה רפורמה ניתנו לגופים שלוש שנים כדי לאתר ולבצע פעולות טיוב של המלאי הקיים של כלל העמיתים אצלם וההפחתה של דמי הניהול עבור אותם חוסכים מנותקי קשר תחל רק ב-1 בינואר 2016 וכדי לבצע את הרציפות של העניין הזה, שלא יכול להיות מצב שעמית שהוא לא מודע לקיום החשבון שיגבו ממנו את דמי הניהול המינימליים ורק בשנת 2016 יפחיתו את דמי הניהול ל-03, היינו חייבים לעשות את הרציפות הזאת ושלא תהיה סיטואציה - - -
חיים כץ: אם אתה רוצה שיורידו ל-03 מיידית, אפשר ללכת ל-03.
ניסן סלומינסקי: לא, די, נגמר הסיפור, די.
ניסן סלומינסקי: עשינו כבר סופר סופר, מה שנקרא.
ניסן סלומינסקי: אני מעלה להצבעה את שני הדברים.
ניסן סלומינסקי: את תקנות הפיקוח על השירותים הפיננסים ו - - -
<שגית אפיק: על החשבונות בעלי יתרה צבורה נמוכה ועל דמי הניהול.
ניסן סלומינסקי: את שני הדברים האלה, ולאישור הזה שהוועדה תאשר אני גם מצרף שוועדת הכספים כבר מאשרת מבחינתה את הצעת החוק שתוגש.
<שגית אפיק: ב-2018 – 2012.
ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד שתי התקנות – רוב התקנות אושרו.
ניסן סלומינסקי: שתי התקנות האלה אושרו פה אחד.
ניסן סלומינסקי: יישר כוח, חיים, יישר כוח גדול.
חיים כץ: אני לא מתחרה איתך על קרדיטים.
ניסן סלומינסקי: אני מתחרה?
ניסן סלומינסקי: אני לא - - - ההיפך - - -
חיים כץ: נכון, נעבוד ביחד, זה ייתן טוב לאזרחי מדינת ישראל.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, העמדת הלוואה לתע"ש, בהתאם לסעיף 10 לחוק החברות הממשלתיות.
ניסן סלומינסקי: מי מציג את הנושא מטעם השלטון?
ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו הולכים לאשר כאן סכום, לכן אני רוצה שכולם יהיו בהאזנה.
<מאיר שמרה: הפנייה פה מפורטת בפניכם.
<מאיר שמרה: הפנייה הזאת נעשית בהמשך לפניות קודמות שהיו.
<מאיר שמרה: בשנתיים האחרונות הועברו כספים למימון הגירעון התזרימי של התע"ש.
<מאיר שמרה: אנחנו נמצאים בהתדיינות ובמשא ומתן שהתחיל די מזמן.
<מאיר שמרה: אנחנו מאמינים שלקראת סיום, ב-15 באוקטובר, נקבעה ישיבת ועדת שרים לענייני הפרטה - - -
ניסן סלומינסקי: אתה יכול רק להגיד מה זה 'די מזמן'?
<מאיר שמרה: תהליך המשא ומתן התחיל פורמלית, חודש בערך לפני שנתיים - - -
ניסן סלומינסקי: חודש, מתי הוא התחיל?
<מאיר שמרה: התקבלה החלטת הפרטה ב-2005.
<מאיר שמרה: כבר אז התנהלו משאים ומתנים, אני לא הייתי בהם.
<מאיר שמרה: השותפות שלי הייתה מ-2009 במהלך משא ומתן שהחל עם העובדים, שהיה רצוף משברים.
<מאיר שמרה: לפני שנתיים הוא חודש שוב, על בסיס מתכונת של הפרטה כמקשה אחת.
<מאיר שמרה: התגבשו הסכמות לכאורה לפני שנה, היו לקראת גיבוש הסכמות סופיות.
<מאיר שמרה: משרד הביטחון הטיל מגבלה מסוימת על יחידה מסווגת בהקשר של היכולת להפריט אותה ולכן כדי לגבש הסכמות שיפתרו את הבעיה הספציפית הזאת לקח זמן.
<מאיר שמרה: אני לא אאריך פה בדברים, תוך כדי גם כמובן צצים ועולים לאורך הזמן דברים אחרים שיצרו חוסר הסכמות.
<מאיר שמרה: על פניו כרגע אני לא אבוא ואגיד שהנושא גמור לגמרי, אם כי יש החלטה כן להגיע לוועדת שרים לענייני הפרטה.
<מאיר שמרה: אנחנו נמצאים, אני מקווה, לקראת הישורת האחרונה, מתקיימים מגעים אינטנסיביים, גם עם משרד הביטחון, גם עם ארגון העובדים, כדי להגיע למצב שנוכל לחתום על מערכת של הסכמים לקראת אישור ההפרטה בוועדת שרים להפרטה.
<מאיר שמרה: צריך לומר שפורמלית, מבחינה חוקית, כדי לבצע את ההפרטה אנחנו נצטרך גם את אישור ועדת הכספים, שלכם, לאישור דרך ההפרטה, ואת זה אנחנו נעשה אחרי שנאשר, אם נאשר, את מתווה ההפרטה בוועדת השרים.
<מאיר שמרה: כל זה היה הקדמה, בפועל יש עובדים ששכרם כרגע לא משולם.
<מאיר שמרה: בהיבט התקציבי, בהיבט התזרימי, התע"ש לא מצליחה לייצר את התזרים כדי לעמוד בתשלומי העובדים.
<מאיר שמרה: כרגע מדובר על העברה של 100 מיליון שקל, מתוכם 70 מיליון שקל זה לתשלומי שכר ועוד 30 מיליון שקל על מנת שהתע"ש תוכל לממן חומרי גלם כדי להמשיך לייצר ולמכור.
<מאיר שמרה: אנחנו מביאים את זה מחמת הזהירות, כי מדובר פה בפועל בהלוואה, אבל מכיוון שצופה פני עתיד אנחנו יודעים שבסופו של יום ההלוואות האלה יומרו להון, אז אנחנו מביאים את זה מחמת הזהירות, כדי לאשר את זה כבר במתווה של השקעה הונית, אם כי כרגע זה נרשם כהלוואה.
ניסן סלומינסקי: ולכמה זמן זה יספיק, הסכום הזה?
<מאיר שמרה: מכיוון שקיבלנו את כל הדוחות על תזרימי המזומנים וגם נלקח רואה חשבון מטעם החשב הכללי לבדוק את זה, אני רוצה שאבי פלדר יענה על זה, כי הוא מצוי בצד העסקי של התע"ש, בבפנוכו, יותר ממני.
ניסן סלומינסקי: זה מצטרף ל-2.5 מיליארד של המדינה?
<מאיר שמרה: יש 2 מיליארד ו-280 נכון להיום, שהן הלוואות המדינה, שבסופו של יום נמצאות - - -
ניסן סלומינסקי: שהפכו למענק, אתה אומר.
ניסן סלומינסקי: אתה מדבר לא בביטחון מלא שזה יאושר?
<מאיר שמרה: מכיוון שאני אומר שזה כבר שנתיים מתנהל ואני זוכר שהייתי פה בפסח שלפני פסח, אני לא זוכר מתי זה היה - - -
ניסן סלומינסקי: רב משה צריך לזכור.
<מאיר שמרה: חבר הכנסת גפני בטח זוכר, אני אז אמרתי שזה יגיע עד חול המועד, אבל זה היה בפסח של בערך לפני שנה וחצי, אז אני לא רוצה להתנבא, אבל שר האוצר קבע את זה כמועד שבו אנחנו נגיע לוועדת שרים ויהי מה, ואנחנו נשתדל לעשות את זה.
ניסן סלומינסקי: אני אשאל אותך שאלה לא יפה, אם לא נאשר את זה, האם זה יזרז את המשא ומתן ואת החתימה?
<מאיר שמרה: מניסיוני, אני אומר במלוא הכנות, לא, אין לזה קשר.
<מאיר שמרה: עד היום לא היה קשר אמיתי בין הנושא הזה לבין המשא ומתן.
<מאיר שמרה: זה יותר חרב פיפיות, אני חושב שיותר העובדים ישתמשו בזה כנגדנו, אני אף פעם לא חשבתי שזה משהו שצריך להיות ככלי במערכה הזאת.
<מאיר שמרה: צריך לקבל החלטה אם נכון שמדינת ישראל תממן חברה ממשלתית.
<מאיר שמרה: הוחלט שכן, בדרך הזאת, ועושים את זה, ואני מקווה מאוד שזה לא יקרה לאורך זמן ונוכל באמת לצאת לדרך.
<פלדר אבי: צהריים טובים.
<פלדר אבי: החברה נמצאת בגירעון מובנה של כמעט 300 מיליון שקל לשנה.
<פלדר אבי: כאשר אנחנו הגענו השנה לראשונה לוועדת הכספים בחודש אוקטובר.
<פלדר אבי: בשנה קודמת, אצל חבר הכנסת גפני, הגענו מוקדם יותר, השנה רווח לנו והגענו רק בחודש אוקטובר, כמו שנאמר.
<פלדר אבי: הסיבה לגירעון הזה, זה גירעון מובנה שנמצא בבסיס התקציב של תע"ש.
<פלדר אבי: יש לנו עודף עובדים, שמוסכם גם על העובדים וגם על ההסתדרות, 950 עובדים, שזה מעל 200 מיליון שקל בשנה - - -
ניסן סלומינסקי: 950 עובדים?
ניסן סלומינסקי: כמה זמן הם כבר יודעים שהם עובדים כאילו מיותרים, במרכאות.
ניסן סלומינסקי: לא יפה להגיד על עובד מיותר, אבל.
<פלדר אבי: לא, יש לנו הסכמה עם ארגון העובדים מזה מספר שנים.
<פלדר אבי: צריך להבין את ההיסטוריה של תע"ש.
<פלדר אבי: תע"ש, עד 1990 הייתה יחידת סמך של משרד הביטחון, מאז עברנו להיות חברה ממשלתית וכחברה ממשלתית אנחנו גוררים את ההסכמים שהיו עוד ב-1990 כיחידת סמך.
<פלדר אבי: כל הפנסיות המוקדמות, תע"ש שילמה אותן במשך הרבה מאוד שנים.
<פלדר אבי: המצב שתע"ש נקלעה אליה בהמשך זה כתוצאה מאותן פנסיות מוקדמות ומחויבויות שתע"ש לקחה על עצמה ב-1990, שלא כמו חברות אחרות שעברו את התהליך הזה או תהליך דומה.
<פלדר אבי: תע"ש נמצאת כיום היום בגירעון, כמו שאמרתי, של 300 מיליון שקל - - -
ניסן סלומינסקי: לא, אני שאלתי על נושא ספציפי.
ניסן סלומינסקי: 950 העובדים יודעים שהם כאילו עובדים, רק לצורך העניין אני אגיד מיותרים?
<יצחק יהודה: הם לא מיותרים, הם עייפים.
ניסן סלומינסקי: אני יודע, אני לא יודע למצוא את המילה, עובדים שנניח לא צריכים להיות שם, כמה זמן יודעים שהעובדים האלה לא צריכים להיות שם?
<פלדר אבי: אני יכול להגיד שאנחנו - - -
ניסן סלומינסקי: חודש?
<פלדר אבי: אני אענה.
<פלדר אבי: באוגוסט 2005 אנחנו קיימנו את הדיונים הראשונים להוצאת העובדים האלה - - -
ניסן סלומינסקי: ב-2005?
ניסן סלומינסקי: כבר אז ידעתם?
<פלדר אבי: ב-20 באוגוסט 2005 היה דיון אצל מנכ"ל משרד האוצר ואז אמרנו שיש לנו 600 עובדים.
<פלדר אבי: בכל חברה רגילה יש כניסה ופרישת עובדים.
<פלדר אבי: אצלנו יש כניסת עובדים, כי הטכנולוגיות משתנות ואנחנו קולטים עובדים.
<פלדר אבי: הצד של פרישת עובדים, שזה צד הגיוני, של 3%, 4%, 5% בשנה, לא מתקיים אצלנו.
<פלדר אבי: אם היינו ב-600 עובדים אז, היום אנחנו ב-950 עובדים וזה הולך וגדל כתוצאה מכך שיש תהליך טבעי בכל חברה וחברה עסקית.
ניסן סלומינסקי: אבל אתה מדבר על שמונה שנים שאתה יודע שיש סדר גודל של 800 או 900 או 950 עובדים שאתה כל הזמן משלם להם משכורות והכול - - -
<פלדר אבי: נכון, נכון.
ניסן סלומינסקי: והמדינה ממשיכה לממן.
<פלדר אבי: המדינה לא מממנת, התעשייה הצבאית מממנת.
<פלדר אבי: כי אנחנו לא באים תמיד עם הסכומים האלה.
<פלדר אבי: בשנים האחרונות, דרך אגב, הכנסנו לחברה הרבה מאוד כסף, בתזרים מזומנים, שיכול היה להיות חיובי אלמלא היה תשלום הפנסיות ותשלום עבור העובדים האלה.
<פלדר אבי: אנחנו עושים עסקאות יפות, כבר השנה יש לנו צבר הזמנות שהוא גדול יותר מצבר המכירות שלנו השנה, 90% ממנו בא מחוץ לארץ ולא ממדינת ישראל, משרד הביטחון, כי אין כסף, ולכן אני אומר שאנחנו כחברה עסקית עושים עסקים מצוינים, הבעיה המשקולות שנמצאות על התע"ש.
<פלדר אבי: כדי לפתור את הבעיה הזאת התחיל אותו משא ומתן שמר שמרה דיבר עליו - - -
ניסן סלומינסקי: שמונה שנים לפחות, אתה אומר.
<פלדר אבי: ב-2005 הייתה החלטה אחת, ב-2007 הייתה החלטה שנייה.
<פלדר אבי: המשא ומתן חודש ב-2009, הגענו להסכמות בשנה שעברה, עם משרד הביטחון, ביולי 2012.
<פלדר אבי: זה היה כאן אצל חבר הכנסת גפני, הוא הקים תת ועדה בראשותו של חבר הכנסת שי חרמש, ויחד עם מר כהן - - -
משה גפני: עם טמיר.
<פלדר אבי: אמרתי, מר כהן.
<פלדר אבי: ונעשתה פה עבודה משותפת.
<פלדר אבי: באוקטובר 2012 סיכמנו הסכמים עם העובדים וההסתדרות, הסכמים ללא תקדים בתעשייה הישראלית, אני חושב.
<פלדר אבי: הסכם על הפרטה, הסכם על המעבר לנגב, הסכם על פרישת 950 עובדים, רשת ביטחון לעוד עובדים והסכם שכר.
<פלדר אבי: ביום שסיכמנו את זה החליט משרד הביטחון שיש נושא שהוא נושא קריטי מבחינת המשרד והוא פתח את הנושא הזה.
<פלדר אבי: הזכיר מר שמרה את העניין של יחידה מסווגת, כי הוא כרגע על סדר היום.
ניסן סלומינסקי: זה לא סודי, בכל העיתונים זה מופיע.
<פלדר אבי: יחידה מסווגת, לא כתוב בעיתונים מה היחידה.
ניסן סלומינסקי: כתוב השם שלה, גבעון, נכון?
<פלדר אבי: גבעון, זה בסדר להגיד.
ניסן סלומינסקי: זה מה שאמרתי, לא אמרתי מעבר לזה.
<פלדר אבי: היחידה הזאת היא סוגיה קשה מאוד, גם מבחינת החברה וגם מבחינת העובדים, כי צריך לפצל את החטיבה הזאת, שזה תהליך מאוד קשה וכואב.
<פלדר אבי: הגענו גם בעניין הזה להסכמות.
<פלדר אבי: מה שנאמר כרגע, שאנחנו רוצים להגיע ל-15 בחודש אוקטובר, להחלטת ועדת השרים, זה דבר שמוסכם.
<פלדר אבי: את אותם הסכמים שנסגרו, אנחנו צריכים עדיין לעגן אותם ולסכם אותם, אבל אנחנו נמצאים בתהליך הזה יחד עם משרד הביטחון ועם משרד האוצר, כמו שאמרתי, גם עם ההסתדרות וגם עם העובדים.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת ההערכה שלך זה שבאמת זה ייסגר כבר ב-15?
<פלדר אבי: תראה, אדוני היושב ראש - - -
ניסן סלומינסקי: אני שאלתי קודם כל את הממשלה, שאלתי קודם את הקודם, עכשיו אני שואל אותו.
ניסן סלומינסקי: אחר כך אני אשאל את יושב ראש ועד העובדים.
<פלדר אבי: דרך אגב, מי שנכנס לתהליך הזה זה גם מנכ"ל משרד ראש הממשלה וגם ראש המל"ל עמידרור.
<פלדר אבי: פעם ראשונה שנקבע תאריך.
<פלדר אבי: זו הייתה בקשה של החברה לקבוע תאריך, מהתאריך הזה כשגוזרים לאחור יש לנו מספיק ימים לפתור את כל הבעיות הפתוחות שהן ברמה של הפינאסים.
<פלדר אבי: זה לא ברמה של עכשיו לשבת ולפתוח סוגיות מהותיות.
<פלדר אבי: אני מקווה שאנחנו נגיע ל-15 באוקטובר.
<פלדר אבי: מחר בבוקר דירקטוריון התע"ש יושב על החלטת המחליטים שמופיעה לפניו ויאשר אותה, יעביר את ההערות שלו, שהן מעטות, ואני מקווה שהנושא הזה ייסגר.
<פלדר אבי: אנחנו עובדים 24 שעות, 5 ימים, 6, ימים בשבוע, יחד עם כל הגופים שנמצאים פה, וכמו שאמרתי, משרד הביטחון, משרד האוצר, ההסתדרות והעובדים.
<פלדר אבי: אני אופטימי.
<פלדר אבי: אם תהיה בסוף דחייה של יום או יומיים, אני לא יודע להגיד לך, אבל כמו שזה נראה כרגע - - -
ניסן סלומינסקי: ברור לך שזה הסכום שאתם מבקשים בהקשר של המשכורת?
<פלדר אבי: לא, לא.
<פלדר אבי: אני אומר, יש גירעון מובנה לתע"ש של 300 מיליון שקל לשנה.
<פלדר אבי: הגירעון הזה הוא גירעון שהולך ומעמיק.
<פלדר אבי: כשאנחנו בגירעון יש בעיה לא רק בתשלומי משכורות.
<פלדר אבי: דרך אגב, אנחנו עברנו את ה-9 בחודש ולא שילמנו לעובדים.
<פלדר אבי: אנחנו נמצאים בתקופת החגים, לפני שנתיים בערב סוכות חבר הכנסת גפני קיים ישיבה מיוחדת על הנושא הזה.
משה גפני: לא היה לי ארבעה מינים.
משה גפני: זה היה בערב סוכות.
חיים כץ: היית מדבר איתי, הייתי מביא לך הביתה, אנחנו מכרנו איזה 40,000 - - -
משה גפני: חבל שלא אמרת לי את זה אז.
חיים כץ: אבל אמרתי לך את זה לפני שנתיים, חשבתי שאתה עוד זוכר.
משה גפני: אני אספר את הסיפור, זה סיפור מעניין.
יצחק כהן: לא היום, לא יהיה לנו זמן.
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, הנושא רציני.
<פלדר אבי: כל חודש וחודש אנחנו מעבירים את התזרים שלנו.
<פלדר אבי: לשמחתי היו כמה אירועים חיוביים.
<פלדר אבי: הבור הזה, דרך אגב, אנחנו ידענו עליו שהוא יתרחש בחודש יוני-יולי, בדצמבר, כשאנחנו בונים תקציב.
<פלדר אבי: לשמחתי גם לפעמים קורים אירועים חיוביים והאירועים החיוביים האלה הביאו אותנו לחודש אוקטובר, אבל עדיין יש לנו גירעון.
<פלדר אבי: ביקשנו 270 מיליון שקל השנה.
<פלדר אבי: כרגע אנחנו מסתפקים ב-100 המיליון האלה.
<פלדר אבי: אני מקווה שבחודש הבא הדברים יגיעו לידי מימוש אז העסק הזה יהיה יותר קל, אבל יש סיכוי טוב שנגיע לוועדה תוך חודש ימים לבקש סכום נוסף.
ניסן סלומינסקי: והמחילה של ה-2.5 או ה-2.2 מיליארד, זה גם צריך יהיה לפה, או שזה חלק כבר מהעסקה הכוללת?
<פלדר אבי: זה חלק מהעסקה הכוללת, זה ההון של המדינה בחברה.
משה גפני: אני יכול להתייחס, אדוני היושב ראש?
ניסן סלומינסקי: לא, אני רוצה עכשיו את יושב ראש הוועד.
<יצחק יהודה: אני איציק יהודה.
<יצחק יהודה: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת, שזאת הכנסת הראשונה להם, היתר בטח מכירים אותי.
<יצחק יהודה: הרב גפני, הייתי אצלו אינספור ישיבות.
<יצחק יהודה: לצערי.
<יצחק יהודה: לא לצערי לראות את כבוד הרב, אלא לצערי בוועדה הזאת לקבל כל הזמן משכורות לעובדי התעשייה הצבאית.
<יצחק יהודה: כבוד היושב ראש, אני רציתי לעדכן אותך בעוד פרט אחד שהוא די חשוב והוא די מרכזי, כשדיברת על 2 או 2.2 מיליארד שקל, או אתם מדברים על כמה תעלה הפרטת התע"ש, שתעלה 4 מיליארד שקל.
<יצחק יהודה: אילו לא היו האדמות ברמת השרון לא הייתה הפרטה, לא היה קורה שום דבר.
<יצחק יהודה: האדמות ברמת השרון, הערך המוסף של ממשלת ישראל, שהיא הבעלים שלנו, של עובדי התעשייה הצבאית, סדר גודל של 40 מיליארד שקל, עם האדמה המזוהמת, שלנקות אותה, סדר גודל של 1,000 דונם, משהו בסביבות 2 מיליארד שקל.
<יצחק יהודה: 24,000 יחידות דיור, יש תכנית מתאר כבר במקום הזה, כך שאנחנו הסכמנו ללכת להפרטה, בניגוד לאידיאולוגיה שלנו, הלכנו להפרטה כי אין לנו בררה, כי בזמנו בשנת 90', כמו שעדכנו אותך, בייגה שוחט הצליח להטיל על התעשייה הצבאית לשלם לגמלאיה את הפנסיה.
<יצחק יהודה: היום, חברי הכנסת הנכבדים, השקל הראשון שנכנס לנו זה למשכורות לגמלאים וב-9 בחודש אין כסף לעובדים.
<יצחק יהודה: זה ריטואל שחוזר על עצמו ולכן הסכמנו ללכת למהלך ויש לנו 4 הסכמים מוכנים לחתימה עם משרדי האוצר השונים, כולל הנהלת תע"ש.
<יצחק יהודה: אם היום רוצים לחתום על ההסכמים האלה, אני וההסתדרות מוכנים לחתום על ההסכמים האלה.
<יצחק יהודה: אבל מאי?
<יצחק יהודה: כל פעם קופץ תהליך אחר.
<יצחק יהודה: משרד הביטחון, באוקטובר, אם אני לא טועה, 2012, אמר 'לא, מה שהסכים המנכ"ל הקודם, אני כמנכ"ל לא מסכים'.
<יצחק יהודה: זה היה אודי שני, האחרון.
<יצחק יהודה: 'אני רוצה לפצל את היחידה הזאת', הסודית, מה שנקרא, שקראת בעיתונים שזה גבעון, זה אכן, ואז נכנסנו למשא ומתן.
<יצחק יהודה: אנחנו, כארגון עובדים, וההסתדרות, הסכמנו לפצל מפעל.
<יצחק יהודה: זה לא קל לפצל מפעל.
<יצחק יהודה: אחרי שפיצלנו את המפעל באנו ואמרנו 'מוכנים אנחנו'.
<יצחק יהודה: בחירות.
<יצחק יהודה: בחירות, ממשלה חדשה.
<יצחק יהודה: ממשלה חדשה, העברה של התקציב, ואנחנו מחכים בהמתנה.
<יצחק יהודה: בינתיים נעשו עוד כל מיני ניסיונות, אולי תמוזגו עם רפא"ל.
<יצחק יהודה: ניסינו תהליך כזה, אמרנו 'אנחנו מוכנים לכול'.
<יצחק יהודה: אנחנו, כארגון עובדים, מוכנים לכול, רק בואו נגמור.
<יצחק יהודה: לא יכול להיות שחודש בחודשו אנחנו לא נדע מתי מקבלים את השכר ומה העתיד שלנו בעוד שנתיים, שלוש, ארבע.
<יצחק יהודה: וכשאני אומר שאנחנו מוכנים להסכמים מחר בבוקר, אם מישהו מוכן לשים לנו את ההסכמים, אני מוכן לחתום, כיושב ראש הארגון, של 3,400 עובדים, כולל חברת הבת שלנו, עשות אשקלון.
<יצחק יהודה: כך שכל הסכומים שנזרקים פה וכו', אנחנו העובדים, לא צריכים להיות השעיר לעזאזל של כל הגורמים.
<יצחק יהודה: משכורות צריכות להיות משולמות ולא צריכות להיות מולנות, כי אנחנו עבדנו בחודש אוגוסט ואנחנו לא מייצרים שוקולד, אנחנו מייצרים למען ביטחון מדינת ישראל, בכל התחומים.
<יצחק יהודה: ואם רק הייתה קריאה לפני שבועיים, של נשיא ארצות הברית, אז אצלנו עבדו במשמרות בענפים מסוימים.
<יצחק יהודה: אז שהאנשים האלה לא יקבלו שכר?
<יצחק יהודה: ועוד בחג?
<יצחק יהודה: אז אני לא תמים ואני אומר, כן, היינו בסרט הזה כבר, היינו כבר בשני חגים, וכבוד יושב ראש הרב גפני יודע והוא בא במיוחד, והוא יספר על הקטע הזה.
<יצחק יהודה: לא ייתכן שאנחנו נחזור כל פעם על הריטואל הזה.
<יצחק יהודה: עכשיו, מה רוצים מאיתנו כעובדים?
<יצחק יהודה: מה רוצים?
<יצחק יהודה: מה שרצו, עשינו.
<יצחק יהודה: יושב פה יושב ראש ארגון עובדי התעשייה האווירית, חבר הכנסת חיים כץ, הוא יודע שמה שהם רצו עשינו, והוא כועס עליי לפעמים, על הנושא הזה.
חיים כץ: אבל אני לא אומר כלום.
<יצחק יהודה: ולא אומר כלום.
<יצחק יהודה: יותר מזה, עכשיו מה יקרה?
<יצחק יהודה: עלול להיות מצב, שאלת, כבוד היושב ראש, שאלה נכונה, האם ב-15 לעשירי, והמנכ"ל לא ידע לענות לך.
<יצחק יהודה: גם אני לא יודע לענות לך.
<יצחק יהודה: עלול להיות.
<יצחק יהודה: 15 זה לא יהיה 15, זה יהיה 20, זה לא נורא, אבל אחרי כן יגידו 'רגע, בואו נפתח עוד סעיף מסוים'.
<יצחק יהודה: אנחנו יכולים לדעת?
<יצחק יהודה: אנחנו מוכנים לחתום על ההסכמים.
<יצחק יהודה: הגענו עם ממשלת ישראל, עם משרד האוצר, עם כל משרדי האוצר הגענו לזה.
<יצחק יהודה: אם הגענו עם כל המשרדים לכול ביחד, בשביל מה לפתוח משהו?
<יצחק יהודה: לכן השאלה היא, אם ב-15 לעשירי העובדים המיותרים - - - אין לנו עובדים מיותרים בתעשייה הצבאית.
<יצחק יהודה: עובדים עייפים, שעבדו בחומרים כימיים, עם פצעים על הידיים, במשך 30 שנה, והם בני 60.
<יצחק יהודה: הם עובדים עייפים, הם צריכים ללכת הביתה.
<יצחק יהודה: אלה העובדים המיותרים, שכתוב, ואני כועס על המנכ"ל תמיד כשאני רואה את הכותרת הזאת בעיתון.
<יצחק יהודה: מי אלה העובדים הללו?
<יצחק יהודה: עובדים שלא קיבלו תוספות שכר עשר שנים, שלא קיבלו את הסכם המגזר הציבורי ב-2008 ולא קיבלו את הסכם המגזר הציבורי ב-2011.
<יצחק יהודה: אלה אותם עובדים, שלא יודעים מה זה תוספת שכר במשך כל השנים הללו.
<יצחק יהודה: ומה?
<יצחק יהודה: ואומרים להם, צריך לעבוד במוצאי שבת, כי צריך לייצר ליחידה מסוימת איקס, והם הולכים ומתייצבים.
<יצחק יהודה: זאת תמונת המצב.
<יצחק יהודה: אנחנו, כארגון עובדי התע"ש, כיושב ראש ארגון התע"ש במשך עשר השנים האחרונות, אני אומר לכם שכלו כל הקיצין מבחינת מה שאנחנו מסוגלים יותר לתת.
<יצחק יהודה: כל מה שהמדינה רצתה נתנו.
<יצחק יהודה: הלכנו להפרטה מלאה של כל החברה כגוף אחד.
<יצחק יהודה: אגב, התהליך הראשון התחיל בהנפקת מניות.
<יצחק יהודה: הסכמנו.
<יצחק יהודה: התהליך השני, היה בואו נעשה 49% מניות, הסכמנו.
<יצחק יהודה: 51, הסכמנו.
<יצחק יהודה: הפרטה מלאה, גם הסכמנו.
<יצחק יהודה: ומה יקרה בסוף?
<יצחק יהודה: אחרי ההחלטה, שאני מקווה שזו תהיה השנה הזאת, מדינת ישראל, לצערי, לא יודעת למכור.
<יצחק יהודה: היא תמכור בנזיד עדשים את התעשייה הצבאית.
<יצחק יהודה: הרבה מאוד אנשים יתעשרו, יש אנשים בפתח שרוצים את התעשייה הצבאית, בטח מוקטנת במספר העובדים.